Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому з урахуванням заяви про виправлення описки у позовних вимогах просила визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на 1/2 частку у спільній власності на земельну ділянку, площею 0,5534 га, кадастровий номер [NUMBER], у межах згідно з планом, що розташована на території Пухівської сільської ради Броварського району Київської області призначену для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконкомом Пухівської сільської ради 21 травня 1998 року, серія [NUMBER], зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. В обґрунтування вимог зазначається, що [INFO] року помер чоловік позивача, [PERSON] 07 листопада 2003 року [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у тому числі й на ? частину спірної земельної ділянки, площею 0,5534 га. На підставі вказаного свідоцтва позивач 17 червня 2008 року отримала державний акт про право власності на земельну ділянку з присвоєнням кадастрового номеру: [NUMBER]. Інший спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, [PERSON], впродовж 16 років спадкові права не оформляє, свідоцтво про право на спадщину на ? частину земельної ділянки не отримує. Оскільки позивач тривалий час відкрито володіє земельною ділянкою, користується нею, вживає заходів щодо збереження майна та відноситься до нього як до свого, тому наявні законні підстави для визнання за нею права власності за набувальною давністю. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Її представник [PERSON] надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якій також вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач Пухівська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання свого представника не направила, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2018 року доручено компетентному суду Російської Федерації вручити третій особі копії матеріалів справи. Відповідно до протоколу судового засідання Ішимбайського міського суду Республіки Башкортостан Російської Федерації по виконанню міжнародного доручення від 19 липня 2018 року [PERSON] не заперечує проти задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю, дану справу просить слухати у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02 травня 2001 року, Пухівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 24. Із матеріалів дослідженої судом копії спадкової справи № 579 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що 27 серпня 2001 року із заявою про прийняття спадщини померлого звернувся спадкоємець першої черги за законом син померлого - [PERSON] 12 жовтня 2001 року заяву про прийняття спадщини померлого чоловіка подала [PERSON] - позивач у справі. 07 листопада 2003 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із 1/2 частки земельної ділянки площею 0,837 га, розташованої на території села Пухівка, Броварського району, Київської області, що знаходиться у віданні Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для обслуговування житлового будинку - 0,229 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,608 га, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на праві приватної власності на землю, виданого громадянину України виконкомом Пухівської сільської Ради 21 травня 1998 року, серія [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № [NUMBER]. За отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом інший спадкоємець за законом [PERSON] станом на день розгляду справи не звертався. 17 червня 2008 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,5534 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказаний державний акт підтверджує право спільної власності [PERSON] на ? частку вказаної земельної ділянки. 21 серпня 2012 року [PERSON] видав довіреність, посвідчену нотаріусом міста Ішимбай Республіки Башкортостан [PERSON], зареєстровану у реєстрі № 4-1455, якою уповноважив [PERSON] вести спадкові права з правом отримання свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [INFO] року [PERSON] З протоколу судового засідання Ішимбайського міського суду Республіки Башкортостан Російської Федерації по виконанню міжнародного доручення від 19 липня 2018 року встановлено, що [PERSON] не претендує на спірну земельну ділянку. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року, що набрало законної сили, за [PERSON] у порядку набувальної давності визнано право власності на ? частку у спільній власності на земельну ділянку, площею 0,0554 га, кадастровий номер [NUMBER], у межах згідно із планом, що розташована у селі Пухівка Броварського району Київської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому [INFO] року [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого громадянину України виконкомом Пухівської сільської ради 21 травня 1998 року, серія [NUMBER], зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Таким чином, на підставі статті 344 ЦК України право власності за набувальною давністю виникає у разі якщо володіння майном є добросовісним, тобто особа, яка володіє майно не знала і не могла знати про те, що володіє чужою річчю. За змістом зазначеної правової норми набувальна давність поширюється на випадки фактичного незаконного володіння особою чужим майном, при цьому володілець не знав і не міг знати, що він володіє чужою річчю, тобто обставини, за яких виникло володіння чужою річчю не давали сумніву щодо правомірності набуття права володіння цим майном. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пунктах 9, 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку дії договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором. Вирішуючи по суті даний спір, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню. Так, при розгляді справи по суті встановлено, що померлому [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю належала земельна ділянка, площею 0,837 га, розташована на території села Пухівка, Броварського району, Київської області, що знаходиться у віданні Пухівської сільської ради Броварського району Київської області. Після його смерті позивач як спадкоємець за законом першої черги отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину вказаної земельної ділянки. Третя особа [PERSON] спадщину прийняв, разом з тим, зволікає з виконанням обов'язку щодо оформлення своїх прав належним чином. Позивач понад 16 років добросовісно, відкрито й безперервно володіє та користується земельною ділянкою в цілому. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість даного позову та необхідність його задоволення.

Outcome: approved