Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем у 2007 році. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося, почуття любові та взаємної поваги втрачені, подальше спільне життя та відновлення сім'ї неможливо, однією родиною не проживають три роки, дітей від шлюбу не мають, не ведуть сумісного господарства, не мають спільного бюджету, примирення не можливо. На зазначених підставах просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але з'явився його представник [PERSON], діюча на підставі належним чином оформленої довіреності. Представник позивача у судовому засіданні позов свого довірителя підтримала та росила суд його задовольнити на підставі обставин викладених у позові. Додатково пояснила суду, що відповідач зібрала свою речі та виїхала з квартири 24.12.2013 року, до цього часу однією родиною не проживали три роки, у квартирі жили як співмешканці. Позивач зараз проходить курс лікування, збереження сім*ї буде суперечить його інтересам. Відповідач не бажає розірвати шлюб добровільно у органах РАЦС. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, заяву про розгляд справи у відсутності або про відкладення слухання справи суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача засновані на законі та повинні бути задоволені за наступних підстав: Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2007 року, зареєстрував його у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Керченського міського управління юстиції в АР Крим, актовий запис № 419, однак з 2011 року однією сім'єю не проживають.(а.с.3) Від шлюбу дітей не мають. Свідок [PERSON] допитаний у судовому засіданні пояснив суду, що позивача по справі [PERSON] знає тривалий час з 1958 року. У шлюбі [PERSON] перебуває з [PERSON] біля 6 років, разом сторони не проживають останні 6-7 місяців, відповідач виїхала з квартири, забрала свої речі. Зараз [PERSON] перебуває у лікарні, відповідач до нього не ходе та не провідує, життям та станом здоров'я не цікавиться. Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги те, що шлюб має формальний характер, суд вважає, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно наданого суду позивачем свідоцтва про реєстрацію шлюбу, відповідач [PERSON] при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Таким чином, очевидні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Позивачем сплачені витрати у вигляді судового збору в сумі 229,40 грн., що підтверджується квитанцією. Отже, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved