Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У вересні 2021 року представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що засновнику ФГ «Рубін» 30.09.1998 року на підставі рішення сесії Бериславської районної ради депутатів Бериславського району Херсонської області №47 був виданий державний акт на право постійного користування землею серії ХС від 16.11.1998 року, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 283, за яким було надано у постійне користування земельну ділянку площею 30, 49 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. В результаті проведення розпаювання фермерського господарства із загальної площі земель, на підставі рішення 4 сесії 23 скликання Високівської сільської ради депутатів Бериславського району Херсонської області від 20 листопада 1998 року №17 [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку площею 11,68 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Високівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю ХС від 21.10.1999 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5. Таким чином у постійному користуванні залишилася земельна ділянка площею 18,69 га. З метою встановлення (відновлення) меж залишку земельної ділянки позивач звернувся до розпорядника землі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області із заявою про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки площею 18,69 га, що перебуває у постійному користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХС від 16.11.1998 року. Указана заява була погоджена, шляхом видачі наказу Головним управлінням від 20.05.2016 року № 21/2067/18-16-СГ «Про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки». В подальшому [PERSON] виготовив відповідну технічну документацію, після погодження якої звернувся до Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у Бериславському районі з метою проведення державної реєстрації земельної ділянки, однак отримав відмову в зв`язку з тим, що в межах його земельної ділянки знаходиться інша земельна ділянка (6520680600:04:001:0071), яка належить на праві власності [PERSON] . Своє право власності відповідач зареєстрував 14.02.2016 року на підставі наказу Головного управління держгеокадастру у Херсонській області від 23.12.2015 року №21-2183/43-15-СГ. Внаслідок цього позивач позбавлений внести право постійного користування до реєстру та використовувати землю, що належить йому на праві постійного користування. У зв`язку з чим позивач просить витребувати у [PERSON] на користь землекористувача Фермерського господарства «Рубін» земельну ділянку (кадастровий номер 6520680600:04:001:0071), площею 2 га, надану для ведення особистого селянського господарства на території Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку. Ухвалою суду від 13.09.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання від 11.10.2021 року було відкладено за неявкою сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, заявою від 09.11.2021 року просила проводити засідання за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, зазначених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштовий конверт, котрий повернувся на адресу суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно із копією державного акту на право постійного користування землею серії ХС, виданого 16.11.1998 року Високівською сільською радою Бериславського району Херсонської області, на підставі рішення сесії Бериславської районної Ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області від 30.09.1998 року №47, [PERSON] , була надана у постійне користування земельна ділянка площею 30,49 га, для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Отже земельна ділянка була виділена для селянського (фермерського) господарства. Відповідно до статуту селянського (фермерського) господарства «Рубін» його засновником є [PERSON] . На підставі рішення 4 сесії 23 скликання Високівської сільської ради депутатів Бериславського району Херсонської області від 20 листопада 1998 року № 17 [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку площею 11,68 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Високівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ХС від 21 жовтня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5. Таким чином, у постійному користуванні залишилася земельна ділянка площею 18,6900 га. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області № 21-2183/43-15-СГ від 23.12.2015 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, за межами населеного пункту на території Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, розроблений ГІП НВП «Нові технології-ГІС», та передано у власність земельну ділянку площею 2,00 га (кадастровий номер 6520680600:04:001:0071) із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства (а.с.24). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно№ 61217971 від 12 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрував своє право власності 14 лютого 2016 року на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 23 грудня 2015 року № 21-2183/43-15-СГ (а.с.51). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області №21-2067/18-16-СГ від 20.05.2016 року, за заявою [PERSON] від 18.04.2016 року, надано згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 18,6900 га, що перебуває у постійному користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХС, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 16.11.1998 за № 283, із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с.14). Згідно із рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у Бериславському районі Херсонської області №РВ-6500050232016 від 06.06.2016 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 30.05.2016 року (реєстраційний №ЗВ-6501920452016) разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру відмовлено, оскільки в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати знаходиться інша земельна ділянка або її частина 6520680600:04:001:0071, площа співпадає (а.с.22). Як вбачається із змісту постанови апеляційного суду Херсонської області від 17 липня 2018 року, залишеної без змін постановою Другої судової палати КЦС ВС від 08.04.2020 року, дослідженим є факт порушення права селянського (фермерського) господарства «Рубін» на користування тією частиною земельної ділянки, що надавалась у постійне користування для ведення фермерського господарства. Вказаними судовими рішенням встановлено, що згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 61 від13 листопада 2017 року, земельна ділянка площею 18,6900 га, що перебуває у постійному користуванні СФГ «Рубін» на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХС, зареєстрований в книзі державних актів на право постійного користування землею 16 листопада 1998 року за № 283 та земельна ділянка з кадастровим номером 6520680600:04:001:0071, яка належить на праві власності [PERSON] , накладаються (перетинаються), площа накладання становить 2,0 га. Земельна ділянка, яка передана у власність [PERSON] , знаходиться в межах земельної ділянки, наданої у постійне користування ФСГ «Рубін». ( а.с.44-50). Наведені фактичні обставини не були заперечені чи спростовані відповідачем у справі, яка розглядається. Крім того, постановою Херсонського апеляційного суду від 03.08.2021 року у справі № 647/1429/20 було скасовано рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16.03.2021 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог фермерського господарства «Селянське (фермерське) господарство «Рубін» до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Зокрема, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ФГ «СФГ «Рубін» було скасовано через невідповідність позовних вимог належному способу захисту, здійснення якого матиме наслідком реальне відновлення порушеного права. У вказаній постанові зазначено, що у випадку, коли право ФГ «СФГ «Рубін» на постійне користування спірною ділянкою порушено шляхом реєстрації права власності на неї за іншою фізичною особою, [PERSON] , то належним способом відновлення порушеного права відповідає вимога про витребування у цієї особи спірної ділянки. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із положенням ч.1 ст.79 -1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. За ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із ст.ст. 19, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього закону. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15). Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя стаття 388 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 7 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року, Трегубенко проти України від 2 листопада 2004 року, East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що після приватизації частини земель членом фермерського господарства, право постійного користування ФГ «СФГ «Рубін»» рештою земель площею 18,6 га не було припинено у відповідності до порядку, встановленому п.3.10 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею ( у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року№ 43. Здійснення до 01.01.2013 року такої реєстрації права постійного користування землями, які надані у постійне користування позивача, визнається дійсним й у відповідності до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» № 1952-1У (у редакції Закону від 11.02.2010 року № 1878-У1). Зважаючи на те, що передана безоплатно у власність [PERSON] земельна ділянка площею 2 га (кадастровий номер 6520680600:04:001:0071) Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, яке не мало право її відчужувати, оскільки на підставі державного акту від 16.11.1998 року дана земельна ділянка (у межах земельної ділянки, площею 18,6 га) перебувала ФГ «СФГ «Рубін»» на праві постійного користування землею, і дане право не було припинено у встановленому законом порядку, враховуючи положення діючого земельного та цивільного законодавства, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння підлягають задоволенню. Такий висновок узгоджується із практикою застосування норм права у схожих правовідносинах, що викладені у постановах ВП ВС від 22.01.2020 року у справі № 910/1809/18; від 22.06.2021 року № 334/3161/17. Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, суд виходить з наступного: Згідно із ч.13 статті 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, серед іншого, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). У відповідності до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За встановлених обставин, зважаючи на те, що витребування земельної ділянки є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на землю підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved