Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON], [INFO] року народження. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третіх осіб органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради та органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 вересня 2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. З лютого 2013 року між сторонами будь-які відносини припинились, жодної допомоги позивачка від відповідача не отримувала, незважаючи на те, що була вагітною. [INFO] року позивачка народила дитину - [PERSON]. З народження і до сьогоднішнього дня біологічний батько дитини, відповідач по справі , жодного разу сина не бачив, довгий час навіть й не знав, оскільки не цікавився, статі дитини. 07 лютого 2014 року Ленінським районним судом м.Полтави було ухвалено заочне рішення суду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON]., батька дитини, про надання згоди на реєстрацію дитини за місцем проживання матері, оскільки відповідач відмовився у наданні будь-яких погоджень стосовно дитини. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 28.03.2014 року було стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення повноліття дитини, починаючи з 24 лютого 2014 року. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12.11.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як зазначила в своєму позові та в судовому засіданні позивачка, на протязі більш ніж 1 року відповідач не виконував та не виконує своїх батьківських обов»язків щодо виховання та розвитку дитини, які визначені ст.150 СК України, та навіть не робить жодних спроб для того щоб хоча б побачити свого сина. Крім цього, відповідач не сплачує ані аліменти на утримання дитини, що підтверджується довідкою Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ ГУЮ у Полтавській області від 01.12.2014 року, ані жодним іншим чином не допомагає матеріально, що є порушенням обов»язку батьків утримувати дитину, визначеного ст.180 СК України. Крім цього, перебування відповідача в статусі батька лише створює додаткові труднощі, як і для неї, так і для їхнього сина. Як вбачається з довідки державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ від 26.12.2014 року щодо розрахунку заборгованості по аліментам , то заборгованість по аліментам згідно в/л №552/1044/14-ц від 28.03.2014 року виданого Київським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів з [PERSON]. на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] року народження в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини, починаючи з 24 лютого 2014 року станом на 01.12.2014 року становить 7448,40 грн., що свідчить про ухилення відповідача від обов»язку по утриманню дитини. Відповдіно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положення статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних і батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За таких обставин, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON], [INFO] року народження. На підставі викладеного,

Outcome: approved