Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 листопада 2015 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12 липня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Жодних подружніх стосунків з того часу вони не підтримують, спільного господарства не ведуть та разом не проживають. Позивач зазначає, що відповідач надає їй у добровільному порядку допомогу на утримання дитини, проте нерегулярно та у недостатньому розмірі, тому існує необхідність стягнення аліментів з відповідача у примусовому порядку. 07 вересня 2020 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просили задовольнити у повному обсязі, враховуючи обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказав, що має можливість сплачувати приблизно 100 доларів щомісячно на утримання доньки. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно з ч.1\~ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як установлено в судовому засіданні, 07 листопада 2015 позивач уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 21 травня 2016 року. Судом установлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, разом не проживають, а також згідно з рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12 липня 2019 року року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Дитина проживає із матір`ю - позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні, і ця обставина відповідачем не заперечувалась у судовому засіданні. Ухвалюючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень\~ст.51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до\~ст.7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.ч.1, 2\~ст.181 СК України). Частиною 3 статті 181 СК України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з положеннями\~ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2). Пленум Верховного Суду України у п.17\~постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Судом установлено,\~що позивач працює медичною сестрою у КП «ПОКЛ ім.. М.В. Скліфосовського», отримує близько 4 тисяч гривень заробітної плати щомісячно, самостійно забезпечує доньку всім необхідним, здійснює витрати, що відповідають віку та розвитку дитини. Відповідач вказав у судовому засіданні, що є фізичною особою підприємцем, періодично надає матеріальну допомогу на утримання доньки, однак не у повному обсязі, що є необхідним для її належного розвитку та виховання, що є його обов`язком відповідно до\~ст.180 СК України. Зазначив, що має можливість сплачувати приблизно 100 доларів на місяць на утримання доньки, що становить на час ухвалення рішення за курсом НБУ 2846 гривень. Відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків та має фінансову можливість утримувати дитину. Отже, суд, виходячи з обов`язку батьків утримувати неповнолітніх дітей, враховуючи потреби дитини, її стан здоров`я та вік, зважаючи на матеріальне становище відповідача, який зазначив, що має дохід, відсутність у нього інших аліментних обов`язків та утриманців, ті обставини, що він є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, до того ж, обов`язок відповідача по утриманню неповнолітньої дитини є абсолютним, батьки дитини проживають окремо, дитина проживає з позивачем, і позивач не в змозі самостійно забезпечити дитину в достатньому обсязі для її розвитку, а протилежного відповідачем не доведено, тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом розгляду справи. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково та стягнення із відповідача аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, що в достатній мірі забезпечить належний рівень життя дитини, її розвиток, харчування, забезпечення одягом, а також іншими речами, які необхідні для надання розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги також можливість надання утримання доньці і з боку її матері. Щодо інших вимог позивача суд зазначає про таке. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 83 ЦПК України\~передбачено, що позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Суд вважає, що позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання сина саме в розмірі 5000 гривень щомісячно, тому у задоволенні таких вимог [PERSON] потрібно відмовити. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена (п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень частини 6\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір в сумі 840,80 гривень підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно з ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial