Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш» з 01.08.2006 року. 20.10.2015 року її було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Пояснила, що у зв'язка з несплатою відповідачем нарахованої заробітної плати у ПАТ «Азовзагальмаш» перед нею виникла заборгованість за період з листопада 2014 року по вересень 2015 рік у сумі 11578,40 грн., які були стягнуті з відповідача на її користь судовим наказом від 13.11.2015 року виданим Іллічівським районним судом м. Маріуполя. В зв'язку з викладеним просила стягнути на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за жовтень 2015 року у розмірі 1454,88 грн., та середній заробіток виходячи із середньоденного заробітку 110,37 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Уточнив позовні вимоги та просив стягнути середній заробіток за період з 21.10.2015 року по 28.01.2016 року в розмірі 7725,00 грн. Решту позовних вимог залишив без змін. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила, разом з тим надав суду заперечення проти позову, де визнав заборгованість по заробітній платі перед позивачем за період з листопада 2014 року по жовтень 2015 рік в сумі 13033,28 грн. та розмір середньоденного заробітку в розмірі 78,06 грн. У зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.08.2006 року позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем та 20.10.2015 року її було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці. Згідно наданої відповідачем довідки №238/ро-5938 від 28.12.2015 року заборгованість по заробітній платі станом на 22.12.2015 року за період з листопада 2014 року по жовтень 2015 рік складає 13033,28 грн. При цьому суд зазначає, що заборгованість вказана з урахуванням утриманих податків та сборів. Згідно копії судового наказу виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя від 13.11.2015 року за заявою [PERSON] про стягнення заборгованої заробітної плати за період з листопада 2014 року по вересень 2015 рік в розмірі 11578,40 грн., який набрав чинності 03.12.2015 року. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено, що обов'язок працедавця виплачується заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, судом встановлено, що на теперішній час у відповідача перед позивачкою наявна заборгованість з виплати заробітної плати за жовтень 2015 року в сумі 1454,88 грн. та саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. За таких обставин з урахуванням положень ст.ст.116, 117 КЗпП України, позивачка має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з наступного дня після звільнення, тобто з 21.10.2015 року по день ухвалення судового рішення, тобто по 28.01.2015 року. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно ч.3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Розрахунок позивачки суд не бере до уваги у зв'язку з тим, що він не підтверджується письмовими матеріалами справи. Згідно наданої відповідачем довідки №238/ро-5937 від 28.12.2015 року, розмір середньоденного заробітку позивачки складає 78,06 грн. При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). За даними представленого відповідачем графіку роботи №8-1 для працюючих в безперервному режимі з робочим днем тривалістю 11,4 год. середньостатистична кількість робочих днів за період з 21.10.2015р. по 28.01.2015р. позивача складає 50 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 21.10.2015р. по 28.01.2015р. складає - 3903,00 грн. (50 днів х 78,06 грн.). Законних підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачкою. За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню складає 3903,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,20 гривень за вимоги майнового характеру.

Outcome: partial