Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на домоволодіння [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказане домоволодіння належить його матері [PERSON] відповідно до біржового контракту №456 від 08 листопада 2001 року. 11 лютого 2002 року [PERSON] було отримано в БТІ м.Маріуполя реєстраційне посвідчення за реєстровим № 25892. [PERSON] померла [INFO] та позивач є єдиним спадкоємцем після її смерті. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, звернулась до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено державним нотаріусом, оскільки у відсутні правовстановлюючі документи. За таких обставин, просить визнати за ним право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяви, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, направила суду письмові пояснення з приводу позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до біржового контракту №456 від 08 листопада 2001 року [PERSON] придбала домоволодіння [ADDRESS] 11 лютого 2002 року БТІ м.Маріуполя видано реєстраційне посвідчення № 25892, відповідно до якого вказане домоволодіння зареєстроване за [PERSON] Мати позивача, [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач. Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець,який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,встановленого ст.1270 цього Кодексу ,він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановлено, що син померлої фактично прийняв спадщину, вступив у розпорядження та володіння спадковим майном. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику по справам про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, згідно отриманої судом відповіді з третьої Маріупольської державної нотаріальної контори № 2532/01-16 від 30 грудня 2014 року, представник [PERSON]за довіреністю [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак державним нотаріусом [PERSON] винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нотаріусу не надано правовстановлюючих документів на будинок. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки він є єдиним спадкоємцем та визнати право власності за ним після матері в порядку спадкування на домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS]

Outcome: approved