overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Ізяславської міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, позивач фактично вступила у володіння спадковим майном, однак, не звернулася у нотаріальну контору в встановлений термін у зв'язку з тим, що перебувала на заробітках. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви у нотаріальну контору для прийняття спадщини. У судовому засіданні [PERSON] позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник Ізяславської міської ради Хмельницької області [PERSON] Т. І. під час судового розгляду справи не заперечувала проти задоволення позову, в останнє судове засідання не з'явилася, у поданій до суду письмовій заяві просила справу розглянути за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши письмові матеріали справи, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 6). З свідоцтва про народження позивача вбачається, що [PERSON] являється її матір'ю (а.с. 3). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області 09 січня 2014 року за № 00013277105, 12 березня 1987 року позивач одружилася та у зв'язку з цим змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 25). Відповідно до повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 23 грудня 2013 року № 2313/01-16, після смерті [PERSON] спадкової справи не заводилось (а.с. 18). Таким чином, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. Зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визначивши для [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку. Позивач фактично вступила в управління спадковим майном, проте не звернулася у нотаріальну контору в встановлений термін, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно знайшла тільки через рік після смерті матері. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви у нотаріальну контору для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у поданій до суду письмовій заяві просила справу розглянути без її присутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Голова Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Гончарук П. О. у судове засідання не з'явився, згідно поданої до суду заяви просив справу розглянути у відсутності представника сільської ради, зазначивши, що проти позову не заперечує. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши письмові матеріали справи, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] в м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області. [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно свідоцтва про одруження, позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». За життя 21 січня 1998 року [PERSON] склала заповіт, де заповіла на ім'я позивача все своє майно. Відповідно до повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] спадкової справи не заводилось, що також підтверджується повідомленням Першої Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори. Таким чином, позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Інших спадкоємців не встановлено. Причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. Зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визначивши для [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання їхнього сина, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 800 гривень щомісяця з дня подачі позову до суду до досягнення повноліття дитини. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, надав до суду заяву про те, що він не заперечує проти задоволення позову та розгляду справи без його участі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.10). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8), який проживає разом з матір'ю (а.с.9). Стан здоров'я й матеріальне становище відповідача задовільні. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. При таких обставинах позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, на адресу суду направила заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно на кожну дитину, і до досягнення кожним із дітей повноліття. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача визнав частково. Суд, давши аналіз і оцінку наданим доказам, приходить до наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.07.1995 року. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.12.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на повному її утриманні. Відповідач добровільно грошової допомоги дітям не надає. Враховуючи вищевикладене, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно зі п. 7 ч. 1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у сумі 1 500,00 грн. на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає. На зазначених підставах просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги у повному обсязі та зазначила, що є працевлаштованою, отримує заробітну плату в сумі 1 500,00 грн., якої не вистачає на утримання дитини. Відповідач позов визнав часткового та пояснив, що має можливість сплачувати аліменти в сумі 400,00 грн. на місяць, оскільки не працевлаштований та має випадкові заробітки. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте однією сім'єю не проживають, мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Як стверджує позивач, матеріальна допомога, яку надає [PERSON] на утримання дочки є недостатньою. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач не працевлаштований та має нерегулярний дохід. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, інших осіб на утримання немає. Суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти, проте їх розмір визначає у сумі 600,00 грн. виходячи з наступного. На думку суду розмір аліментів, які згоден сплачувати відповідач, є недостатніми для утримання дитини віком 12 років, яка знаходиться лише на утримання своєї матері. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дочки більше 400,00 грн., оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, які мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у твердій грошовій сумі у сумі 1 000,00 грн. на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], та аліментів на її утримання у сумі 700,00 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини не надає, домовленості щодо сплати аліментів у добровільному порядку не має. На зазначених підставах просить позов задовольнити. Ухвалою Сакського міськрайнного суду АР Крим від 09 січня 2014 року позов в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружини залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. У судове засідання позивач не прибула, натомість подала заяву про розгляд справи у її відсутності, одночасно зменшила розмір позовних вимог до 600,00 грн. Відповідач до суду не прибув, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, крім того зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у сумі 600,00 грн. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи. Як стверджує позивач, [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно із ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина в віці до трьох років, в якому просить суд стягнути з відповідача щомісячно аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з проханням провести розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позов визнає в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що в книзі реєстрації шлюбів, цього ж числа, зроблено актовий запис № 1054. За час подружнього життя у сторін народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання позивача, знаючи, що [PERSON] на даний час не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а відтак не має власних коштів на своє утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Враховуючи те, що позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON] та те, що син проживає разом з позивачем, остання має право на утримання від відповідача до досягнення їх спільним сином трьохрічного віку, тобто до [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON], на час подання позову, сплачує на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання [PERSON], [INFO]. Також, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25.10.2013 року по справі № 553/3852/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 жовтня 2008 року вона уклала шлюб з [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів виконкомом Краснянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області зроблено відповідний запис № 13. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Через постійні сварки, які виникали в сімї, з вересня 2012 року вони разом не проживають. Між ними припинені шлюбні стосунки, спільного господарства разом не ведуть, чоловік участі у вихованні дитини не приймає. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Їхнє подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], судові витрати стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав заявлений позов та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з 23 жовтня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивачки та відповідача різні характери та погляди на життя, в сімї часто виникали сварки та непорозуміння. Як пояснили позивач та відповідач їхня сім'я розпалась, з 2012 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, сім'ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище [PERSON], а тому суд залишає прізвище позивачу після розірвання шлюбу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначав, що 18.11.1995 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 18.11.1995 року, серія [NUMBER], актовий запис № 644, видане відділом реєстрації актів громадського стану Подільського району м. Києва (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 19.09.2006 року, серія [NUMBER], актовий запис № 2, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 10) та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження від 18.12.2003 року, серія [NUMBER], актовий запис № 1714, видане відділом реєстрації актів громадського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 9). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 17). До початку судового засідання, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та проти ухвалення рішення судовому засіданні не заперечує (а.с. 18). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, у судовому засіданні відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved