Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У грудні 2015 року до Менського районного суду Чернігівської області, як найбільш територіально наближеного суду, згідно ухвали Сосницького районного суду Чернігівської області надійшов позов [PERSON] до прокуратури Чернігівської області, [PERSON] міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання досудового слідства надмірно тривалим та стягнення моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що 23.09.2004 року Коропським РВ УМВС України в Чернігівській області було порушено кримінальну справу по факту ДТП, в якому загинув [PERSON], за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Досудове слідство по даній справі триває і на даний час, тобто близько 11 років. Позивач вважає такі дії протиправними, такими що порушують його права, а тому для захисту своїх прав звернувся до суду і просить визнати досудове слідство надмірно тривалим та стягнути на його шкоду спричинену моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 200000 грн.. Позивач в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача прокуратури Чернігівської області прокурор Менської місцевої прокуратури [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що досудове слідство в даній кримінальній справі проводиться відповідно до вимог чинного законодавства, органом досудового слідства вжито всіх заходів для встановлення винної особи, будь які порушення прав позивача відсутні. Представники відповідачів [PERSON] міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Державного казначейства України в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомили, клопотань про розгляд справи тільки з їх участю до суду не надходило. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі позивача та представників відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника відповідача прокуратури Чернігівської області прокурор Менської місцевої прокуратури [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як встановлено в судовому засіданні і слідує із витягу з кримінального провадження № 12013260140000443 від 03.10.2013 року, 23.09.2004 року [PERSON], [INFO], керуючи технічно несправним мотоциклом «Дніпро11» під час руху, на 45 кілометрі автодороги «Сосниця Короп Пролетарське», у напрямку смт. Короп, здійснюючи обгін вантажного автомобіля, не впорався з керуванням, внаслідок чого пасажир мотоцикла [PERSON] потрапив під колесо напівпричепу вантажного автомобіля та отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. По даному факту 24.09.2004 року була порушена кримінальна справа № 08/3451, в ході розслідування якої було встановлено, що смерть [PERSON] наступила через певний проміжок часу після отримання останнім травм. [PERSON], який перебував в небезпечному для життя стані, учаниками ДТП допомоги не було надано. 23.09.2013 року до прокуратури Коропського району з заявою про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за ненадання допомоги та залишення в небезпеці [PERSON], що мало місце 23.09.2004 року під час ДТП звернувся [PERSON] Згідно повідомлення начальника СВ Коропського РВП БВП ГУНП в Чернігівській області № 361 від 18.01.2016 року, в провадженні СВ Коропського РВП БВП ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 12013260140000443 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України. Дані матеріали направленні до ДУ «[PERSON] бюро судово медичної експертизи МОЗ України» для проведення повторної комісійної судово медичної експертизи та комплексної медико автотехнічної експертизи. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів державної влади, органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність випадків передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України). Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності та справедливості. Відповідно до розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди має визначатись судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У судовому засіданні встановлено та доведено, що внаслідок дій відповідачів, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в перенесеному фізичному болі, психологічному стресі та сильних душевних переживаннях. Будь яких доказів з боку відповідачів, що спростовують це в судовому засіданні не здобуто. Вирішуючи питання про визначення суми морального відшкодування, суд враховує саме зазначені вище обставини. Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного. З урахуванням конкретних обставин справи, глибини та тяжкості моральних страждань позивача, суд вважає, що належною компенсацією моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, є сума 10\~000 грн. Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України. Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна людина при визначенні її цивільних прав і обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. (Рішення Європейського суду з прав людини справа «Шмалько проти України» заява № 60750/00 від 20 липня 2004 року, Рішення Європейського суду з прав людини справа «Півень проти України» заява № 56849/00 від 29 червня 2004 року). На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial