Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила суд стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь у відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих Пенсійним фондом України, щодо ненарахованої та не отриманої різниці у пенсії державного службовця за період з березня 2009 року по квітень 2014 року з урахуванням індексу інфляції у сумі 82 617 грн.35 коп. шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, посилаючись на те, що їй пенсію було призначено на підставі довідки, форму якої затверджено Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 № 19-11, котра у судовому порядку була визнана такою, що не відповідає актам вищої юридичної сили у частині щодо не включення до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутових питань. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд його задовольнити з підстав наведених у ньому. Присутній у судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити, посилаючись на те, що безпосередньо відповідач не займається розрахунками та виплатою пенсії, а постанова Правління ПФУ № 19-11, яка була скасована постановою суду, була прийнята у межах повноважень та зареєстрована у Мінюсті, і, на його думку, позивач звернулася до суду пропустивши строк позовної давності. Представник відповідача - Державної казначейської служби України - у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності, письмові заперечення або пояснення по суті справи не подано. Від третьої особи представник не з'явився у судове засідання, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності представника, письмові заперечення або пояснення по суті справи не було подано. Суд, заслухавши обґрунтування позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 02.02.2009 позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова за призначенням пенсії державного службовця, для розрахунку розміру якої вона надала довідку від 04.02.2009 № 2 про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», у формі затвердженій Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 № 19-11 /а. с. 10-11/. Згідно з довідкою від 04.02.2009 № 2, виданій позивачу, до складу заробітної плати при розрахунку пенсії Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, які нею були одержані та з яких сплачено внески в пенсійний фонд. Відповідно до постанов Верховного Суду України від 20.02.2012 у справі № 21-430а11 та від 28.05.2013 у справі № 21-97а13, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування позивачем сплачено у тому числі з матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. Відповідно ці суми органом Пенсійного фонду мали бути враховані до складових заробітної плати, чого не було здійснено. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.2012 (2а-8893/12/2670), яка набрала законної сили 05.06.2013 на підставі ухвали Київського апеляційного адміністративного суду, визнано постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30.10.2008 № 19-11, такою, що не відповідає актам вищої юридичної сили в частині щодо невключення до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутових питань, які передбачені Законами України «Про державну службу», «Про оплату праці» та постановами Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, від 12.09.1997 № 1013, від 20.12.1993 № 1049, від 31.05.2000 № 865, зобов'язано Пенсійний фонд України привести у відповідність до вимог законодавства форми довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії, визначених в підпунктах 1.1, 1.3, 1.4 пункту 1 Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30.10.2008 № 19-11 /а. с. 46-55/. На виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.2012 у справі № 2а-8893/12/2670 та у справі 2а-4753/09/2670, Правлінням Пенсійного фонду України ухвалено постанову № 15-1 від 04.09.2013, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 26.09.2013 за № 1661/24193, визнано такою, що втратила чинність, постанову правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 № 19-11 «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», зареєстровану в Міністерстві юстиції України 04.12.2008 за № 1161/15852 та затверджено форму довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» /а. с. 45/. 31.03.2014 позивач звернулась за останнім місцем роботи та одержала довідку № 01-19/2344 про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», за формою затвердженою Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 14.02.2011 № 5-1 на виконання Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.2012 у справі № 2а-8893/12/2670 і вона містить відомості про «інші виплати», в які включаються в тому числі і матеріальна допомога на здоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати /а. с. 12-13/. 02.04.2014 позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова із заявою про проведення розрахунку її пенсії як державному службовцю на підставі довідки про заробітну плату від 31.03.2014 № 01-19/2344 - з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкові було відмовлено у проведенні розрахунку, що позивачем оскаржено до Дзержинського районного суду м. Харкова, та постановою суду від 02.07.2014 (справа № 638/6562/14-а), яка набрала законної сили 17.09.2014, відповідно до ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова провести перерахунок пенсії позивача як державного службовця з 02.04.2014, включивши до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати відповідно до постанови КМУ № 1078 від 17.07.2003 у загальній сумі 15669 грн. 50 коп. із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2009 році та виплати її у повному обсязі. 07.11.2014 позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова провести мені перерахунок пенсії державного службовця з моменту її призначення, а саме з лютого 2009 pоку, включивши до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати відповідно до постанови КМУ № 1078 від 17.07.2003 у загальній сумі 15669 грн. 50 коп. із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2009 році та виплати її у повному обсязі. Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова листом від 14.11.2014 № 119/С-10/31 відмовило позивачеві, з посиланням на відсутність підстав для перерахунку пенсії з дати призначення /а. с. 15/. Адміністративний позов про визнання протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2014 (справа 638/20600/14-а) залишено без розгляду на підставі того, що позов поданий після закінчення установленого законом строку звернення до адміністративного суду. Вказана судове рішення від 25.11.2014 набрало законної сили 15.01.2015 на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду /а. с. 16, 17/. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Ця норма кореспондується з нормами статті 1173 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Діями відповідача, зокрема, наданням довідок щодо отримання грошового забезпечення за посадою на момент виходу на пенсію, які не відповідали дійсності, позивачу було завдано збитків, які полягали в нарахуванні позивачеві щомісячної грошової виплати у розмірі, меншому за той, на який вона мав право. Відповідно до п. 2 ч. 2 cт. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає,а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає в наслідок порушення його цивільного права. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України від 18.05.2016 (справа № 6-237цс16). Згідно з ст. 1175 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Таким чином, затвердження Пенсійним фондом України форми довідки, яка не відображає всі складові заробітної плати, на які нараховуються внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, призвело до того, що в період з березня 2009 року по квітень 2014 року з вини Пенсійного фонду України позивачу щомісяця не нараховувалася пенсія у розмірі 552 грн.45 коп. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 № 1261 (яке було чинним на момент призначення пенсії позивачеві) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України,указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України,актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням. Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністра праці та соціальної політики. До функцій Правління Пенсійного фонду України належить визначення поточних та перспективних завдання Фонду; прийняття у межах своїх повноважень постанови, затверджує положення, інструкції та інші нормативно-правові акти Фонду. Тому Правління Пенсійного фонду України, приймаючи постанову від 30.10.2008 № 19-11, якою було затверджено форму довідки, яка не мала в своєму складі усіх складових заробітної плати державних службовців, з яких сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, реалізував свої повноваження як центрального органу виконавчої влади, щодо прийому у межах своїх повноважень нормативно-правового акту. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Позивач вказала, що дізналася у 2014 році про те, що Верховним Судом України було прийнято рішення, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, і вже 02.04.2014, отримавши 31.03.2014 нову довідку № 01-19/2344 за останнім своїм місцем роботи, вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсійних виплат. До Печерського районного суду м. Києва позивач направила позов 21.12.2016 /а. с. 34/. Таким чином вбачається, що позивач не пропустила трирічний строк позовної давності, а відтак підстави для застосування положень частини 4 ст. 267 ЦК України відсутні. Частиною 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України встановлено, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Частиною 2 цієї статті визначено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно з ст. 2 ЦК України, держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави, її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 15.04.2015 № 215, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство), яке, зокрема,здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. З огляду на положення ст.ст. 2, 1173 ЦК України та ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України, сума майнової шкоди підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved