Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж № [NUMBER] , по [ADDRESS] (далі - Гараж). Позов мотивовано тим, що він у 1982 році побудував одноповерховий гараж на земельній ділянці, право власності на яку він зареєстрував 27.11.2017 з відповідним цільовим призначенням для будівництва та обслуговування гаражу. У серпні 2019 року звернувся до управління ДАБІ у Житомирській області з метою введення самовільно побудованого гаража в експлуатацію, після чого остаточне рішення щодо вирішення вказаного питання було передане на розгляд виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 27.11.2019 йому було відмовлено у державній реєстрації права власності на Гараж, у зв`язку з чим позбавлений можливості врегулювати та зареєструвати право власності на Гараж в досудовому порядку, а тому виникла необхідність у зверненні до суду з вказаним позовом. Позивач і його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибула, в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,0033 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва індивідуальних гаражів. Зазначене підтверджується: висновком про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража [NUMBER] від 14.11.2016; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1804356402017 від 05.10.2017; витягом з рішення Новоград-Волинської міської ради від 09.11.2017 №391 «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» відповідно до якого у власність [PERSON] передано земельну ділянку [ADDRESS] ; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.11.2017. 22.06.2016 Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації Житомирської області було виготовлено технічний паспорт на гараж № [NUMBER] , по [ADDRESS] (далі - Гараж). Згідно висновку № 4 начальника управління - головного архітектора міста управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 19.02.2018 одноповерховий Гараж в гаражному масиві, розташований у відповідності до містобудівних вимог і може використовуватись за призначенням. Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №49887916 від 27.11.2019 [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на Гараж, у зв`язку з тим, що протягом 30 робочих днів він не усунув обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Відповідно до рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності на Гараж №49198625 від 17.10.2019 державним реєстратором була встановлена відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації. Таким чином, оскільки будівництво гаража було проведено ще з1982 до 2000 року, і наданий час позивач не має відповідної документації, яка давала б йому право виконувати будівельні роботи та затвердженого в установленому порядку проекту, суд приходить до висновку, що Гараж має статус самочинно збудованого об`єкту. Окрім того, усі можливі заходи його узаконення у позасудовому порядку позивачем вичерпано. За змістом ст. 331 ЦК України, ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.18 Закону України «Про основи містобудування», визнанню права власності на новостворене нерухоме майно повинно передувати прийняття його в експлуатацію. Відповідно до статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, на які набуває право власності. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 ЦК України. Згідно з вимогами пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року № 466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту. Пунктом 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд…», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року № 91 (чинним на час будівництва гаражу) встановлено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року, окрім інших, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також відповідно до положень ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил (ч.1 ст.376 ЦК України). Частина 5 ст.376 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Зазначене узгоджується з правовими висновками викладеними Верховним Судом у постановах від 18 квітня 2019 року у справі № 306/2140/17, від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17-ц, від 26 грудня 2018 року у справі №727/720/17, від 07 лютого 2018 року у справі № 127/18746/15-ц. Враховуючи те, що позивач самочинно побудував Гараж на належній йому на праві власності земельній ділянці, яка була виділена саме для цих цілей; він не порушує нормативних містобудівних вимог, придатний до нормальної експлуатації і може використовуватись за призначенням; питання щодо прийняття Гаража в експлуатацію було предметом розгляду компетентного державного органу, а іншого шляху оформлення права власності на Гараж, ніж звернення з відповідним позовом до суду, у позивача немає, - суд приходить до висновку, що його вимоги про визнання права власності на Гараж є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved