Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 5 листопада 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем було укладено кредитний договір № 001-14999-051107 про надання кредиту шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з кредитним лімітом на початок дії договору в сумі 3000 грн. з подальшим його перерахуванням. Відповідач згідно договору зобов’язався щомісяця у строки, передбачені правилами, здійснювати погашення суми заборгованості за кредитною лінією та Овердрафтом за попередній звітний місяць. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, а саме виконував свої зобов’язання неналежним чином, внаслідок чого станом на 30.10.2013 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 2 389 грн. 81 коп., представник позивача просив позов задовольнити та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 5 листопада 2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 001-14999-051107 про надання кредиту шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з кредитним лімітом на початок дії договору в сумі 3000 грн. з подальшим його перерахуванням. Позивач свої зобов’язання виконав. Відповідач порушив умови кредитного договору, що підтверджується довідкою -розрахунком заборгованості. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.10.2013 року у відповідача існує заборгованість за кредитним договором в сумі 2 389 грн. 81 коп. За змістом ч.1 ст. 509 ЦК України зобов’язання – це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Згідно ч.2 ст. 509 ЦК України зобов’язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема із договорів та правочинів. У відповідності зі ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved