Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом, який уточнила під час судового розгляду, і остаточно просила зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Київенерго» здійснити перерахунок заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення з урахуванням засобів обліку теплової енергії та здійснити технічний огляд вузла обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] щодо відповідності вимогам та стандартам, затвердженим чинним законодавством, про що скласти відповідний акт, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2015 р. є власником означеної квартири, 30.11.2015 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ побуту» попередньому власнику квартири [PERSON] було видано довідку за вих.№ 348/15, відповідно до якої станом на 30.11.2015 р. заборгованості за житлово-комунальні послуги немає, втім нею було одержано квитанції Публічного акціонерного товариства «Київенерго» для сплати за послуги централізованого опалення, відповідно до яких наявна заборгованість споживача таких послуг, при цьому вона в період із 02.12.2015 р. по 08.09.2016 р. за зазначеною адресою не проживала, послугами централізованого опалення не користувалася. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03.01.2016 р. у справі відкрито провадження. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24.05.2017 р. задоволено заяву позивача та залучено як третю особу Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ побуту». Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06.02.2018 р. позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 19.06.2018 р. задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасовано ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 06.02.2018 р., цивільну справу направлено до Дарницького районного суду міста Києва для продовження розгляду. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11.07.2019 р. задоволено заяву позивача та залучено Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до участі як правонаступник відповідача по справі. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11.07.2019 р. задоволено клопотання позивача та залучено як третю особу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерська Панорама». Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11.07.2019 р. цивільну справу за позовом [PERSON] до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ побуту», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерська Панорама», про зобов`язання вчинити дії передано до Печерського районного суду міста Києва. Постановою Київського апеляційного суду від 21.10.2019 р. відхилена апеляційна скарга [PERSON] , ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11.07.2019 р. залишено без змін; матеріали справи надійшли до суду 20.11.2019 р. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21.11.2019 р. відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» подано відзив на позовну заяву. 15.05.2020 р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява про відсутність предмета спору. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Втім поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Згідно частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.04.2019 р. у справі № 456/847/18). Позивач [PERSON] , звертаючись до суду із заявою про відсутність предмета спору, у заяві зазначає, що позовні вимоги про зобов`язання Публічне акціонерне товариство «Київенерго» здійснити перерахунок заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення з урахуванням засобів обліку теплової енергії та здійснити технічний огляд вузла обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] щодо відповідності вимогам та стандартам, затвердженим чинним законодавством, про що скласти відповідний акт, було виконано і з цих питань відсутній предмет спору, просить ухвалити рішення, отже суд, враховуючи заяву [PERSON] від 15.05.2020 р., враховуючи висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.04.2019 р. у справі № 456/847/18, дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі з підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, та, враховуючи відсутність будь-яких інших заяв позивача, дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі з підстав, визначених пунктами 4, 5 частини першої статті 255 ЦПК України, про відсутність підстав для залишення позову без розгляду на підставі статті 257 ЦПК України. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення з урахуванням засобів обліку теплової енергії та здійснити технічний огляд вузла обліку теплової енергії за за адресою: [ADDRESS] щодо відповідності вимогам та стандартам, затвердженим чинним законодавством, про що скласти відповідний акт, [PERSON] надано суду в якості письмових доказів копії: витягу з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 48874522, дата формування 02.12.2015 р., довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ побуту» № 347/15 від 30.11.2015 р., № 348/15 від 30.11.2015 р., № 082/17 від 17.03.2017 р., квитанцій Публічного акціонерного товариства «Київенерго» за січень-червень 2016 р., заяви на адресу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» щодо здійснення перерахунку, копії чеку від 08.09.2016 р., сторінок свого паспорту серії [NUMBER] , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера. До заяви про відсутність предмету спору [PERSON] надано суду в якості письмових доказів копії: договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню № 052153101340100 від 24.03.2017 р., заяв від 22.03.2017 р. на адресу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» щодо здійснення технічного огляду вузла обліку гарячої води, здійснення технічного огляду вузла обліку теплової енергії, щодо здійснення перерахунку розміру заборгованості за спожиті послуги, щодо здійснення перерахунку розміру заборгованості за спожиті послуги, щодо здійснення перерахунку розміру заборгованості за спожиті послуги із квитанціями, описами, заяви від 13.02.2018 р. на адресу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про перерахунок, акту прийняття на облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення від 26.03.2019 р., акту від 21.01.2019 р. зняття пломб з квартирного засобу обліку теплової енергії, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-2К/349 від 25.01.2019 р., квитанцій Публічного акціонерного товариства «Київенерго» за червень-грудень 2016 р., квітень-грудень 2017 р., січень-квітень 2018 р., рахунків-повідомлень, всього шість рахунків. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed