Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації у зв'язку з розповсюдженням недостовірної інформації, спростування недостовірної інформації. Ухвалою Косівського районного суду від 18.05.2016 року до участі у даній справі в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача залучено [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Косівського районного суду від 24.06.2016 року до участі у даній справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача залучено [PERSON]. Заочним рішенням Косівського районного суду від 08 червня 2017 року позов [PERSON], треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації у зв'язку з розповсюдженням недостовірної інформації, спростування недостовірної інформації задоволено частково. Визнано недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], наступну інформацію поширену [PERSON], а саме: «що [PERSON] забрала і привела свого чоловіка від офіційної сім'ї, і він через неї залишив у себе на батьківщині законну дружину і дитину, і що вона обманула священника та РАЦС, офіційно обвінчавшись і зареєструвавши свій шлюб з людиною, яка має офіційно ще одну сім'ю». Зобов'язано відповідачку [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену нею про [PERSON], шляхом принесення вибачення в тому ж самому місці при тих же самих обставинах, при яких їх було поширено, а саме: в приміщенні Косівського районного суду. Зобов'язано відповідачку [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену нею про [PERSON], шляхом принесення вибачення публічно серед громади села Старі Кути а саме: на сесії Старокутської сільської ради. Визнано інформацію, поширювану [PERSON] про [PERSON], що «він має законну дружину і дітей, яких залишив у себе на батьківщині і одружився з [PERSON] і цим самим обманув священника та органи РАЦС, офіційно обвінчавшись і зареєструвавши свій шлюб» - недостовірною. Зобов'язано [PERSON] спростувати недостовірну інформацію поширену про [PERSON], шляхом принесення йому публічного вибачення перед його батьками та його родиною, а також перед батьками дружини [PERSON]. Визнано недостовірною і такою що, принижує честь, гідність та ділову репутацію наступну інформацію, поширену [PERSON] про [PERSON], а саме: «кого ти привів до хати, твій зять залишив у себе на батьківщині законну дружину і дитину, твоя дочка забрала і привела свого чоловіка від офіційної сім'ї». В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат по справі. Не погодившись із указаним судовим рішенням, [PERSON] оскаржила його в апеляційному порядку. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Косівського районного суду від 08 червня 2017 року в частині зобов'язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену нею про [PERSON], шляхом принесення вибачення в тому ж самому місці при тих же самих обставинах, при яких їх було поширено, а саме: в приміщенні Косівського районного суду; зобов'язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену нею про [PERSON], шляхом принесення вибачення публічно серед громади села Старі Кути, а саме: на сесії Старокутської сільської ради; зобов'язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію поширену про [PERSON], шляхом принесення йому публічного вибачення перед його батьками та його родиною, а також перед батьками дружини [PERSON] - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позову [PERSON], треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], до [PERSON] в частині зобов'язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену нею про [PERSON], шляхом принесення вибачення в тому ж самому місці при тих же самих обставинах, при яких їх було поширено, а саме: в приміщенні Косівського районного суду; зобов'язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену нею про [PERSON], шляхом принесення вибачення публічно серед громади села Старі Кути, а саме: на сесії Старокутської сільської ради; зобов'язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію поширену про [PERSON], шляхом принесення йому публічного вибачення перед його батьками та його родиною, а також перед батьками дружини [PERSON] відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін. 01.12.2017 року від [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій посилається на те, що колегією Апеляційного суду Івано-Франківської області 23.11.2017 року її апеляційну скаргу було задоволено частково, в позові [PERSON], треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено, однак, судом не вирішено питання про судові витрати. Просить стягнути з [PERSON] 551,20 грн. судового збору до державного бюджету за подання позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами; стягнути з [PERSON] 320 грн. згідно квитанції про перегляд судового рішення в першій інстанції та 1748,56 грн. за подання апеляційної скарги в користь відповідача [PERSON]; врахувати, що одна позовна вимога заявлена інвалідом ІІ групи [PERSON], який звільнений від сплати судового збору. 04.01.2018 року [PERSON] подала до суду клопотання, в якому просила відмовити [PERSON] у стягненні з позивача судових витрат, які відповідач понесла у зв'язку з переглядом заочного рішення та у зв'язку з розглядом апеляційної скарги, просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] судовий збір у користь держави в розмірі 551,20 грн., від якого було звільнено як інваліда ІІ групи третю особу, яка заявляла самостійні вимоги у даному спорі - [PERSON] 15.01.2018 року [PERSON] подав до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення, яке обґрунтовує тим, що при розрахунку судового збору за розгляд апеляційної скарги [PERSON] судом не було враховано позовної вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 грн. Просить стягнути з [PERSON] суму недоплаченого нею судового збору за розгляд її апеляційної скарги, що становить 110% від 100000 грн., а саме 11000 грн. у користь держави. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України. Відповідно до п. 9 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» вказаного Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до п. 8 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. В судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] подану нею заяву підтримала, заяву, подану [PERSON] підтримала частково в сумі 1650 грн. 00 коп. У задоволенні заяви [PERSON] просила відмовити. [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які належним чином були повідомленні про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, що згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Заслухавши суддю-доповідача, заявника [PERSON], дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що заяви [PERSON] та [PERSON] не підлягають до задоволення, а заява [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення апеляційним судом, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Косівського районного суду від 08 червня 2017 року, яким позов [PERSON], треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації у зв'язку з розповсюдженням недостовірної інформації, спростування недостовірної інформації було задоволено частково, вирішено також питання судових витрат по справі. Із врахуванням ухвали Косівського районного суду від 08 червня 2017 року вирішено, зокрема, стягнути з [PERSON] 551,20 грн. судового збору до державного бюджету; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 487,20 грн. сплаченого судового збору; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 551,20 грн. сплаченого судового збору. Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач [PERSON] подала апеляційну скаргу. Так, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року, ухваленим за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON], рішення Косівського районного суду від 08 червня 2017 року скасовано в частині зобов'язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену нею про [PERSON], [PERSON] шляхом принесення вибачення, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. Оскільки вказаним рішенням апеляційного суду рішення суду першої інстанції скасовано лише в частині способу спростування недостовірної інформації, а в іншій частині рішення залишено без змін, в тому числі і щодо розподілу судових витрат, то апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення. Що стосується заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] у користь держави 551,20 грн. судового збору, від якого було звільнено як інваліда ІІ групи третю особу, яка заявляла самостійні вимоги у даному спорі - [PERSON], суд зазначає, що позивач [PERSON], треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції не подавали, питання стягнення судових витрат апеляційним судом не переглядалося. А тому у задоволенні вказаної заяви також слід відмовити. Щодо заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] суми недоплаченого нею судового збору за розгляд її апеляційної скарги у розмірі 11000 грн., слід зазначити наступне. Згідно п. 1.6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ (зі змінами та доповненнями) розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. За змістом вимог ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Як зазначено в ч. 1 ст. 34 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, мають усі процесуальні права і обов'язки позивача. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року (зі змінами) «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Законом передбачено сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на рішення суду в певному розмірі виходячи зі ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги незалежно від оспорюваної суми (підпункти 6, 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до суду 23.12.2015 року з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації у зв'язку з розповсюдженням недостовірної інформації, спростування недостовірної інформації. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали свої заяви відповідно 12.04.2016 року та 13.06.2016 року, зокрема, [PERSON] заявив вимогу про визнання недостовірною інформації, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, [PERSON] - про визнання недостовірною інформації, стягнення моральної шкоди. За положеннями п. 1.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 01.09.2015 року) розмір ставки судового збору за подання позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати; позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1218,00 грн. З 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»). Враховуючи те, що позивачем та третіми особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру 23.12.2015 року, дві позовні вимоги немайнового характеру та одну позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди 13.06.2016 року, розмір судового збору, який підлягав сплаті апелянтом при подачі апеляційної скарги на рушення суду становив 3398,56 грн. Апелянтом [PERSON] за розгляд справи в суді апеляційної інстанції оплачено судовий збір у розмірі 1748,56 грн., що підтверджується квитанціями №56/154.1/6294786 від 21.09.2017 року на суму 704,00 грн. (т. 2, а.с. 186) та №51.154.1/6796436 від 04.10.2017 року на суму 1044,56 грн. (т. 2, а.с. 192). Отже, апелянтом недоплачено судовий збір в дохід держави в сумі 1650 грн. 00 коп. За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви [PERSON], та вважає за необхідне ухвалити додаткову постанову суду, якою стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 1650 грн. 00 коп. за подання апеляційної скарги. В задоволенні решти вимог заяви [PERSON], заяв [PERSON] та [PERSON] відмовити.

Outcome: partial