Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

У жовні 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Батура П.О., звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2020 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. У зв`язку з розглядом вказаної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 13 000 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про розгляд заяви повідомлялись належним чином (а.с. 177). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2020 року позов [PERSON] задоволено повністю, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Залишено у власності [PERSON] 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 5 246,80 грн. Відмовлено в частині стягнення судових витрат в розмірі 33 грн. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось, оскільки під час розгляду справи представником позивача в судовому засіданні заявлено про надання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: 1) договір № 24/ЦС про надання правничої допомоги від 14.04.2020 року; 2) додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 24/ЦС від 14.04.2020 року; 3) розрахунок витрат на правничу допомогу на підставі договору № 24/ЦС від 14.04.2020 року на загальну суму 5 000 грн.; 3) акт про надання правничої допомоги від 14.04.2020 року до договору № 24/ЦС від 14.04.2020 року на загальну суму 5 000 грн.; 4) рахунок-фактура № 24/ЦС-1 від 14.04.2020 року на суму 5 000 грн.; 5) копію квитанції № 129 від 21.04.2020 року ГУ «Ощадбанк» по м. Києву та області, платник: [PERSON] , рахунок фактура № 24/ЦС-1 від 14.04.2020 року на суму 5 000 грн.; 6) копію меморіального ордеру № 2473041SB від 21.04.2020 року на суму 5 000 грн., призначення платежу - рахунок-фактура № 24/ЦС-1 від 14.04.2020 року, [PERSON] ; 7) копію розрахунку витрат на правничу допомогу від 26.06.2020 року на підставі договору № 24/ЦС від 14.04.2020 року на загальну суму 6 500 грн.; 8) копію акту про надання правничої допомоги від 26.06.2020 року до договору № 24/ЦС від 14.04.2020 року на загальну суму 6 500 грн.; 8) копію рахунку-фактури № 24/ЦС-2 від 26.09.2020 року на суму 6 500 грн.; 9) копію квитанції № 0.0.1755490659.1 від 02.07.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» на суму 6 500 грн., призначення платежу: за надання правничої допомоги згідно договору № 24/ЦС від 14.04.2020 року розрахункових витрат та акту від 26.06.2020 року [PERSON] ; 10) копію меморіального ордеру № @2PL538489 від 02.07.2020 року на суму 6 500 грн., призначення платежу: за надання правничої допомоги згідно договору № 24 ЦС від 14.04.2020 року розрахункових витрат та акту від 26.06.2020 року, [PERSON] 11) копію розрахунку витрат на правничу допомогу на підставі договору № 24/ЦС від 14.04.2020 року на суму 1 500 грн.; 12) копію акту про надання правничої допомоги від 29.09.2020 року до договору № 24/ЦС від 14.04.2020 року на суму 1 500 грн.; 13) копію рахунку-фактури № 24/ЦС-2 від 29.09.2020 року на суму 1 500 грн.; 14) копію квитанції № 12 від 30.09.2020 року ГУ «Ощадбанк» по м. Києву та області, призначення платежу: [PERSON] , за надання правничої допомоги згідно договору № 24/ЦС-2 від 14.04.2020 року, сума 1 500 грн. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зробила наступний висновок, що «при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, суд, розподіляючи понесені [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують наведені вище витрати на професійну правничу допомогу, розмір цих витрат доведений документально, є обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. З наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу вбачається, що вказані послуги надавались позивачу адвокатом та полягають в тому, що адвокат, зокрема, здійснив вивчення та аналіз документів, судової практики, надав консультацію, склав позовну заяву до суду, вивчив відзив на позовну заяву, склав відповідь на відзив, проведена участь адвокатів у двох судових засіданнях 22.06.2020 року та 29.09.2020 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності надання вказаних послуг та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, а також враховуючи задоволення позову судом в повному обсязі, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнути з відповідача на користь позивача 13 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved