Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувсядо суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 17 серпня 2013 року між ним тавідповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Втратили почуття любові та поваги один одного. Подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, припинили спільне проживання. Позивач вважає, що їх шлюб існує лише формально і тому має бути розірваний. [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з'явився, 02 лютого 2015 року подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Просив залишити дитину проживати з відповідачкою, з якої просив не стягувати витрати пов'язані зі сплатою судового збору (а.с. 12). [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, до суду не з'явилася, 02 лютого 2015 року подала до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги визнає, прізвище просить не змінювати (а.с. 13). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 17 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 231, між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 17 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 5). Від шлюбу сторони маютьмалолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 16 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 458 (а.с. 6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. Між сторонами досягнуто згоди про те, що неповнолітній [PERSON], [INFO], буде проживати разом з матір'ю - [PERSON] За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просив позовні вимоги із відповідача не стягувати.

Outcome: approved