Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] просив виділити 1 / 2 частину квартири , що знаходиться у спільній сумісній власності спадкодавця [PERSON] та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири за адресою м.Харків пр. Ювілейний , 42 А кв.128. В обґрунтування зазначав, що він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину померлого 24 червня 2014 року [PERSON], яка складається з 1/2 частини квартири, розташованої за адресою м.Харків пр.Ювілейний , 42 А кв.128 . Інші спадкоємці за законом після смерті [PERSON] , а саме дружина спадкодавця [PERSON] Відповідач [PERSON] направила до суду заяву про визнання позову . Вважає, що необхідним є виділення 1 / 2 частки квартири, яка залишилася після смерті спадкодавця для можливості подальшого отримання права власності на дану частку . Позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно, 1 / 2 частку квартири за адресою: м. Харків, пр.Ювілейний, буд. 42 А, кв. 128 за позивачем просить задовольнити . Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 24 червня 2014 року помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії : І-ВЛ № 445577, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Позивач є онуком [PERSON], на імя якого спадкодавцем був складений заповіт ( а.с.11 ) Квартира, яка є предметом позову, є спільною сумісною власністю, оскільки на момент смерті спадкодавець перебував у шлюбі з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 01 листопада 1974 року Серія І-ВЛ № 352359. ( а.с.9 ) Документом, який підтверджує право власності на квартиру є Договір міни від 16 січня 1997 року за яким [PERSON] та [PERSON] розміняли належну їм квартиру №7 в будинку № 4 а по вул.Деревянко в м.Харкові на належну [PERSON] та [PERSON] квартиру № [ADDRESS] ( а.с.7 ) . Таким чином, на сьогодні квартира перебуває у власності: 1/ 2 частина у [PERSON] та 1 / 2 у [PERSON] . Позивач не має можливості отримати у спадок частину квартири, оскільки для цього нотаріус визнав необхідним виділення даної частки з спільної сумісної власності подружжя . На ці обставини посилався і нотаріус у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дій від 15 листопада 2017 року, яка була видана як відповідь на звернення позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину ( а.с.10 ) . Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спірна квартира була придбана [PERSON] в шлюбі з [PERSON] , а тому не відноситься до майна, що відповідно до законодавства України є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, тобто квартира була їх спільною сумісною власністю. Позивач відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину у встановлені законодавством строки, адже звернувся з належною заявою до нотаріуса . На підставі ст.1226 ЦК України позивач є спадкоємцем на спадкування частки його діда разом з відповідачем по справі . Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Отже, на підставі ст. 1226 ЦК України позивач має право на спадкування частки у праві спільної сумісної власності, що становить 1/2 частку в праві власності на квартиру. Матеріали справи не містять даних про те хто постійно проживав з спадкодавцем на час його смерті , а також даних про те чи є особи , що можуть мати право на обовязкову долю у спадщині. Твердження про те, що відповідач [PERSON] відмовилася від частки спадщини , надавши заяву до нотаріуса немає відповідного підтвердження. Крім того, закон на даний час не позбавляє спадкоємця оформити свої права на спадок у нотаріуса. В даному випадку суд не може виконувати його функції.

Outcome: partial