Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Ужгородська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної порушенням\~ природоохоронного\~ законодавства,\~ у\~ розмірі 14 332,74 грн. шляхом зарахування 50 відсотків (7 166,37 грн.) з яких до спеціального фонду місцевого бюджету Порошківської сільської ради, 20 відсотків (2 866,55 грн.) до спеціального фонду бюджету Закарпатського обласного бюджету та 30 відсотків (4 299,82 грн.) до Державного бюджету України на аналітичний рахунок, відкритий в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Закарпатській області (код класифікації доходів 24062100, розрахунковий рахунок - № 33112331007202, МФО 899998, код ЄДРПОУ 04351207, назва банку одержувача ГУДКСУ в Закарпатській області). Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Перечинського районного суду від 25 червня 2018 року, [PERSON] засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Крім цього, даним вироком суду, який 26 липня 2018 року набрав законної сили, встановлено, що 22 травня 2018 року близько 19.30 год. [PERSON] знаходячись у кварталі № 21, виділ № 31 урочища «Повзало» поблизу с. Порошково Перечинського району Порошківського лісництва ДП «Перечинський лісгосп», умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, за допомогою бензопили марки «SHTIL МS 180», здійснив самовільну рубку трьох дерев породи «сосна», діаметром 29 см, 32 см та 34 см, які того ж дня на місці розпиляв та намагався вивезти до місця свого проживання, однак був виявлений майстром лісу, чим вчинив незаконну порубку дерев на території особливо охоронюваних лісів та спричинив філії «Перечинське лісове господарство» матеріальну шкоду на суму 14 332,74 грн. Оскільки на даний час кошти відповідачем не повернуті, а цивільний позов у кримінальному провадженні не предявлявся, тому просить заявлені вимоги задовольнити. У судовому засіданні прокурор Романець О.П. підтримала позовні вимоги у повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи. Представник Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечив проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди прокурора та представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. Заслухавши пояснення прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2018 року, що набрав законної сили 26 липня 2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (пять тисяч сто) грн. Також вказаним вироком встановлено, що 22 травня 2018 року близько 19.30 год. [PERSON], знаходячись у кварталі № 21, виділі № 31 (урочище «Повзало» с. Порошково Перечинського району) філії «Перечинське лісове господарство», умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, за допомогою бензопили марки «SHTIL МS 180», здійснив рубку трьох дерев породи «сосна», діаметром 29 см, 32 см та 34 см, які того ж дня на місці розпиляв та намагався вивезти до місця свого проживання, однак був виявлений майстром лісу, чим вчинив незаконну порубку дерев на території особливо охоронюваних лісів та спричинив філії «Перечинське лісове господарство» матеріальну шкоду на суму 14 332,74 грн. (а. с. 21-23). Вказаний розмір шкоди також вбачається з розрахунку, проведеного ДП «Перечинське лісове господарство» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» від 23 липня 2008 року (а. с. 16). Крім цього встановлено, що цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні заявлений не був (а. с. 21-23). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 105 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. За змістом ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 66, 69, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами. Згідно п. 7 ч. 3 цієї ж статті джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67 1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 384/1080/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищенаведене та те, що вина [PERSON] у завданні майнової шкоди унаслідок незаконної порубки дерев встановлена вироком суду, який набрав законної сили і ним не оскаржувався, розмір шкоди розрахований згідно вимог\~ постанови Кабінету Міністрів України № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» від 23 липня 2008 року відповідачем у добровільному порядку не відшкодований, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з врахуванням ціни позову (14 332,74 грн.) такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1 762 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved