Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (далі - ТОВ «Кредитсервіс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 19 червня 2019 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 20 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит позивачеві та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені договором. Відповідно до пункту 4.2 договору плата за користування кредитом складає 5% на місяць від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разовий процент у розмірі 5 % від загального розміру кредиту. Разовий процент стягується із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок відповідача. Відповідно до пункту 2.2. вказаного кредитного договору відповідач зобов`язаний сплатити заборгованість до 19 березня 2020 року, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача, зазначений в договорі. Отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором підтверджується платіжним дорученням №226 від 19 червня 2019 року про перерахування відповідачу суми кредиту з вирахуванням комісії 5 % за оформлення кредиту. Станом на день подачі позову відповідач сплатив заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 668 грн та 4 000 грн заборгованості за відсотками. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимогу не реагував, унаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 27 431 грн 19 коп., з яких: 10 332 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11 000 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, а також 6 099 грн 19 коп. - штрафні санкції. Ураховуючи викладене, ТОВ «Кредитсервіс» просило суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 19 червня 2019 року у розмірі 27 431 грн 19 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. У передбачений частиною сьомою статті 279 ЦПК України строк, сторони не звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. [PERSON] до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі та судове повідомлення. У відповідності до статті 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, а тому суд вважав за можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно статті 280 ЦПК України. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із частиною п`ятою статті 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. 19 червня 2019 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 20 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит позивачеві та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені договором (а. с. 6-8) Відповідно до пункту 4.2 договору плата за користування кредитом складає 5 % на місяць від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разовий процент у розмірі 5 % від загального розміру кредиту. Разовий процент стягується із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок відповідача. Відповідно до пункту 2.2. вказаного кредитного договору відповідач зобов`язаний сплатити заборгованість до 19 березня 2020 року, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, на вимоги не реагує. За розрахунками позивача утворилась заборгованість у розмірі 27 431 грн 19 коп., з яких: 10 332 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11 000 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, а також 6 099 грн 19 коп. - штрафні санкції. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявленіпозовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. У статті 525 ЦК України зазначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі статею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Проаналізувавши та оцінивши зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає вимоги ТОВ «Кредитсервіс» про стягнення з відповідача заборгованості такими, що підлягають задоволенню, а саме, у розмірі 27 431 грн 19 коп. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. На підставі статей 11, 526, 530, 612, 625, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved