Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

У грудні місяці 2015 року позивач звернулася із заявою в суд, в якій вказала, що в період шлюбу, який був зареєстрований 10 липня 1977 року, з відповідачем за спільні кошти придбали двокімнатну кооперативну квартиру за [ADDRESS] вартістю 59 239,99 грн. У квартирі вона зареєстрована з 1986 року та мешкає по даний час. Відповідач не бажає отримати правовстановлюючі документи на квартиру, не зареєстрований та не проживає у ній, хоча кошти виплачені під час шлюбу ними в повному обсязі. Шлюб між ними розірвано у 2009 році. Просить визнати право спільної сумісної власності на 1/2 частину означеної квартири. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду пояснив, що перебуваючи у шлюбі за спільні кошти сторони повністю виплатили вартість двокімнатної кооперативної квартири за [ADDRESS], в якій вона в даний час проживає. Відповідач був членом кооперативу, в даний час не визнає її права на означену квартиру у рівних частках, тому просить визнати за нею право на 1/2 її частину, оскільки вона придбана за спільні кошти подружжя. Представник відповідача в судовому засіданні заявленого позову не визнав. Не заперечує тих обставин, що кошти за які придбавалась квартира були спільними, однак за відсутності коштів він не може виготовити технічну документацію на квартиру та зареєструвати право власності. Заслухавши доводи представника позивача та заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами 10 липня 1977 року було укладено шлюб, який зареєстрований Михайлівською сільською радою Ярмолинецького району, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. 24 жовтня 2009 року шлюб розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Перебуваючи у шлюбі сторони по справі за спільні кошти придбали двокімнатну кооперативну квартиру за [ADDRESS] загальною площею 50,9 кв.м. Право власності на означену квартиру не зареєстроване, що підтверджується повідомленням Хмельницького БТІ за № 746/01-18 від 16.02.2016 року. Згідно довідки за №2313 від 19.11.1991 року вартість означеної квартири була повністю сплачена житлово-будівельному кооперативу в сумі 59 239,99 грн. Відповідно до вимог статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав поважної причини (навчання, догляд за дітьми, ведення домашнього господарства, хвороба, тощо)самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні вимоги закону існували і на час надбання квартири за спільні кошти подружжя - згідно частини 1 статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю та має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За наведених обставин суд визнає квартиру за [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, позаяк вона придбана сторонами в період шлюбу, за їх спільні кошти. Цих обставин представник відповідача не заперечує. Суд не знаходить підстав для визнання позивача такою, що пропустила строк звернення до суду за захистом свого порушеного права, оскільки вона проживає у квартирі, користується нею, а відповідач не подав заяви про застосування строку позовної давності. За наведених обставин слід визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаної квартири. На підставі наведеного та

Outcome: approved