Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

У грудні 2020 року до суду звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом, з якого вбачається, що 01.10.1994 позивачка уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Решетилівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 67. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній син сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач не приймає участі у витратах, пов`язаних з утриманням та вихованням спільної дитини, хоча [PERSON] здоровий, працездатний, має своє фермерське господарство. Позивачка вважає, що відповідач має змогу та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дитини, оскільки сімейний та матеріальний стан дозволяють йому надавати таку допомогу. У зв`язку з наведеним [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою судді від 11.01.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 19.02.2021. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, до позову додала заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 9). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 25). \~ \~ \~ \~У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням положень, передбачених ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206\~ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01.10.1994 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що Решетилівським районним\~відділом реєстрації\~актів громадянського\~стану зроблено\~відповідний актовий\~запис №\~67(а.с. 6). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). Згідно довідки № 359, виданої 04.12.2020 Говтвянською сільською радою, позивачка [PERSON] з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] зареєстровані за адресою: с. Говтва (а.с. 8). Судом також\~встановлено,\~що спільна\~дитина перебуває\~на повному\~матеріальному утриманні\~матері,\~відповідач не\~надає матеріальної\~допомоги на\~утримання неповнолітньої\~дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідноч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, тобто є передбачені ст.\~180\~СК\~України підстави для стягнення аліментів. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3. ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються\~позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Заяву про визнання позову [PERSON] подано до початку розгляду справи по суті. З огляду на зазначене, у зв`язку із визнанням відповідачем позову та задоволенням позову [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 420,40 грн на користь держави, іншу частину судових витрат віднести за рахунок держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved