Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

У жовтні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Заявник вказав, що із 27 жовтня 2012 року і до цього часу сторони перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем та знаходиться на її утриманні. За час подружнього життя сторони придбали легковий автомобіль «RENAULT TRAFIC» 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки вказаний автомобіль був зареєстрований на відповідача [PERSON], з якою позивач у майбутньому планує розірвати шлюб, виникла необхідність виділити частку даного майна, яка належить йому. Оскільки сторони неспроможні поділити спільне майно подружжя у добровільному порядку, на підставі ст. ст. 60, 68-70, 89, 104-105, 110 СК України, ст. ст. 355, 368-369, 372 ЦК України просить суд: поділити спільно придбане майно порівну, виділивши позивачу ? частину спірного автомобіля без визначення частки в грошовій формі. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав власні вимоги повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у суді визнала позов повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, їй роз'яснені. Заслухавши пояснення сторін та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю із таких підстав. Згідно вимогам чинного на час надбання спільного майна законодавства: СК України: ч. 1 ст. 69 - Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. ч. 1 ст. 70 - У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. ЦК України: ч. 3 ст. 368 - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом; ч. 1 ст. 370 - співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; ч. 2 ст. 372 - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як витікає із пояснень сторін та наданих документів, із 27 жовтня 2012 року і до цього часу сторони перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають дочку [PERSON], [INFO], що проживає разом з відповідачем та знаходиться на її утриманні. За час подружнього життя сторони придбали легковий автомобіль «RENAULT TRAFIC» 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки вказаний автомобіль був зареєстрований на відповідача [PERSON], з яким позивач у майбутньому планує розірвати шлюб, виникла необхідність виділити частку даного майна, яка належить йому. На підставі ч. 2 ст. 372 ЦК України, ч. 1 ст. 70 СК України суд прийшов до висновку, що у даному випадку частки майна дружини та чоловіка повинні бути рівними. За правилами ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Окрім пояснень сторін, вище згадані обставини підтверджуються письмовими доказами: свідоцтвами про укладення шлюбу та народження дитини, реєстраційними документами, особистими документами позивача, заявою про забезпечення позову та іншими матеріалами справи. Тому позов підлягає незаперечному задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 364, 368, 370, 372 ЦК України, ст. ст. 57-63, 68-71, 73 СК України,

Outcome: approved