Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить стягувати із [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання спільної неповнолітньої дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги [PERSON] у позові зазначила, що із відповідачем перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають спільну дочку - [PERSON], [INFO] Вказала, що згідно рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 08.06.2005 р. шлюб між позивачем і відповідачем розірвано, а також із відповідача щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки у сумі 200 грн. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Однак, останнім часом [PERSON] будь - якої допомоги не надає, хоча має постійне місце роботи, інших утриманців не має, тому може та повинен надавати допомогу на утримання доньки. В даний час позивач потребує збільшення матеріальної допомоги від відповідача, оскільки спільна дитина сторін часто хворіє. У судове засідання 13.02.2014 р. сторони не з'явились, надали суду заяви, в яких просять розглядати справу за їх відсутності. /а.с. 17, 18-19/ Враховуючи, що в матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін, розгляд справи відбувся у відсутності учасників процесу згідно статей 158, 169 ЦПК України. Відповідно положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. /а.с. 20/ Суд, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Зі змісту копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів 03.05.2006 р. зроблено актовий запис за № 406. /а.с. 5/ Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], про що у книзі записів актів громадянського стану про народження 04.06.2002 р. зроблено відповідний запис за № 8. /а.с. 6/ Виписана 06.11.2013 р. начальником служби у справах дітей Житомирської міської ради довідка за № 2248, свідчить про те, що неповнолітня дочка сторін - [PERSON], проживає разом із матір'ю - позивачем по справі. /а.с. 13/ Так, відповідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини» батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до норм ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я; матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до вимог ст.ст. 1, 2 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Статтею 18 Конвенції «Про захист прав дитини» передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню із відповідача, суд виходить з матеріального стану сторін, враховує, що відповідач фізично здоровий і працездатний, інших утриманців не має, працевлаштований, має регулярний заробіток, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому своїм рішенням стягує із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, згідно норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. Крім того, у відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Задовольняючи позов, згідно норм встановлених ст. 88 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 229,40 грн.

Outcome: approved