Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.02.2014 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем було укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 4059400, згідно з яким відповідачу було встановлено ліміт кредитування(надано кредит) в сумі 990,76 грн., на строк до 07.02.2015 р. в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача, а відповідач зобов'язався повернути банку кредит у повному обсязі і в терміни, передбачені цим договором. Відповідно до п. 1.13 договору за користування кредитом позичальник сплачує банку 30,0 (тридцять) % річних. Проте відповідач належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором і станом на 16.12.2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору № 4059040 від 18.09.2015 року становить 1513,97 (тисяча пятсот тринадцять) гривень 97 копійок, з яких неповернута сума кредиту 990,76 грн.; прострочені відсотки 207,34 грн; пеня 3,50 грн.. У звязку з вищенаведеним позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,що 12.02.2014 року між ПАТ «КРЕДОБАНК та відповідачем [PERSON] було укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 4059400, згідно з яким позивачем було встановлено відповідачу ліміт кредитування в розмірі 990,76 грн. на строк до 07.02.2015 року, що підтверджується меморіальним ордером № 13662040 від 06.04.2015 р. (а.с.10). Кредитні кошти були надані відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок останнього. Відповідно до п.1.13 договору за користування кредитом відповідач зобовязався сплачувати позивачу відсотки у розмірі 30% річних.(а.с. 5) Згідно п.1.14 договору повернення суми кредиту відбувається шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на картковий рахунок № 2625101510124,визначений у п.1.1 даного договору.(а.с. 5) Відповідно до п. 1.28 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник відшкодовує позивачу заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої до договору процентної ставки, вказаної в п. 1.13 договору, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. 26.06.2015 р. на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості,яка відповідачем проігнорована та станом на 16.12.2015 року заборгованість за договором № 4059040 від 12.02.2014 р. останнім не погашена(а.с.20,21) Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач, згідно розрахунку заборгованості за договором № 4059040 про встановлення ліміту кредитування від 12.02.2014 року, загальна сума заборгованості станом на 18.09.2015 року становить 1513,97 гривень (тисяча пятсот тринадцять) гривень 97 копійок, з яких неповернута сума кредиту 990,76 грн.; прострочені відсотки 207,34 грн., пеня- 3,50грн..(а.с. 11-12) У звязку з вищенаведеним, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved