Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] вказував, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2016 року, яке набрало законної сили, по справі №757/47771/15-ц задоволено заявлений ним позов до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 86 677,50 грн., проценти у розмірі облікової ставки НБУ у сумі 3 287,71 грн. та 3% річних в розмірі 7 019,45 грн., судового збору в розмірі 969,85 грн. Зазначаючи, що в силу того, що починаючи з 21.03.2017 року по дату звернення до суду, [PERSON] не виконав вказане рішення, а судом визначено заборгованість у гривні, то відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 21.03.2017 року. Ухвалою суду від 24.12.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ч.4 ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони у встановлений законом строк не подали відзив на позовну заяву. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2016 року, яке набрало законної сили, по справі №757/47771/15-ц [PERSON] мав сплатити заборгованість у розмірі 86 677,50 грн., проценти у розмірі облікової ставки НБУ у сумі 32 87,71 грн. та 3% річних в розмірі 7 019,45 грн., судового збору в розмірі 969,85 грн. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. У зв'язку с тим, що [PERSON] не виконував рішення добровільно, представником [PERSON] було отримано виконавчий лист від 05.04.2017 №757/47771/15-ц виданий Печерським районним судом міста Києва та подано його на виконання до Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, після чого було відкрито відповідне виконавче провадження. В силу того, що виконання рішення у Печерському РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві не було ефективним, представником позивача було подано виконавчий лист до Приватного виконавця [PERSON] у зв'язку з чим останнім 12.07.2018 року відкрито виконавче провадження № 56760493. Відповідно до листа Приватного виконавця [PERSON] № 1449 від 11.12.2018 року боржником позивачу борг сплачений не був, а часткове погашення боргу боржником позивачу відбувалось 30.10.2018 року та 30.11.2018 року, зокрема були виплачені дві суми по 454,55 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у ч. 5 статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 30 березня 2016 року (справа № 5-86кз 16). Враховуючи зазначене, а також ту обставину, що рішення суду про стягнення коштів відповідачем не виконано, суд приходить до висновку про наявність між сторонами грошових зобов'язань, які відповідач не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Основна сума боргу 86 667,50 грн. визначена рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року по справі №757/47771/15-ц. Несплачена сума боргу станом на 10 грудня 2018 року - 86 667,50 - (454,55+454,55) = 85758,40 грн. Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відбувається за період з 22 березня 2017 року по 10 грудня 2018 року. Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період: 101.8% х 100,9% х 101,3% х 101,6% х 100,2% х 99,9% х 102,0% х 101,2% х 100,9% х 101,0% х 101,5% х 100,9% х 101,1% х 100,8% х 100,0% х 100,0% х 99,3% х 100,0% х 101,9% х 101,7% х 101,4% = 121,23%. Суму інфляції розраховуємо за формулою: (Сума боргу х процент інфляції) - сума боргу (85758.40 грн. х 121,23%) - 85758,40 = 18206 гривень 51 копійка. Таким чином інфляційні втрати складають 18 206,51 грн. Також, Боржник зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, які розраховуються за формулою: СБ*3%*КДП/КДР де: СБ - сума боргу; КДП - кількість днів прострочення. КДР - кількість днів у році; 3% річних складають: 85758,40*3%*629/365 = 4433,59 грн. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат та 3 % річних у розмірі 22 640 грн. 10 коп. Оскільки відповідачем не спростовано доказів позивача та не повернуто кошти у визначений договором строк, свої зобов'язання не виконав, чим порушив права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат та 3 % річних у розмірі - 22 640 грн. 10 коп. Відповідно до ст. 141 ЦК України, судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. суд покладає на відповідача.

Outcome: approved