Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У грудні місяці 2015 року [PERSON] звернувся із позовом, який обгрунтовує тим, шо 01 грудня 2015 року вийшов в ефір «33 каналу» репортаж про те, що засуджені ЗВК -58 оголосили масове голодування, так як при проведенні обшуку в них були вилучені мобільні телефони та наркотичні засоби. Вказана інформація є недостовірною. Так дійсно він, як і інші засуджені змушені були вжити крайнього заходу - голодування з метою звернути увагу адміністрації виправної колонії, однак з інших причин, аніж висвітлено у репортажі - порушення посадовими особами Замкової виправної колонії конституційних прав засуджених стосовно харчування, котре не відповідає встановленим нормам. При цьому зазначив, що вказана інформація не відповідає дійсності та порушує його конституційні права. Вважає, що таку інформацію недостовірною. За таких обставин просив суд зобовязати ДП «Дитяче телевізійне агентство» визнати поширену ним вищезазначену інформацію недостовірною, спростувати її та стягнути з відповідача на його користь 1 гривню спричиненої моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги уточнили, просили його задовольнити. Суду пояснили, що позивач відбуває покарання у Замковій виправній колонії № 58. 31.11.2015 року та 01.12.2015 року в ефірі «33 телеканал» телепрограми «Новини» він, будучи глядачем цієї програми почув інформацію про те, що засуджені масово голодують через проведені у них обшуки, під час яких у них вилучені мобільні телефони та наркотичні засоби. Повідомлення диктора не містило джерел інформації. Вказана інформація є неправдивою. Дійсно в означений час він оголосив голодування, але з причин незадовільного харчування, що не відповідало нормам, і намагався у такий спосіб усунути незадовільні умови утримання, харчування, тощо. Просить зобов»язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену 33 каналом дитячого телевізійного агентства 30.11.2015 року та 01.12.2015 року про голодування засуджених з підстав вилучення мобільних телефонів та наркотичних засобів у засуджених, зобов»язати відповідача утриматись від подальших трансляцій, які містять неправдиву інформацію щодо засуджених та стягнути моральну шкоду в розмірі 1 грн. [PERSON] та його представник не заперечують того факту, що він не просив відповідача надати йому копію відеозапису телепередач, оскільки не знав про це. Представник відповідача заявленого позову не визнав. Суду пояснив, що, дочірнє підприємство «Дитяче телевізійне агентство» не поширювало зазначеної інформації ні 31.11.2015 року, ані 01.12.2015 року. Жодних заяв про надання ефірних копій цих сюжетів, які на думку позивача виходили в ефір 30.11.2015 року та 01.12.2015 року від позивача не надходило. Надати копії відеозаписів телепередач та сюжетів, які виходили в ефір в зазначений період на «33 каналі», який міг мати місце у листопаді-грудні 2015 року можливості не має, оскільки у звязку з ненадходженням протягом 14 днів від дати їх розповсюдження скарг стосовно їх змісту, такі телепередачі були знищені. Також зазначив, що співробітники ДП «Дитяче телевізійне агентство» протягом листопада-грудня 2015 року не направлялися у відрядження в Замкову колонію до міста Ізяслав. Будь-яких інтерв»ю, коментарів чи телефонних розмов з представниками ЗВК-58 стосовно голодування осіб, які відбувають покарання у цій установі не проводилося. Також зазначив, що єдиною можливою інформаційною підставою для сюжету могло слугувати повідомлення на офіційному сайті Державної пенітенціарної служби України, проте в силу ст.67 ЗУ «Про телебачення та радіомовлення» за поширення такої інформації працівники телеканалу не несуть. Суд, заслухавши доводи позивача та його представника, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, докази, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У поданому позові позивач [PERSON] В,Ф. зазначає, що 30 листопада 2015 року та 01 грудня 2015 року у телепрограмі «Новини» 33 каналу була оприлюднена інформація про масове голодування засуджених у Замковій виправній колонії № 58 з причин вилучення у них під час обшуку мобільних телефонів та наркотичних речовин. Проте, не заперечуючи про проведення голодування у зазначений період часу, [PERSON] посилається на те, що голодування засуджених проводилось з метою припинення порушення незаконних дій адміністрації з причин незадовільних умов утримання, харчування та інших порушень режиму утримання. Однак, озвучена диктором в ефірному просторі інформація про причини голодування є неправдивою та недостовірною. У відповідності до вимог ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї ( або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа яка її поширила не доведе протилежного. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин : а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди особистим майновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з положеннями статті 277 ЦК ( 435-15 ) і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ч.2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді цивільних справ по першій інстанції» розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів. Порядок одержання доказів поширення інформації телерадіоорганізаціями встановлений приписами Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (в редакції станом на 01.12.2015 рік час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 3, 5 ст. 64 ЗУ «Про телебачення і радіомовлення» заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це Національної ради. На вимогу заявника телерадіоорганізація зобов'язана надати йому можливість безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагменту програми чи передачі або надати копію запису фрагменту з відповідною оплатою. При цьому, ч. 4 ст. 48 ЗУ «Про телебачення і радіомовлення» визначено, що усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту. Позивачем не надано доказів на підтвердження подачі скарги щодо змісту телевізійної передачі (аудіовізуального твору) які мали місце 31.11.2016 та 01.12.2015 року до ДП «Дитяче телевізійне агенство» відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки всі ефірні копії телепередач, які транслювалися в ефірі ДП «Дитяче телевізійне агенство» були знищені, що підтверджено довідкою №1 від 26.04.2016 року. Крім того, суд звертає свою увагу на те, що по суті свого позову та наданих ним поясненнях в судовому засіданні, позивач просив спростувати недостовірну інформацію про те, що засудженні ЗВК-58 влаштували голодування вимагаючи надання ним наркотиків та мобільних телефонів. З допиту свідка [PERSON] вбачається, що він відбуває покарання у ЗВК-58. 01.12.2015 року в ефірі «33 каналу» був репортаж в якому було повідомлено про те, що засуджені цієї колонії влаштували голодування з метою аби їм повернули наркотики та мобільні телефони. Зазначив, що дійсно в той період в ЗВК-58 частиною засуджених було влаштовано голодування в якості протесту стосовно неправомірних дій адміністрації колонії. Свідок суду пояснив, що в ефірі прізвищ засуджених не називали, а лише в цілому було посилання на голодування засуджених. Аналізуючи зібрані докази у справі суд приходить до висновку, що інформація, яку просить спростувати як неправдиву та недостовірну позивач, за своїм змістом не несе ніякої інформації відносно останнього, а відтак, підстав вважати, що така інформація була поширена відносно [PERSON] за своїм змістом є негативною та недостовірною та такою що порушує його права о на повагу до честі, гідності. Позивачем уточнено поданий позов в якому він просить зобов»язати дочірнє підприємство «Дитяче телевізійне агентство» утриматись від подальших трансляцій, що мітять неправдиву інформацію щодо засуджених шляхом заборони поширення непідтвердженої інформації. Проте така вимога задоволена бути не може, позаяк, на час розгляду справи судом права позивача є не порушеними, і суд не може захистити особу від не порушеного права. Крім того, позивач просить задоволити позов в цій частині щодо всіх засуджених, права на захист якого не має. Не підлягає при таких обставинах відшкодуванню і моральна шкода. Виходячи з наведеного суд вважає, що поданий позивачем позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed