Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] . За цією адресою зареєстрована відповідач, яка є її далекою родичкою та фактично за місцем реєстрації не проживає й не проживала, участі в утриманні помешкання не бере, комунальні платежі не сплачує та в добровільному порядку не знялася з реєстрації в належних позивачу квартирах, чим порушуються права позивача як власника житлового приміщення. Тому позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловими приміщеннями, а саме квартирами [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, її представник надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки до суду не повідомила та відзив на позовну заяву до суду не направила. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ \~ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України та за відсутності учасників справи і їх представників. Судовий розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Судом встановлено, що позивач набула у власність квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 31.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А., зареєстрованого в реєстрі за № 6605. Виникнення в позивача права власності на зазначене нерухоме майно підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Житомирське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 30.10.2008 року. Згідно довідки ДП «Металіст» ВАТ «Атмашбуд» від 17.06.2021 року № 1023 та акту № 15 від 17.06.2021 року відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] та не проживає за місцем реєстрації з 05.12.2016 року по теперішній час зі слів сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх письмових заяв. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача в квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] та її фактичне непроживання в ній без поважних причин з 2016 року. Тому суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідача в належних на праві власності позивачу квартирах порушуються її права як власника та їй створюються перешкоди в користуванні й вільному розпорядженні нерухомим майном, через що підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирами, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 908,00 грн., сплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви за вимогою немайнового характеру, підтвердженням чого є оригінал квитанції.

Outcome: approved