Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Позовні вимоги, які були уточнені ході розгляду справи, обґрунтовані тим, що відповідач являється експлуатуючою організацією будинку [ADDRESS], та надає житлово-комунальні та інші послуги мешканцям значеного будинку. У серпні 2014 року відповідач надіслав позивачу письмову пропозицію укласти договір про надання житлово - комунальних та інших послуг, який за своїм змістом не відповідає типовому договору, затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 року № 529. Позивач тричі направляла відповідачу заяву про згоду укласти договір, але на інших умовах, що відповідають типовому договору, затвердженому зазначеною постановою, однак, відповідач відповідь не надав та договір не уклав. Тому, позивач просила суд визнати укладеним договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на умовах, передбачених типовим договором, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529, між [PERSON] та Фірмою «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю, відносно квартири, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідачі в судовому засідання позовні вимоги не визнала, оскільки, позивач не є споживачем послуг, так як не зареєстрована у зазначеній кварті та не проживає у ній, крім того, такі договори про надання послуг укладені майже з усіма власниками інших квартир цього будинку, а тому відповідач не має можливості надати позивачу перевагу в укладенні договору на послуги перед іншими власниками квартир. Суд, заслухавши надані пояснення, повно та всебічно дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що власником квартири № [ADDRESS] є [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності, виданого 04.03.2004 Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація). Відповідно до довідки форми № 3, від 15.01.2015 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Власником особового рахунку вказаної квартири є [PERSON], яка в квартирі зареєстрованою не значиться. ТОВ Фірма «Т.М.М.» відповідно до акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта № 241 є експлуатаційною організацією будинку № [ADDRESS], та надає житлово-комунальні та інші послуги мешканцям значеного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Згідно із ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Як вбачається з договору про надання житлово - комунальних та інших послуг, який відповідач надіслав позивачу разом із пропозицією про його підписання, він містить вимоги щодо оплати вартості, на користь відповідача, комунальних послуг з опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення, а також утримання служби охорони та будинкового зв'язку (відеопристрій) які не були погоджені з позивачем. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України). Відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію (ст. 646 ЦК України). Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін (ч. 4 ст. 29 ЦК України). У зв'язку із незгодою позивача підписувати примірник договору наданого відповідачем, позивач надіслала відповідачу згоду укласти договір, але на інших умовах, що відповідають типовому договору, затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 року № 529, однак, відповідач відповіді не надав. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 21 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору (постанова ВСУ від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12). Разом з тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії (постанова ВСУ від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12). Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства (постанова ВСУ від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства та інтереси власника квартири як споживача послуг, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved