Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У грудня 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 лютого 2015 року його бабуся [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження: на все майно де б воно не було б і з чого б воно не складалося і взагалі все те на що вона за законом на день смерті мала право заповіла [PERSON], 05,04.1989 року народження. Вказаний заповіт був підписаний [PERSON] власноручно та посвідчений 04 лютого 2015 року [PERSON], секретарем виконавчого комітету Борівської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №33. 10 лютого 2015 року [PERSON] померла, що посвідчено свідоцтвом про смерть, про що в Книзі реєстрації смертей 10 лютого 2015 року виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 15. За даними виконавчого комітету Борівської селищної ради станом на 12.08.2015 року вказаний заповіт від імені [PERSON] не змінений та не скасований. Після смерті, [PERSON] залишилося спадкове майно до складу якого входить: 1/3 (одна третя) частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в селищі Борова, по вул. Київська (бувша Косиора), 47, який належав померлій на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом виданим 09 січня 1977 року державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим за № 27. 12 серпня 2015 року позивач звернувся до Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті його бабусі та з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Також 12 серпня 2015 року до Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою звернувся громадянин [PERSON], який є чоловіком померлої, про відмову від прийняття спадкового майна яке залишилося після смерті дружини на користь онука померлої, [PERSON], [INFO]. 02 грудня 2015 року державний нотаріус Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] надала позивачу письмову відповідь та повідомила, що він не подав заяву до нотаріальної контори у встановлений законом термін шестимісячний строк з дня відкриття спадщини та не надав оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач зазначає, що із-за юридичної необізнаності подав заяву про прийняття спадщини на наступний день після шести місяців вважаючи, що спадкове майно за заповітом можу прийняти в любий час та не надав оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок тому, що після смерті бабусі знайшов тільки копію документа. Позивач, в судове засідання не зявився надіслав заяву в які позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надіслала заяву в якій позовні вимоги визнала, просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав заяву в якій проти позовних вимог не заперечував, просив справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 04 лютого 2015 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження: на все майно де б воно не було б і з чого б воно не складалося і взагалі все те на що вона за законом на день смерті мала право заповіла [PERSON], 05,04.1989 року народження. Вказаний заповіт був підписаний [PERSON] власноручно та посвідчений 04 лютого 2015 року [PERSON], секретарем виконавчого комітету Борівської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №33 (а.с. 6). 10 лютого 2015 року [PERSON] померла, що посвідчено свідоцтвом про смерть, про що в Книзі реєстрації смертей 10 лютого 2015 року виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 15(а.с. 5). Після смерті, [PERSON] залишилося спадкове майно до складу якого входить: 1/3 (одна третя) частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в селищі Борова, по вул. Київська (бувша Косиора), 47, який належав померлій на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом виданим 09 січня 1977 року державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим за № 27 (а.с.8-14). 02 грудня 2015 року державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] повідомлено [PERSON], що він не подав заяву до нотаріальної контори у встановлений законом термін шестимісячний строк з дня відкриття спадщини та не надав оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.16). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.08 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що [PERSON] було складено заповіт на користь [PERSON], сторони, спадкоємці проти позову не заперечують та відмовляються від права на спадщину на користь позивача, з метою реалізації та забезпечення права на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved