Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 17 червня 2005 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 263 - розірвати. В обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між позивачем та відповідачем не склалися та припинені з кінця 2010 року, з цього ж часу сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть, відновлення сімейного життя не є можливим, будь-яких спорів стосовно проживання, виховання та матеріального забезпечення дитини у сторін не має. Спір про поділ спільного сумісного майна відсутній. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 червня 2005 року між сторонами Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 263, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 3). Від спільного життя сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], яке видано 10 серпня 2005 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а. с. 4). Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін психологічна несумісність між сторонами. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з кінця 2010 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved