Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив розірвати договір про сплату аліментів на дитину, який був укладений між ними 24.09.2015 року та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під № 611. На обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що згідно п. 2 укладеного договору позивач взяв на себе зобовязання сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина [PERSON] в розмірі 20 491,50 грн., що є еквівалентом 950 доларів США за курсом НБУ на той день, але не менше ніж 20 000 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття, або досягнення ним 23 років у випадку продовження навчання. Дізнавшись про те, що відповідачка порушує умови договору позивач з 01.08.2016 року перестав виплачувати кошти за договором та продовжив виплачувати кошти за рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 08.10.2012 року. Зокрема, згідно п. 4 Договору сторони домовились, що при офіційному працевлаштуванні відповідачки, виплата аліментів зменшується пропорційно 1/3 частки заробітної плати відповідачки. Однак, відповідачка офіційно працевлаштувавшись 01.12.2016 року до ТОВ ППЛ 33-35 не сповістила позивача про вказану обставину, що є порушенням умов договору. Також позивач зазначає, що відповідно до п.7 Договору аліменти на дитину є власністю [PERSON] Одержувач, [PERSON] зобовязується одержувати аліменти та використовувати їх за цільовим призначенням, тобто виключно на утримання сина, [PERSON]. Однак в електронній переписці за 14.07.2016 року відповідачка вказала позивачу на те, що за кошти, які він сплачує в якості аліментів по договору живе уся сімя відповідачки, що складається із чотирьох осіб, а також що з вказаних коштів відповідачка щомісяця витрачає на себе грошову суму, що еквівалентна 200 доларів США. За таких обставин позивач просив розірвати вказаний Договір. 03.04.2018 року представником відповідачки до суду поданий відзив на позовну заяву, а також зустрічний позов до позивача про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та пені. \~ \~ \~ \~09.08.2018 року ухвалою суду на місці було прийнято зустрічний позов до розгляду з первісним позовом. На обґрунтування зустрічного позову зазначено, що позивач з 01.08.2016 року перестав виконувати прийняті на себе зобовязання щодо щомісячної виплати аліментів за договором про сплату аліментів на дитину від 24.09.2015 року, внаслідок чого станом на 01.03.2018 року утворилася заборгованість в розмірі 410 580,38 грн. При цьому відповідачкою зазначено, що оскільки позивач за первісним позовом ще в період шлюбу неналежним чином виконував свої обовязки як батько, легковажно ставився до питань повязаних із забезпеченням неповнолітнього сина, вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину та на своє утримання. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 8 жовтня 2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON]: на утримання неповнолітнього сина 1/4 частини від усіх видів щомісячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 6 липня 2012 року та його до повноліття, а саме до 21 березня 2029 року; на утримання [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів щомісячного доходу щомісячно, починаючи з 6 липня 2012 року і до досягнення неповнолітнім сином трьох років, тобто до 21 березня 2014 року. На початку осені 2015 року [PERSON] сповістив [PERSON] про те, що він бажає розірвати шлюб та піти з сімї, залишивши мешкати неповнолітнього сина з матірю. В звязку із цим ними, як чоловіком та дружиною, було досягнуто згоди щодо збільшення розміру аліментів на дитину. Так, перед предявленням [PERSON] позовної заяви до суду про розірвання шлюбу сторони 24 вересня 2015 року уклали договір про сплату аліментів, який був посвідчений приватним нотаріусом ОМНО [PERSON], реєстр 611. Згідно п. 2 укладеного договору [PERSON] взяв на себе зобовязання сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина в розмірі 20 491,50 грн., що є еквівалентом 950 доларів США за курсом НБУ на той день, але не менше ніж 20 000 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття, або досягнення ним 23 років у випадку продовження навчання. При цьому сторони встановили, що у разі зміни (зменшення, збільшення) національної грошової одиниці України протягом строку дії цього договору Платник зобовязується виплачувати Одержувачу аліменти у національній грошовій одиниці України, в гривні, в еквіваленті 950 доларів США. Згідно п. 3 договору аліменти повинні сплачуватися Платником щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця, у безготівковій формі, шляхом зарахування грошових коштів на банківську картку Універсальна № 5457 0822 3622 8917, відкриту в ПриватБанку на імя [PERSON] Пунктом 4 договору передбачено, що при офіційному працевлаштуванні [PERSON], виплата аліментів зменшується пропорційно 1/3 частки заробітної плати [PERSON] Працевлаштувалася [PERSON] 01.12.2016 року, що підтверджується відповідною довідкою з зазначенням розміру заробітної плати. Таким чином, починаючи з 10.10.2015 року по 10.12.2016 року [PERSON] мав сплачувати [PERSON] щомісячно до 10 числа кожного місяця в гривні грошові кошти в еквіваленті 950 доларів США, а з 11.01.2017 по теперішній час грошові кошти в еквіваленті 950 доларів США за вирахуванням 1/3 заробітної плати [PERSON] Однак, [PERSON] неналежним чином виконує свої зобовязання за вказаним договором, внаслідок чого станом на 10.03.2018 року утворилася заборгованість в розмірі 410 580,38 грн. Крім того, пеня за несвоєчасне виконання вказаних зобовязань складає 101639,79грн. Крім того, спростовуючи доводи, викладені в первісному позові у відзиві на позов зазначено, що під 4 членами сімї малося на увазі саму [PERSON], її малолітнього сина, черепаху та собаку. Також зазначено, що відповідачка працевлаштувалася 1 грудня 2016 року. Однак, як вбачається із виписки по надходженням по картці/рахунку 5457 0822 3622 8917 і додатковим рахункам за період з 01.08.2015 року по 22.03.2018 року позивач перестав належним чином виконувати свої зобовязання щодо щомісячної сплати аліментів за договором ще з серпня 2016 року, тобто за 4 місяці до працевлаштування відповідачки. Так, позивачем був зроблений платіж 08.07.2016 року в сумі 23700 грн., потім вже 04.11.2016 року в сумі 17100 грн., а наступний аж 19.07.2017 року в сумі 1500 грн. За таких обставин незрозуміло стосовно яких із платежів відповідачкою та позивачем не було врегульоване питання зменшення сплати аліментів на 1/3 від заробітної плати відповідачки. Також, в судовому засіданні представник відповідачки пояснив, що за домовленістю сторін відповідачка до свого офіційного працевлаштування могла використовувати частину грошових коштів на себе. На підтвердження такої домовленості надав суду позовну заяву про розірвання шлюбу, яка подана позивачем до Суворовського районного суду м. Одеси 26.10.2015 року. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що він потурбувався про надання якісного та повноцінного забезпечення для свого сина та його матері. З огляду на зазначене відповідачка просила суд в первісному позові відмовити, а зустрічний задовольнити. Представник третьої\~особи - Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі та прийняття рішення з врахуванням інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач 1 серпня 2009 року уклали шлюб у Першому відділі РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис 590. \~ \~ \~ \~Від шлюбу вони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року шлюб між ними був розірваний. \~ \~ \~ \~В період шлюбу відповідачка звернулася до суду з позовом до позивача про стягнення аліментів на дитину та на неї. \~ \~ \~ \~Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 8 жовтня 2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON]:- на утримання неповнолітнього сина 1/4 частини від усіх видів щомісячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 6 липня 2012 року та до його повноліття, а саме до 21 березня 2029 року; - на утримання [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів щомісячного доходу щомісячно, починаючи з 6 липня 2012 року і до досягнення неповнолітнім сином трьох років, тобто до 21 березня 2014 року. Як зазначає відповідачка, на початку осені 2015 року [PERSON] сповістив її про те, що він бажає розірвати шлюб та піти з сімї, залишивши мешкати малолітнього сина з матірю. В звязку із цим ними, як чоловіком та дружиною, було досягнуто згоди щодо збільшення розміру аліментів на дитину. 24 вересня 2015 року сторони уклали договір про сплату аліментів, який був посвідчений приватним нотаріусом ОМНО [PERSON], та зареєстрований в реєстр під № 611. Згідно п. 2 укладеного договору [PERSON] взяв на себе зобовязання сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина в розмірі 20 491,50 грн., що є еквівалентом 950 доларів США за курсом НБУ на той день, але не менше ніж 20 000 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття, або досягнення ним 23 років у випадку продовження навчання. При цьому сторони встановили, що у разі зміни (зменшення, збільшення) національної грошової одиниці України протягом строку дії цього договору Платник зобовязується виплачувати Одержувачу аліменти у національній грошовій одиниці України, в гривні, в еквіваленті 950 доларів США. \~ \~ \~ \~Згідно п. 3 договору аліменти повинні сплачуватися Платником щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця, у безготівковій формі, шляхом зарахування грошових коштів на банківську картку Універсальна № 5457 0822 3622 8917, відкриту в ПриватБанку на імя [PERSON] Пунктом 4 договору передбачено, що при офіційному працевлаштуванні [PERSON], виплата аліментів зменшується пропорційно 1/3 частки заробітної плати [PERSON] Працевлаштувалася [PERSON] 01.12.2016 року, що підтверджується відповідною довідкою з зазначенням розміру заробітної плати. Таким чином, починаючи з 10.10.2015 року по 10.12.2016 року [PERSON] мав сплачувати [PERSON] щомісячно до 10 числа кожного місяця в гривнях грошові кошти в еквіваленті 950 доларів США, а з 11.01.2017 р.по теперішній час грошові кошти в еквіваленті 950 доларів США за вирахуванням 1/3 заробітної плати [PERSON] \~ \~ \~ \~Суд не погоджується із доводом позивача, що відповідачка перша порушила свої зобовязання за договором, що виразилося у неповідомленні позивача про її працевлаштування. Як було зазначено та що підтверджує сам позивач, відповідачка працевлаштувалася 1 грудня 2016 року. Однак, як вбачається із виписки по надходженням по картці/рахунку 5457 0822 3622 8917 і додатковим рахункам за період з 01.08.2015 року по 22.03.2018 року позивач перестав належним чином виконувати свої зобовязання щодо щомісячної сплати аліментів за договором в повному обсязі ще з серпня 2016 року, тобто за 4 місяці до працевлаштування відповідачки. Так, позивачем був зроблений платіж 08.07.2016 року в сумі 23700 грн., потім 04.11.2016 року в сумі 17100 грн., а наступний 19.07.2017 року в сумі 1500 грн. Таким чином суд погоджується з тим, що незрозуміло стосовно яких із платежів відповідачкою та позивачем не було врегульоване питання зменшення сплати аліментів на 1/3 від заробітної плати відповідачки. Також суд не приймає до уваги твердження позивача, що відповідачка безпідставно витрачає грошові кошти отримані від позивача не на їх сина, а на себе особисто та членів своєї сімї, яка складається із чотирьох осіб. По-перше: з позовної заяви, яка підписана позивачем 26.10.2016 року вбачається, що однією з підстав для розірвання шлюбу позивач зазначив те, що він потурбувався про надання якісного та повноцінного забезпечення для свого сина та його матері. На думку суду, це підтверджує пояснення відповідачки про те, що між сторонами була домовленість про часткову витрату грошових коштів відповідачкою на себе до офіційного її працевлаштування. По-друге: позивач не надав до суду доказів того, що відповідачка мешкає окрім свого сина, ще з кимось. Твердження представника позивача, які він надав у судовому засіданні про те, що грошові кошти витрачаються на батьків відповідачки жодними доказами не підтверджені. В свою чергу відповідачка зазначає, що членами її сімї є вона особисто, їх малолітній син, черепаха та собака. З довідки про склад сімї та прописки від 27.03.2018 року вбачається, що в квартирі зареєстровані та мешкають відповідачка та її малолітній син. З [PERSON] від 30.03.2018 року, який складений сусідами відповідачки вбачається, що неповнолітній [PERSON] мешкає в квартирі з відповідачкою, має належні санітарно-гігієнічні умови, забезпечений особистим ліжком, столом, спортивним та ігровим місцем, забезпечений речами, іграшками, книгами, повноцінним харчуванням. З довідки ФОП [PERSON] від 31.03.2018 року вбачається, що малолітній [PERSON] відвідує курси англійської мови. З огляду на вказані обставини суд не вбачає що з боку відповідачки порушуються істотні умови договору про сплату аліментів на дитину. Згідно ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може\~бути змінено\~або розірвано\~за рішенням\~суду на\~вимогу однієї\~із сторін\~у разі\~істотного порушення\~договору другою\~стороною та\~в інших\~випадках,\~встановлених договором\~або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. В свою чергу судом встановлено, що позивач не виконує належним чином свої зобовязання щодо сплати аліментів на дитину за договором, який укладений сторонами. Згідно п. 3 договору аліменти повинні сплачуватися Платником щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця, у безготівковій формі, шляхом зарахування грошових коштів на банківську картку Універсальна № 5457 0822 3622 8917, відкриту в ПриватБанку на імя [PERSON] З виписки по надходженням по картці/рахунку 5457 0822 3622 8917 і додатковим рахункам за період з 01.08.2015 року по 22.03.2018 року вбачається, що позивач перестав належним чином виконувати свої зобовязання щодо щомісячної сплати аліментів за договором ще з 01.08.2016 року. Так, позивачем був зроблений платіж 08.07.2016 року в сумі 23700 грн., потім аж 04.11.2016 року в сумі 17100 грн., а наступний аж 19.07.2017 року в сумі 1500 грн. З наданих до зустрічної позовної заяви розрахунків платежів які мали бути здійснені та які фактично були здійснені позивачем на користь відповідачки вбачається, що станом на 10.03.2018 року у позивача перед відповідачкою утворилася заборгованість в розмірі 410 580,38 грн., а пеня складає 101639,79 грн. Даний розрахунок є вірним, оскільки відповідає представленим доказам та періоду нарахування. Згідно ч.1 ст.189 Сімейного кодексу України батьки мають право укласти\~договір\~про сплату аліментів на\~дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим\~Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і\~нотаріально посвідчується. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 9 договору кожна сторона зобовязується виконувати обовязки, покладені на неї цим договором та сприяти другій стороні у виконанні її обовязків. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. \~ \~ \~ \~Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що згідно розрахунку по сплаті аліментів від 04.09.2017 року, зробленого державним виконавцем в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанні рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 8 жовтня 2012 року про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів існує переплата по виплаті аліментів в розмірі 302682,83 грн. \~ \~ \~ \~По-перше: наявність переплати аліментів за рішенням суду не припиняє обовязок виконувати зобовязання за договором; По-друге: з цього розрахунку вбачається, що при його складанні державним виконавцем в рахунок виконання рішення суду були зараховані платежі, які позивач робив на користь відповідачки за договором про сплату аліментів. За таких обставин зустрічний позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а позов [PERSON] є безпідставним, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved