Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій ставить питання про стягнення з відповідача суми компенсації за надання соціальних послуг в сумі 310,75 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], йому була призначена і виплачувалась щомісячна компенсаційна виплата, як непрацюючий фізичній особі, яка надавала соціальні послуги [PERSON] відповідно до ч. 6 ст. 7 ЗУ «Про соціальні послуги» від 19.06.2003 року № 966-IV та Порядку призначення і виплати фізичним особам, які надають соціальній послуги, затвердженого постановою КМУ компенсації України від 29.04.2004 року № 558 на період з 06.01.2009 року і довічно. [INFO] [PERSON] померла. У зв'язку з цим виникла переплата бюджетних коштів за період з 06.09.2016 року по 31.10.2016 року у сумі 310,75 грн. Для вирішення питання щодо відшкодування надмірно виплачених коштів відповідачу було надіслано повідомлення з терміном до 11.12.2016 року для повернення коштів, яке залишилось без уваги. До теперішнього часу відповідачем грошові кошти в сумі 310,75 грн. не повернуті, а тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належно про місце та час розгляду справи. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст.7 Закону України «Про соціальні послуги» фізичним особам, які надають соціальні послуги від 19.06.2003 року № 966-IVпризначаються і виплачуються компенсаційні виплати в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], знаходився на обліку Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, як особа, що надає соціальні послуги [PERSON], як інваліду 1 групи з 06.02.2006 року на підставі поданої ним 06.02.2006 року заяви. Управлінням соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області відповідачу [PERSON] були призначені грошові компенсації, у зв'язку з наданням [PERSON] соціальних послуг. Згідно повідомлення про громадян, які померли за вересень 2016 року та зняття з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, наданого Торецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON] [INFO] померла. Однак, відповідач [PERSON] не повідомив структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зазначену обставину, яка впливає на умови виплати компенсації. У зв'язку з чим виникла переплата державних коштів в сумі 310,75 грн. за період з 06.09.2016 року по 31.10.2016 року, яку в добровільному порядку відповідач не сплачує. Відповідно до пункту 15 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 558 від 29 квітня 2004 року, [PERSON] як фізична особа, яка одержує компенсацію, зобов'язана була повідомити орган праці та соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин, виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв'язку з цим зайвих сум компенсації, одержувачі повинні відшкодувати органам праці та соціального захисту населення надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд, вважає за необхідне задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача суму надміру отриманої компенсації. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходив з такого. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі і з відповідача стягнуто надмірно отриману компенсацію в сумі 310,75 грн., а відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору становить 1600 грн., суд вважає, що розмір таких витрат є непропорційним до предмету спору з урахуванням ціни позову. Крім того, матеріалами справи встановлено, що відповідач по справі є особою похилого віку, пенсіонером, що дає суду підстави звільнити останнього від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 136 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved