Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

у грудні 2020 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Чернікову О.С. звернулась до суду із позовом до відповідача ТОВ «ВІА-АВТО», в якому просила визнати право власності на незавершене будівництво - однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,38 кв.м, вартістю 151900,00 грн. В обґрунтування позову зазначено про те, що 04.04.2013 року між ТОВ «ВІА-АВТО» та [PERSON] було укладено договір № МЗК/01/127/04.04-13/36/3 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого позивач набула майнові права на об`єкт нерухомості, що розташований за будівельною адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,38 кв.м. Позивачем повністю здійснено оплату вартості майнових прав у розмірі 151900,00 грн., про що відповідачем видано довідку про оплату вартості майнових прав за договором № МЗК/01/127/04.04-13/36/3. Позивач виконала взяті на себе зобов`язання, однак, відповідач свої зобов`язання не виконав, будівництво об`єкту нерухомості не закінчив та не ввів в експлуатацію, а тому позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від22.12.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У судове засідання позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та підтриманням позову. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову повністю з підстав, викладених позивачем у позовній заяві, не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04.04.2013 року між ТОВ «ВІА-АВТО» та [PERSON] було укладено договір № МЗК/01/127/04.04-13/36/3 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого позивач набула майнові права на об`єкт нерухомості, що розташований за будівельною адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,38 кв.м. Позивачем повністю здійснено оплату вартості майнових прав у розмірі 151900,00 грн., про що відповідачем видано довідку від 05.04.2013 року про оплату вартості майнових прав за договором № № МЗК/01/127/04.04-13/36/3 від 04.04.2013 року. Також вказана вище обставина стверджується копією квитанції до прибутоковго касового ордеру № 240 від 05.04.2013 року. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, су приймає до уваги те, що згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вказаною нормою закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з вимогами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено добровільність визнання представником відповідача ТОВ «ВІА-АВТО» вказаних вище обставин, заявлених позивачем в обґрунтування позовних вимог. Крім того, в ході розгляду справи встановлено, та підтверджено стороною відповідача те, що позивач повністю виконала зобов`язання за договором купівлі-продажу майнових прав № № МЗК/01/127/04.04-13/36/3 від 04.04.2013 року, сплативши ТОВ «ВІА-АВТО» відповідні кошти за цим договором, протее, позивачу квартира у власність не передана. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшли своє об`єктивне підтвердження обґрунтування позовних вимог, останні, були визнані стороною відповідача в ході розгляду справи, а відтак суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1519,00 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved