Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначав, що 24.03.2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 65. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені на початку жовтня 2014 року, і з цього часу сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач на цей час створила нову сім'ю і мешкає в громадянському шлюбі з іншим чоловіком. Причиною розпаду сім'ї відсутність взаємопорозуміння та згоди між ними, що призвело до остаточного розпаду сім'ї. зберегти який вони не змогли, оскільки втратили один до одного почуття любові та поваги. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що збереження шлюбу в подальшому неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У судовому засіданні позивач та відповідач наполягали на розірванні шлюбу та пояснили, що їх примирення неможливе. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 24.03.2007 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 65. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через те, що фактично шлюбні відносини між подружжям припинено, спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу є неможливим. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved