Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 04.03.2003р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPВ0R040730011, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 2430,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії та інших витрат. Свої зобов'язання за кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії відповідач систематично належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 07.10.2013р. виникла заборгованість відповідача перед банком у розмірі 47404 грн. 67 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1356,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8057,98 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 37990,69 грн. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 47404 грн. 67 коп., а також судові витрати в сумі 474,05 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву від 26.02.2014 року про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти винесення заочного рішення. А крім цього, надіслав та просив долучити до матеріалів справи копію Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на час укладення кредитного договору, а саме: Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянутим справу в заочному порядку на підставі наявних у ній даних. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Судом встановлено, що 04 березня 2003 року Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», надало [PERSON] строковий кредит в сумі 2430,00 грн. на 12 місяців по 04.03.2004 року включено за умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 30,0 % річних, а відповідач зобов'язався погашати заборгованість перед Банком, в тому числі кредит та проценти за користування кредитом, шляхом зарахування на транзитний рахунок по 236,89 грн. щомісячно згідно графіку з 21 до 27 числа кожного місяця, остаточне погашення кредиту провести 04 березня 2004 року. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з п.2.6 кредитного договору в разі несвоєчасного погашення основного боргу по кредиту позичальник зобов'язався виплачувати Банку 60,00% річних від суми залишку непогашеної заборгованості, які розраховуються, виходячи із суми залишку заборгованості по простроченій сумі кредиту з дня виникнення простроченої заборгованості. Пунктом 2.7 договору передбачено, що в разі порушення строків погашення процентів по кредиту позичальник зобов'язаний сплачувати пеню в розмірі 0,30% за кожен день прострочки від суми непогашеної заборгованості по процентам. Банк, посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконував зобов'язання щодо погашення кредиту, нарахував заборгованість за договором кредиту станом 07.10.2013р. у розмірі 47404 грн. 67 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1356,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8057,98 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 37990,69 грн. Відповідач не надіслав суду заперечень проти позовних вимог, правильності розрахунку щодо заборгованості за кредитом, а також заяви про застосування позовної давності, тому суд, зважаючи на те що, всупереч положенням ст.526 ЦК України, відповідач не виконує належним чином умови кредитного договору, вважає можливим стягнути з нього на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в сумі 1356,00 грн. та процентами в сумі 8057,98 грн., задовольнивши позов в цій частині повністю. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, позивач нарахував пеню більше ніж за 10 років: за період з 21.05.2003 року по 07.10.2013 року на суму 37990,69 грн. з урахуванням списаної на суму 2482,65 грн., яка майже в чотири рази перевищує заборгованість по сумі простроченого кредиту та процентам. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Втім ч.2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу пені) в один рік. Тому суд вважає, що пеня відповідно до положень ч.2 ст.258 ЦК України має бути розрахована лише за один рік, що передував зверненню позивача з позовом до суду, починаючи нарахування з 21.10.2012 року, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду лише 21.10.2013 року, яка становитиме суму 8068,78 грн. та яка підлягає стягненню з відповідача. Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 17482,76 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1356,00 грн., заборгованості за процентами в сумі 8057,98 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 8068,78 грн. В іншій частині в позові слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь Банку слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог у розмірі 174,83 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial