Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення. В обґрунтування позову зазначається, що 11 червня 2019 року [PERSON] придбала на відкритих електронних торгах Ѕ частини квартири [ADDRESS] . 04 липня 2019 року [PERSON] видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Вищевказана Ѕ частини квартири раніше належала на праві власності [PERSON] , однак це право припинилось, оскільки на цю частину квартири було звернуто стягнення за його невиконаними зобов`язаннями. Крім того, [PERSON] є власником іншої Ѕ частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.12.2008 року. Отже, [PERSON] в повному обсязі належить вищевказана квартира. Не зважаючи на відчуження квартири, відповідач продовжує у ній проживати та значиться зареєстрованим. Будь-яких домовленостей щодо подальшого користування житлом між позивачем та відповідачем не існує. [PERSON] не є членом сім`ї власника та наймачем житла, при цьому продовжуючи проживання у квартирі, систематично порушує правила співжиття й не сплачує комунальні послуги по утриманню квартири. Позивач вважає, що відповідач займає житлове приміщення без відповідних правових підстав, чим порушує її права як власника. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та просить виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позивача та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву суду не подавав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2019 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Арабаджийською О.С. видано акт про проведення електронних торгів, відповідно до якого переможцем торгів з реалізації Ѕ частини квартири [ADDRESS] визнано [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.07.2019 року за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності 1/2 частки двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 64 кв.м., посвідчене приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Саєнко О.О. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №2316, виданого 04.07.2019 року. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.12.2008 року [PERSON] належить на праві спільної часткової власності Ѕ частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №4/167 від 14.10.2008 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №529. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно довідок відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Київській області від 11.01.2020 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно довідки виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №02-16/504 від 10.07.2019 року разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , проживають: [PERSON] , 2003 року народження; [PERSON] , 1968 року народження; [PERSON] , 2013 року народження. Враховуючи вищевикладене, позивач є власником нерухомого майна у якому на даний час проживає зареєстрований відповідач. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушеним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає, що обраний спосіб захисту порушених прав та законних інтересів позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням ґрунтується на законі та є достатнім для відновлення порушеного права позивача, як власника майна, і тому позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відповідно до статті 157 Житлового кодексу УРСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до статті 116 Житлового кодексу УРСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи відсутність іншого постійного жилого приміщення, до якого є можливість виселити відповідача, а також недоведеність позивачем неможливості спільного проживання з відповідачем, через систематичне руйнування чи псування жилого приміщення, або використання його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині виселення відповідача відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: dismissed