Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

У грудні 2016 року компанія «UKRENERGY COAL LIMITED», яка є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії та є його резидентом в особі представництва в Україні звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про стягнення із [PERSON], шкоди у розмірі 500 000 доларів США заподіяної працівником при виконанні трудових обов»язків, що на дату подання позовної заяви за офіційним курсом НБУ складає 12 862 213 грн. В обгрунтвання позову вказували, що [PERSON], громадянин і резидент України, працював на посаді директора українського представництва компанії «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» з 01.12.2010 року. 19.04.2011 року між компанією «UKRENERGY COAL LIMITED» та [PERSON] було укладено Трудовий контракт. При цьому, 17.05.2011 року рішенням Загальних зборів компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» вирішено внести зміни до Трудового контракту, зокрема щодо посади, місця роботи, розміру та умов оплати праці, умов компенсації витрат, шляхом укладення додаткової угоди між компанією «UKRENERGY COAL LIMITED» та [PERSON] 24.12.2014 року рішенням Загальних Зборів компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» було визначено необхідним організацію та проведення переговорів на території Білорусі, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Естонської Республіки та інших країнах Європи з метою розширення меж діяльності компанії, встановлення нових ділових зв»язків, пошуку нових замовників і клієнтів та підписання контрактів, а [PERSON] визнано відповідальною особою за їх організацію та проведення, й доручено виконання цього рішення. Цим же рішенням вирішено перерахувати [PERSON] шляхом банківського переказу авансовий платіж у розмірі 500 000 доларів США з метою попереднього фінансування (авансової оплати) його майбутніх витрат, пов»язаних з організацією та проведенням переговорів. На виконання обов»язків [PERSON] за Трудовим контрактом та, відповідно до протоколу Загальних Зборів компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» від 24.12.2014 року компанією перераховано 14.01.2015 року 500 000 доларів США на банківський рахунок [PERSON] 31.08.2016 року [PERSON] звільнено з посади директора українського представництва компанії «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» на підставі заяви від 22.08.2016 року про звільнення за власним бажанням. При цьому, компанія «UKRENERGY COAL LIMITED» в особі представництва «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» вважає, що [PERSON] було завдано матеріальну шкоду у розмірі 500 000 доларів США внаслідок порушення останнім покладених на нього трудовим контрактом обов»язків щодо цільового та обґрунтованого використання грошових коштів, наданих з метою покриття витрат на виконання покладених на нього роботодавцем обов»язків. У зв»язку із цим, просили про задоволення позовних вимог. За твердженням позивача, з якими погодився суд відкриваючи провадження у справі даний спір може розглядатися в Україні за правилами підсудності, встановленими ЦПК України, оскільки судам України підсудні справи, що випливають чи пов»язані з трудовими відносинами між позивачем - нерезидентом України та відповідачем - громадянином України, який має на території України місце проживання, рухоме чи нерухоме майно, на яке може бути накладено стягнення. Крім того, [PERSON], як громадянин України здійснював роботу як директор представництва в Україні за місцем знаходження представництва у м. Дніпропетровську, а отже відповідно до ст. 52 Закону України «Про міжнародне приватне право» при вирішенні спору, пов»язаного з виконанням обов»язків за трудовим контрактом, застосовується право України, як право держави, у якій виконувалася робота. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, зазначили, що оригінал додаткової угоди від 17.05.2011 року разом із оригіналом трудового контракту від 19.04.2011 року [PERSON] вилучив при звільненні, що унеможливлює надання позивачем оригіналів документів. При цьому, на думку представників компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» в особі представництва «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» подані позивачем докази у сукупності підтверджують беззаперечну наявність основних для вирішення цієї справи по суті фактів. Представники відповідача проти позову заперечили, виказуючи сумніви у справжності протоколу Загальних Зборів компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» від 24.12.2014 року та додаткової угоди від 17.05.2011 року до трудового контракту від 19.04.2011 року. За твердженням представників [PERSON] протокол Загальних Зборів компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» був оформлений «заднім числом», а так звана «додаткова угода від 17.05.2011 року», на яку посилається позивач виготовлена із використанням чистого аркушу паперу із раніше проставленим на ньому підписом [PERSON] шляхом наступного нанесення на нього друкованого тексту. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. 11.06.2010 року на загальних зборах компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» вирішено відкрити представництво в Україні та призначити його директором громадянина України - [PERSON] Свідоцтвом про реєстрацію від 06.09.2010 року (реєстраційний номер ПІ-4483) засвідчено реєстрацію представництва фірми «UKRENERGY COAL LIMITED», Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії із місцезнаходженням у м. Дніпропетровську (а.с. 40, 41). Пунктами 1.1. та 1.4 Положення про представництво «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» передбачено, що представництво створюється на території України та є відособленим структурним підрозділом Фірми, а згідно п. 3.1.8 його директор несе повну матеріальну відповідальність за майно Фірми, що знаходиться у веденні Представництва, а також несе відповідальність за ефективне використання майна та коштів, що перебувають у розпорядженні представництва (а.с. 42-46). Після відкриття представництва компанії в Україні, згідно Наказу директора компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» №0112/206 від 01.12.2010 року [PERSON] було призначено на посаду директора українського представництва (а.с. 27-29). У продовження співпраці, 19.04.2011 року між компанією «UKRENERGY COAL LIMITED» та [PERSON] було укладено трудовий контракт, за умовами якого останній мав виконувати функції виконавчого директора компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» у м. Лондон (а.с. 65-75). Записи у трудовій книжці [PERSON] про його працевлаштування на посаді директора українського представництва компанії внесені управлінням зовнішньоекономічної діяльності та інвестицій (управління зовнішніх зносин та зовнішньоекономічної діяльності) Дніпропетровської обласної державної адміністрації відповідно до п.2.21 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року (а.с 30, 31). При цьому, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року не передбачено необхідності вносити відомості про укладений контракт і змін до нього у трудову книжку, оскільки трудові правовідносини оформлюються наказом. Таким чином, [PERSON] був оформлений за трудовим договором (наказ №01112/206 від 01.12.2010 року а.с. 29), однак за взаємною згодою сторін його було переведено на контрактну форму роботи. Пунктом 20.3 Трудового контракту закріплений обов»язок працівника відшкодувати шкоду та гарантувати відшкодування шкоди Роботодавцю та його пов»язаним особам в будь-яких випадках за будь-якими вимогами, коштами (включаючи юридичні витрати на основі гарантії відшкодування), витратами, збитками, включаючи прямі, непрямі та супутні збитки, не отриманому прибутку, втратою репутації та будь-якими відсотками, штрафами та іншими коштами та витратами, понесеними Роботодавцем та/або його пов»язаними особами, що випливають з будь-якого порушення цього договору Співробітником, а також з обману або недобросовісності сторони Співробітника. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.1992 року роз»яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов»язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. При цьому, відповідно до п. 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.1992 року, якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Конституційний Суд України у справі №12-рп/98 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення ч. 3 ст. 21 КЗпП України визначив можливість включення до контрактів невигідних для працівника умов, зокрема про підвищену матеріальну відповідальність. З огляду на зазначене, [PERSON] займаючи посаду директора представництва «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» належав до працівників, які несуть повну матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну при виконанні трудових обов»язків. Факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з представництвом компанії «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» в Україні представниками відповідача не оспорюється так само як незмінність його посади протягом трудових відносин з компанією. В судовому засіданні з»ясовано та не заперечувалося представниками відповідача, що [PERSON] не приступив до виконання функцій виконавчого директора компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» у м. Лондон, до єдиного реєстру підприємств (https://beta.companieshouse.gov.uk/company/05374812) його внесено не було. За твердженням позивача з цієї причини 17.05.2011 року сторонами було укладено додаткову угоду до трудового контракту від 19.04.2011 року з метою уникнення розбіжностей з фактичними трудовими відносинами сторін, які залишились незмінними. За умовами додаткової угоди від 17.05.2011 року до трудового контракту від 19.04.2011 року Розділ 7 Трудового контракту доповнено пунктами 7.4 та 7.5 за якими: у випадку попереднього фінансування (авансування оплати) Роботодавцем витрат, які несе або понесе в майбутньому Співробітник в зв»язку з виконанням обов»язків перед Роботодавцем відповідно до цього Трудового контракту, Співробітник зобов»язаний подавати письмовий звіт на ім»я директора по мірі їх понесення, разом з документами, які підтверджують їх розмір, обґрунтованість та дату понесення, включно з платіжними документами. Звіт Співробітника про витрати, пов»язані з виконанням обов»язків по цьому Трудовому контракту, підлягає затвердженню Роботодавцем. У випадку, коли очікувані витрати перевищують 1 000 Євро, Співробітник зобов»язаний отримати погодження Роботодавця їх суми та призначення будь-яким зручним для Сторін способом (усно, письмово, поштою або електронною поштою); у випадку припинення Трудового контракту та /або звільнення в термін, вказаний в п. 2.1 або до вказаного терміну, незалежно від причин припинення та/або звільнення, Співробітник зобов»язаний в день звільнення перерахувати на рахунок Роботодавця грошові кошти, які були перераховані йому в якості попереднього фінансування (авансування оплати) майбутніх витрат, пов»язаних з виконанням обов»язків згідно умов Трудового контракту, які не були ним використані для цілей та/або про використання яких не був наданий звіт Роботодавцю та/або які не були підтверджені відповідними платіжними документами. Крім того, виключено Розділ 21 Трудового контракту. Заперечуючи проти достовірності додаткової угоди від 17.05.2011 року до Трудового контракту від 19.04.2011 року представники відповідача вказували на відсутність оригіналу документа та недотримання порядку внесення змін до трудового контракту від 19.04.2011 року, який вимагає доставлення екземпляру. В судовому засіданні встановлено, що Трудовий контракт, дійсність якого не заперечує відповідач було укладено 19.04.2011 року в офісі українського представництва компанії (м. Київ, вул. Оболонська набережна, 15 корп. 5). У відповідності до п.18.1 Трудового контракту від 19.04.2011 року ця угода може бути складена в будь-якій кількості екземплярів, кожен з яких, будучи підписаним та доставленим, буде розглядатись як оригінал, а всі екземпляри разом складають один і той самий документ. Зі змісту Трудового контракту вбачається, що визначення «ця угода» стосується саме Трудового контракту від 19.04.2011 року і необхідності її доставлення Роботодавцю для набрання законної сили з огляду на місце укладання. При цьому, в п. 18.1 Трудового контракту, що визначає порядок внесення змін до угоди відсутня вимога про «доставлення» екземпляру змін до Трудового контракту, більше того, дає можливість підписання таких змін не лише сторонами, але й від імені сторін. За таких обставин, суд не виключає укладення додаткової угоди [PERSON] від 17.05.2011 року до Трудового контракту від 19.04.2011 року та відсутності оригінала документа в компанії «UKRENERGY COAL LIMITED». Вказуючи про підробку додаткової угоди від 17.05.2011 року до Трудового контракту від 19.04.2011 року представники [PERSON] стверджували про її виготовлення із використанням чистого аркушу паперу із раніше проставленим на ньому підписом [PERSON] і відтиском (відбитком) печатки представництва компанії «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» шляхом наступного нанесення на нього друкованого тексту. При цьому, в судовому засіданні представники відповідача не змогли пояснити суду природу походження і мету проставлення [PERSON] особистих підписів на чистих аркушах паперу. Заперечення представників відповідача, відсутність оригіналу додаткової угоди від 17.05.2011 року до Трудового контракту від 19.04.2011 року, довільних та експериментальних зразків підписів [PERSON], на час розгляду справи, позбавляють можливості проведення судової почеркознавчої експертизи вказаного документа в Київському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України, однак не спростовують висновків експертного почеркознавчого дослідження №43/17 ТОВ Центр експертиз «Альтернатива» від 10.04.2017 року, за яким підпис від імені [PERSON], електрографічне зображення якого міститься у графі «Signed by Dmytro Shchelkanov» в копії документа під назвою Additional agreement to the Employment contract dated April 19.2011, виконаний [PERSON] (а.с. 167-172). З матеріалів справи вбачається, що позивачем перераховано [PERSON] грошову суму у розмірі 500 000 доларів США на його банківський рахунок LV51BLIB1001018916001, що підтверджується копією SWIFT - повідомлення банку (а.с. 35, 36) та не заперечується представниками відповідача. Згідно відповіді директора компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» на запит щодо обставин, які становлять предмет спору, відомих за особистою участю, кошти на особистий рахунок [PERSON] з попереднім узгодженням було вирішено направити у зв»язку з наявними процедурними обмеженнями, а саме: валютний рахунок представництва служить лише для отримання валютних коштів з їх подальшою конвертацією в гривню та з метою використання на прямі витрати Представництва по виплаті заробітних плат, податків та інших обов»язкових поточних витрат Представництва; на момент прийняття рішення про необхідність пошуку клієнтів за кордоном, в Україні діяли обмеження введені НБУ щодо перерахунку коштів в іноземній валюті за кордон (процедура індивідуального ліцензування). Натомість у [PERSON] був відкритий рахунок у Латвійському банку. За таких обставин, а також беручи до уваги стосунки, що передбачали взаємодовіру між сторонами, питання перерахунку коштів на особистий рахунок [PERSON] з урахуванням попереднього призначення цих коштів, не викликало в сторін жодних питань, та сумнівів в розумінні сторонами їх цільового призначення. Судом встановлено, та підтверджується виписками з рахунку, що станом на 14.08.2015 року всі кошти у розмірі 500 000 доларів США, які були перераховані компанією «UKRENERGY COAL LIMITED» відповідачу на його банківський рахунок LV51BLIB1001018916001 у АТ «Baltic International Bank» були повністю використані останнім на власні потреби, які не були пов»язані з виконанням трудових обов»язків перед роботодавцем (а.с.128-139). Відповідно до виписок з рахунку LV51BLIB1001018916001 у АТ «Baltic International Bank» зазначені кошти були перераховані [PERSON] з його рахунку в доларах США на рахунок у Євро та використані наступним чином: 26.01.2015 року у розмірі 200 000 доларів США (перераховані у розмірі 177 619,89 Євро) на оплату за Контрактом від 26.01.2015 року на придбання нерухомості у м. Марбела, Іспанія (BANKO de SABADELL S.A. Marbella R. Soriano BSABESBB); 13.02.2015 року у розмірі 57 250 доларів США (перераховані у розмірі 50 000 Євро) на оплату за Контрактом від 26.01.2015 року на придбання нерухомості у м. Марбела, Іспанія (BANKO de SABADELL S.A. Marbella R. Soriano BSABESBB); 17.03.2015 року у розмірі 74 200 доларів США (перераховані у розмірі 70 000 Євро) на оплату за Контрактом від 26.01.2015 року на придбання нерухомості у м. Марбела, Іспанія (BANKO de SABADELL S.A. Marbella R. Soriano BSABESBB); 13.07.2015 року у розмірі 144 525,31 долар США (перераховані у розмірі 129 619,11 Євро) на компанію Ringbell Limited на підставі договору позики Loan Agreement NR45/R/2015DD10/07/2015; 14.08.2015 року у розмірі 23 869,23 доларів США були перераховані на рахунок у Євро у розмірі 21 388,20 Євро. 20 000 Євро 25.01.2016 року перераховані в BANKO SABADELL BSABESBB (Іспанія). Заперечуючи проти позову представники відповідача вказували, що 500 000 доларів США були передані [PERSON] не під звіт, як це визначено умовами додаткової угоди від 17.05.2011 року, а як премії, бонуси за роботу на посаді директора представництва «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД». За умовами п. 6.1., п. 6.5 трудового контракту від 19.04.2011 року співробітник отримуватиме заробітні плату в розмірі 10 000 грн. - 12 000 фунтів стерлінгів (яка буде виплачуватись в гривні у відповідності до місцевого валютного курсу) за календарний місяць (включаючи всі податки). Співробітник має право на отримання щорічного бонусу лише в розмірі однієї місячної заробітної плати, яка буде виплачуватись співробітнику в січні кожного наступного календарного року в розмірі який буде пропорційний відпрацьованому часу за цей період. П. 6.6 визначає можливість отримання бонусу Співробітником, що дорівнює 100% його річної заробітної плати лише у разі успішного виконання річного фінансового плану. Бонус має бути сплачений протягом лютого наступного року. Отже, ні п.6.5, ні п. 6.6 трудового контракту від 19.04.2011 року не містить обов»язку Компанії сплати [PERSON] бонусів у будь-якому разі, і належить до внутрішніх питань Компанії. За умовами додаткової угоди від 17.05.2011 року до трудового контракту від 19.04.2011 року п.6.1, п.6.2 співробітник буде отримувати оклад відповідно до штатного розкладу за календарний місяць. Заробітна плата, яка виплачується співробітнику, буде нараховуватись щоденно та виплачуватись по факту щомісячно в перший день кожного наступного календарного місяця. У відповідності до Довідки представництва «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» [PERSON] в 2014 році отримував середню щомісячну заробітну плату у розмірі 2 500 грн., будь-яких премій, щомісячних та річних бонусів за роботу, останньому виплачено не було (а.с. 164-166). Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження успішного виконання річного фінансового плану представництвом «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД», здійснення декларування [PERSON] отримання доходу за межами України в 2015 році у розмірі 500 000 доларів США та сплату податків з нього в Україні. Крім того, у справі №756/13997/15-ц про поділ майна між [PERSON] та його дружиною, яка розглядалася Оболонським районним судом м. Києва, [PERSON] зазначав, що грошові кошти, які знаходяться на його банківському рахунку, перераховувалися роботодавцем для оплати його відряджень. З огляду на зазначене, твердження [PERSON] та його представників про те, що перераховані йому 14.01.2015 року компанією «UKRENERGY COAL LIMITED» кошти у розмірі 500 000 доларів США, є не коштами під звіт, а премією і бонусом за роботу спростовуються не лише вказаними доказами, але й трудовим контрактом від 19.04.2011 року, який визнається останнім, оскільки перерахована сума не в гривневому еквівленті, не в лютому місяці та значно перевищує 100% реальної річної заробітної плати відповідача. 24.12.2014 року рішенням Загальних Зборів компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» було визначено необхідним організацію та проведення переговорів на території Білорусі, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Естонської Республіки та інших країнах Європи з метою розширення меж діяльності компанії, встановлення нових ділових зв»язків, пошуку нових замовників і клієнтів та підписання контрактів, а [PERSON] визнано відповідальною особою за їх організацію та проведення, й доручено виконання цього рішення. Цим же рішенням вирішено перерахувати [PERSON] шляхом банківського переказу авансовий платіж у розмірі 500 000 доларів США з метою попереднього фінансування (авансової оплати) його майбутніх витрат, пов»язаних з організацією та проведенням переговорів (а.с. 33, 34). Заперечення [PERSON] про те, що його ніколи не уповноважували і згідно закону не могли уповноважувати на «організацію та проведення переговорів на території Білорусі, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Естонської Республіки та інших країнах Європи з метою розширення меж діяльності компанії, встановлення нових ділових зв»язків, пошуку нових замовників і клієнтів та підписання контрактів» спростовується Довіреністю компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» виданої [PERSON] терміном до 28.12.2015 року на представництво інтересів компанії на території Білорусі (а.с. 163). З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2016 року за наказом директора фірми «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» №08/16 відповідача звільнено з посади директора українського представництва компанії «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» на підставі заяви від 22.08.2016 року про звільнення за власним бажанням (а.с. 38, 39). На момент звільнення [PERSON] не надав документів, які підтверджують обґрунтованість та розміри витрат на виконання покладених на нього роботодавцем обов»язків за рішенням Загальних Зборів компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» від 24.12.2014 року. На дату звільнення 31.08.2016 року [PERSON] не було подано звіту про використання грошових коштів, перерахованих йому 14.01.2015 року з метою фінансування (авансової оплати) витрат. Відповідно до п. 3 Порядку складання Звіту про використання коштів виданих на відрядження або під звіт, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2015 року №841 звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається до закінчення п»ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує таке відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок податкового агента платника податку, що надав кошти під звіт. Це положення поширюється також на витрати, пов»язані з відрядженням чи виконанням деяких цивільно-правових дій, оплачених з використанням корпоративних платіжних карток, дорожніх, банківських або іменних чеків, інших платіжних документів. За наявності надміру витрачених коштів, така сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або при поданні зазначеного Звіту. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.1992 року під прямою дійсною шкодою, зокрема слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов»язків, грошові витрати. У зв»язку із не підтвердженням обґрунтованості витрат, на покриття яких було здійснено авансовий платіж [PERSON], неузгодження їх розміру, невиконання обов»язку щодо звітування про їх здійснення із підтвердженням їх розміру та обґрунтованості відповідними платіжними документами роботодавцю не повернуто працівником грошових коштів у розмірі 500 000 доларів США, чим завдано пряму дійсну шкоду позивачу у вигляді несення зайвих грошових витрат. Невиконання [PERSON] таких обов»язків свідчить про усвідомлення протиправності свого діяння - бездіяльності щодо звітування та повернення зайво отриманих коштів авансовим платежем з метою покриття майбутніх витрат. Вчиняючи такі дії, відповідач розумів і свідомо допускав настання негативних наслідків своєї поведінки. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю» від 01.09.2015 року зазначено, що працівник визнається винним у заподіянні шкоди, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно або з необережності (за винятком випадків, коли шкоду нанесено джерелом підвищеної небезпеки). Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. ЦПК України не встановлює обов»язку суду вимагати подання оригіналу письмового доказу. Це, зокрема, пов»язується з тим, що факт наявності того, чи іншого документу може підтверджуватися іншими обставинами, оскільки суд оцінює не лише належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 212 ЦПК України). За таких обставин, надані позивачем докази у їх сукупності підтверджують беззаперечну наявність: -трудових відносин між компанією «UKRENERGY COAL LIMITED» та [PERSON] з 01.12.2010 року до 31.08.2016 року, в тому числі на дату перерахування коштів 14.01.2015 року; -отримання [PERSON] від роботодавця в рамках трудових відносин коштів у розмірі 500 000 доларів США з метою попереднього авансування його майбутніх витрат; -факт неповернення отриманих [PERSON] коштів у розмірі 500 000 доларів США роботодавцю; -факт використання [PERSON] коштів у розмірі 500 000 доларів США на власні потреби. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги компанії «UKRENERGY COAL LIMITED» в особі представництва «УКРЕНЕРДЖІ КОУЛ ЛІМІТЕД» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов»язків підлягають до задоволення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved