Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 05.06.2002 року відповідач є членом КС «Азовська кредитна компанія» та відповідно до кредитного договору № 10947/13-Ф2 від 20.12.2013 року отримав споживчий кредит у розмірі 5000 грн., строком користування на 18 місяців. Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За час користування кредитом відповідачем було здійснено наступні платежі: 21.01.2014 р. 400,00 грн., 20.02.2014 р. 400,00 грн., 07.04.2014 р. 400,00 грн., 09.07.2014 р. 600,00 грн., 21.08.2014 р. 400,00 грн. Більше ніяких платежів здійснено не було, залишок за кредитом складає 4257,34 грн. Станом на 21.09.2016 р. розмір заборгованості за кредитним договором складає 8474,66 грн. Під час судового розгляду позивач збільшив позовні вимоги, вказавши, що станом на 21.02.2017 року заборгованість за кредитним договором склала 9321,45 грн., яка складається із залишку по кредиту у розмірі 4257,34 грн. та нарахованих відсотків за користування кредитом за період часу з 22.08.2014 року по 21.02.2017 року у розмірі 5064,11 грн. Просили стягнути з відповідача на користь КС «Азовська кредитна компанія» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9321,45 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн. Представник позивача [PERSON] яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 20.12.2013 року між КС «Азовська кредитна компанія» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 10947/13-Ф2, за яким він отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. строком користування на 18 місяців. Відповідно п. 2.1 договору споживчого кредиту за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У звязку із несплатою відповідачем суми кредиту та відсотків за користування ним, станом на 21.02.2017 року заборгованість за кредитним договором склала 9321,45 грн., яка складається із залишку по кредиту у розмірі 4257,34 грн. та нарахованих відсотків за користування кредитом за період часу з 22.08.2014 року по 21.02.2017 року у розмірі 5064,11 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) обов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідач не надала суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання нею грошових обовязків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки відповідач неналежно виконав своє зобовязання за договором № 10947/13-Ф2 від 20.12.2013 року та з нього підлягає стягненню заборгованість за договором споживчого кредиту у розмірі 9321,45 грн., оскільки це підтверджується письмовими матеріалами справи. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1378 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved