Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

У грудні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про стягнення боргу за договором позики в сумі, еквівалентній 2 500 дол. США, в національній валюті за офіційним курсом Національного банку України на дату ухвалення рішення. На обґрунтування позову зазначив, що 08.09.2016 уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого позичив відповідачу грошові кошти в сумі 2 500 дол. США на строк до 08.10.2016, проте свої грошові зобов'язання відповідач не виконав. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON], зареєстроване місце проживання, місце перебування та місце роботи якого невідоме, викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду він не з'явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. З огляду на неявку відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 08.09.2016 [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 2 500 дол. СШАзобов'язавшись повернути борг у строк до 08.10.2016, що підтверджується власноручною розпискою відповідача (а.с. 4). Зважаючи на положення частини 2 статті 1047 ЦК України, розписка [PERSON], яка посвідчує передання йому позивачем грошових коштів і містить вказівку на його зобов'язання повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, розцінюються судом як доказ укладення між сторонами договору позики. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач своїх грошових зобов'язань у встановлений строк не виконав, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки. 05.12.2017 позивач направляв відповідачу поштою письмову вимогу про термінове повернення боргу (а.с. 5-6, 7), однак вказана вимога була проігнорована. Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з приписами частини 1 статті 533 цього Кодексу грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Однак з огляду на те, що в даному випадку предметом позики є грошові кошти, грошовий еквівалент яких визначено в іноземній валюті - доларах США, сума, що підлягає сплаті у гривнях, повинна визначатися за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що передбачено частиною 2 статті 533 ЦК України. Станом на 25.10.2018 офіційний курс долара США до національної валюти України становить 2821,3097 грн., а відтак відповідач повинен повернути позивачу 70 532,74 грн. Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального законувимоги [PERSON] суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 678,39 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved