Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство « ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за невраховану електричну енергію та судових витрат по справі. У судовому засіданні представник позивача- Губарева Н.С., яка діє на підставі довіреності юридичної особи, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі і на їх обгрунтування зазначила про те, що 21 лютого 2008 року при перевірці представниками позивача вимог Закону України «Про електроенергетику» за місцем проживання відповідача:[ADDRESS], було виявлено порушення Правил користування електричною енергією- «самовільне підключення електроустановок до електромережі енергопостачальника крім засобів обліку електричної енергії, виявити яке представники енергопостачальника при проведенні контрольного огляду не змогли. Змонтована розетка з прихованою електропроводкою. При включенні навантаження в дану розетку диск лічильника не обертається. При відключенні запобіжніків напруга у розетці є. На момент огляду у неї були ввімкнені електричні прилади.». За даним фактом було складено акт про порушення № 057849 від 21 лютого 2008 року, на підставі якого, згідно Методики було визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії на загальну суму 9321 грн. 61 коп. У квітні 2008 року [PERSON] звертався до суду із позовом про незаконність цього акту про порушення та проведення цих нарахувань за актом, але рішенням Центрально- Міського районного суду міста Макіївки від 10 вересня 2008 року у задоволенні цих позовних вимог було відмовлено і це рішення суду набрало законної сили.У листопаді 2010 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення зазначеної суми 9321 грн. 61 коп. і такий наказ було 25 листопада 2010 року судом видано. У подальшому на підставі заяви [PERSON] цей наказ ухвалою Центрально- Міського районного суду міста Макіївки від 08 лютого 2011 року було скасовано. Посилаючись на те, що факт порушення правил користування електричної енергії та правильність нарахованої суми 9321 грн. 61 корп. встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, а у добровільному порядку зазначена сума [PERSON] не сплачена, представник позивача просила стягнути її у примусовому порядку та понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при звернення до суду у сумі 229 грн. 40 коп. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав та зазначив про те, що незважаючи на судове рішення від 10 вересня 2008 року, він і на даний час оспорює наявність виявленого 21 лютого 2008 року за місцем його проживання представниками енергопостачальника правил користування електричною енергією, бо вважає, що такого порушення не було і цей акт складено незаконно, тому він не визнає необхідність сплати нарахованої суми 9321 грн. 61 коп. Крім того, вважає, що позивачем пропущений строк на звернення до суду із зазначенним позовом і просив застосувати ці положення законодавства. На обгрунтування позиції відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності представник [PERSON]- адвокат [PERSON] у судовому засіданні зазначив про те, що трирічний строк позовної давності, визначений положеннями статті 257 ЦК України, сплив 20 лютого 2011 року. Звернення позивача до суду у листопаді 2010 року з заявою про видачу судового наказу, у розумінні положень статті 264 ЦК України, не перериває перебіг позовної давності, бо законодавством передбачено як підставу « пред`явлення позову», що можливе лише у позовному, а не наказному провадженні. Стверджував, що звернення позивача із позовом у грудні 2013 року має місце з пропуском строків позовної давності, тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України) установив наступне. Відповідач [PERSON], [INFO], з 02 серпня 1985 року зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 32). Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» на наймача житла - [PERSON] було відкрито особовий рахунок за [NUMBER], що було визнано сторонами по справі. Оплата наданих послуг проводилася відповідачем шляхом перерахування коштів за спожиту електричну енергію саме за даними цього особистого рахунку згідно показів електролічильника типу СО-2М за № 192087, який проводив облік спожитої електричної енергії за станом на 21 лютого 2008 року. ( а.с. 10). За таких обставин суд дійшов висновку, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України від 16 жовтня 1997 року № 575/97- ВР «Про електроенергетику» (далі - Закон № 575/97- ВР) та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 ( далі- Правила). Згідно акту № 057849, складеного 21 лютого 2008 року представниками позивача у присутності відповідача [PERSON] було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме- самовільне підключення електроустановок до електромережі енергопостачальника крім засобів обліку електричної енергії, виявити яке представники енергопостачальника при проведенні контрольного огляду не змогли. Змонтована розетка з прихованою електропроводкою. При включенні навантаження в дану розетку диск лічильника не обертається. При відключенні запобіжніків напруга у розетці є. На момент огляду у неї були ввімкнені електричні прилади. (а.с. 10) На підставі цього акту 27 лютого 2008 року комісією МОРЕС було нараховано до сплати збитки у сумі 9321 грн. 61 коп. ( а.с.11). Із матеріалів справи убачається, що у квітні 2008 року [PERSON] звертався до суду із позовом про визнання недійсним акту про порушення правил користування електричною енергією № 057849 від 21 лютого 2008 року та нарахувань у сумі 9321 грн. 61 коп. за цим актом. Згідно рішення Центрально- Міського районного суду міста Макіївки від 10 вересня 2008 року у задоволенні цих позовних вимог було відмовлено. Зазначене рішення суду набрало законної сили 23 вересня 2008 року ( а.с.7-9). Враховуючи те, що відповідно до положень частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної cили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, факт встановлення 21 лютого 2008 року порушення правил користування електричною енергією [PERSON] та правильність нарахувань суми 9321 грн. 61 коп. не підлягає доказуванню і є встановленими. Таким чином, доводи відповідача [PERSON] у судовому засіданні про те, що акт про порушення правил користування електричною енергією від 21 лютого 2008 року було складено незаконно, як і незаконно проведено нарахування суми 9321 грн. 61 коп., не приймаються судом до уваги з вищевикладених підстав. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2010 року за заявою ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» , яку було подано до суду 10 листопада 2010 року, Центрально-Міським районним судом міста Макіївки Донецької області видавався судовий наказ на стягнення з [PERSON] заборгованості за актом № 057849 про порушення правил користування електричною енергією у сумі 9321 грн. 61 коп. (а.с. 50, 51). Зазначений наказ був скасований 08 лютого 2011 року за заявою [PERSON] (а.с.6) Частиною 2 статті 264 ЦК України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.(ч.3 ст. 264 ЦК України). Таким чином, у даному випадку перебіг строку позовної давності був перерваний поданням заяви про видачу судового наказу та почався заново після скасування судом цього наказу 08 лютого 2011 року. Пред`явлення позивачем цього позову у грудні 2013 року мало місце у рамках строків позовної давності. Доводи представника відповідача [PERSON] у судовому засіданні про те, що у листопаді 2010 року мало місце подання позивачем заяви про видачу наказу, а не позову, як це передбачено положеннями частини 2 статті 264 ЦК України, а ці поняття не є тотожними, тому таке звернення не перериває строку позовної давності, не приймаються судом до уваги, бо положеннями статті 96 ЦПК України передбачено порядок первісного звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за житлово- комунальні послуги, до яких і належать послуги з електропостачання, саме у наказному провадженні, і право на звернення до суду з цими вимогами у позовному провадженні можливе, як це передбачено частиною 3 статті 118 ЦПК України, лише в разі відмови у прийняття заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Зазначений порядок захисту своїх порушених прав позивачем у даному випадку було дотримано. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність перед судом заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 9321 грн. 61 коп. і зазначена сума підлягає стягненню у примусовому порядку з відповідача. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задоволені у повному обсязі, то понесені витрати у сумі 229 грн 40 коп. підлягають повному відшкодуванню на користь позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved