Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що з 22.03.2008 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу ними було придбано земельну ділянку площею 0.1914 га за адресою: [ADDRESS]. Зазначене нерухоме майно на даний час перебуває у користуванні відповідача, право власності зареєстроване за нею, добровільно поділити вказану земельну ділянку вона відмовляється. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону, позивач просив суд здійснити розподіл спільного майна подружжя, а саме земельної ділянки загальною площею 0.1914 га за адресою: [ADDRESS]. Виділити у власність [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки площею 0.0957 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Виділити у власність [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки площею 0.0957 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на відсутність порушення прав позивача з боку відповідача, просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначенні положеннями цієї статті. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Виходячи зі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Зважаючи на ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на ст. 368 ЦК України ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 079613 від 22.03.2008 року. За час шлюбу позивачем та відповідачем було набуто земельну ділянку площею 0.1914 га з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 15.09.2011 року виданого на ім'я [PERSON] з відповідною відміткою нотаріуса про посвідчення 19 жовтня 2011 року за реєстровим № 893 договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, право власності на яку переходить до [PERSON], окрім цього вказана обставина не оспорювалася і представниками сторін у судовому засіданні. Відповідач добровільно розділити земельну ділянку не бажає. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на сторони в рівних частках.

Outcome: approved