Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК«ЄАПБ») звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі ПАТ «Платинум Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2133/2138CLBPT від 18 червня 2013 року на суму 23600 грн. Між ПАТ «Платинум Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«БІЗНЕСФІНАНС» (далі ТОВ «ФК»БІЗНЕСФІНАНС») було укладено договір про відступлення права вимоги за вищезазначеним кредитним договором. 17 червня 2015 року між ТОВ «ФК»БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «ФК»ЄАПБ» укладено договір факторингу № 1706/1 (далі Договір факторингу), згідно якого ТОВ «ФК»БІЗНЕСФІНАНС» відступило позивачу право вимоги до відповідачки (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі) право на одержання яких належало ТОВ «ФК»БІЗНЕСФІНАНС». Відповідно до Додатку № 1 до [PERSON] факторингу № 1706/1 від 17 червня 2015 року, Реєстру заборгованостей (витяг з Додатку № 1 до [PERSON] факторингу № 1706/1 від 17 червня 2015 року) позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором в розмірі 14377,03 грн з яких: 4246,96 грн заборгованість за основною сумою боргу; 1766,24 грн заборгованість за процентами та комісією; 8363,83 грн пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Відповідачка [PERSON] зобовязання за кредитним договором не виконує. У судове засідання представник ТОВ «ФК»ЄАПБ» не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Оскільки відповідачка, яка належним чином повідомлена й від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності в судове засідання не зявилась, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 16 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони укладено кредитний договір № 2133/2138CLBPT (а. с. 4-6). За змістом предмету [PERSON], Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а Позичальник зобовязується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим [PERSON] розмірах і строки та виконати свої зобовязання за [PERSON] у повному обсязі. За цим [PERSON] надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на таких умовах: сума кредиту 23600 грн; строк кредитування 36 платіжних періодів; фіксована процентна ставка за користування кредитом 12 % річних; комісія за надання кредиту 0 грн; комісія за обслуговування кредиту 566 грн; цільове призначення поточні потреби; дата повернення кредиту 2 липня 2016 року. Згідно п. п. 2.1., 2.2.-2.5. [PERSON], кредит надається Банком Позичальнику шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Продавця за реквізитами, зазначеними Позичальником. Проценти за користування Кредитом нараховуються Банком з дати надання Кредиту щомісячно на дату сплати поточної заборгованості за кредитом, виходячи із залишку непростроченої заборгованості за Кредитом згідно Додатку № 1. Для розрахунку використовується умовна кількість днів у році 360, у місяці 30. При цьому кількість днів у періоді з дати надання Кредиту по першу дату сплати заборгованості умовно приймається за 30. Комісія за обслуговування кредиту нараховується та сплачується щомісяця, прочинаючи з першої дати сплати заборгованості разом із сплатою процентів та заборгованості за кредитом в дату сплати заборгованості. Перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником у період з 25 по 30 число кожного місяця включно. Перший платіж має бути сплачено не пізніше 30 липня 2013 року. Пунктами 2.8, 2.9. [PERSON] передбачено, що погашення Позичальником заборгованості за Кредитом здійснюється щомісячно рівними платежами в сумі 1350 грн, починаючи з першої дати сплати заборгованості. Реальна процентна ставка за Кредитом становить 95,52 % річних; абсолютне подорожчання Кредиту становить 29079,85 грн. Відповідно до п. 4.3. [PERSON] у разі прострочення сплати процентів за користування Кредитом та/або частини суми кредиту, Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування Кредиту, та/або від несплаченої частини суми Кредиту за кожний день прострочення. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, що регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. У порушення умов Кредитного договору та зазначених правових приписів, відповідачка [PERSON] допустила заборгованість за [PERSON] у розмірі 14377,03 грн, а саме: 4246,96 грн заборгованість за основною сумою боргу; 1766,24 грн заборгованість за відсотками та комісією; 8363,83 грн заборгованість за пенею. 28 жовтня 2014 року ПАТ «Платинум Банк» відступив право вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] № 2133/2138CLBPT від 18 червня 2013 року на користь ТОВ «ФК» «БІЗНЕСФІНАНС», згідно договору факторингу № 20141028-Г. Відповідно до договору факторингу № 1706/1 від 17 червня 2015 року між ТОВ «ФК»БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «ФК»ЄАПБ, Клієнт відступив права вимоги Факторові, що належали йому, зокрема до [PERSON], згідно кредитного договору № 2133/2138CLBPT від 18 червня 2013 року. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Отже, відповідно до вищевикладеного, позивач ТОВ «ФК»ЄАПБ» набуло права первісного кредитора ПАТ «Платинум Банк», згідно кредитного договору № 2133/2138CLBPT від 18 червня 2013 року. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 3 ст. 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. До вищезазначеного висновку дійшов Верховний Суд України у свої постанові, у справі № 6-100цс14. Як убачається з матеріалів цієї цивільної справи, розмір неустойки (штрафу, пені) за кредитним договором становить 8363,83 грн, тобто перевищує розмір збитків у 1,4 рази (4246,96 грн (заборгованість за основною сумою боргу) + 1766,24 грн (заборгованість за відсотками) = 6013,20 грн (розмір збитків)). Такий розмір неустойки суд уважає є таким, що значно перевищує розмір збитків, а відтак з урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, а також принципів розумності та справедливості вважає зменшити розмір неустойки до 4000 грн. Отже, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК»ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10013,20 грн (4246,96 (тіло кредиту) + 1766,24 грн (проценти) + 4000 грн (неустойка)). За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. З огляду на вищевказане, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК»ЄАПБ» 1378 грн понесених судових витрат, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial