Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до приватного підприємства «Золота Нива-1» (далі - ПП «Золота нива 1»), в якому просить суд: 1. Визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, розташованих на території Куньєвської сільської ради, під кадастровими номерами 6322886000:03:000:0182 та 6322886000:03:000:0183, від 10 грудня 2007 року між [PERSON] та ПП «Золота нива 1», в особі директора [PERSON], зареєстрованих 26 червня 2012 року у Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету по земельних ресурсах» за № 632288604001088 та № 632288604001087; 2. Зобов'язати відповідача повернути власнику земельні ділянки під кадастровим № 6322886000:03:000:0182, загальною площею - 6,6923 га, у тому числі ріллі 6,6923 га, контур № 34, ділянка № [NUMBER]; під кадастровим № 6322886000:03:000:0183, загальною площею - 6,9035 га, у тому числі ріллі 6,9035 га, контур № 34, ділянка № [NUMBER], розташованих на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району, КСП «Жовтень», разом з незібраним врожаєм; 3. Зобов'язати відповідача вчинити дії по скасуванню реєстрації договорів оренди земельних ділянок, розташованих на території Куньєвської сільської ради, під кадастровими номерами 6322886000:03:000:0182 та 6322886000:03:000:0183, від 10 грудня 2007 року між [PERSON] та ПП «Золота нива 1», в особі директора [PERSON], зареєстрованих 26 червня 2012 року у Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету по земельних ресурсах» за № 632288604001088 та № 632288604001087; 4. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. (а.с. 3-5) Вказана цивільна справа перебувала в провадженні судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Бессонової Т.Д., яка ухвалою від 29 жовтня 2013 року відкрила провадження у справі (а.с. 19). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2013 року задоволена заява [PERSON] про відвід судді Бессонової Т.Д. по цивільній справі №623/4060/13-ц (а.с. 43, 45). 12 грудня 2013 року в порядку, встановленому ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України, вказана цивільна справа №623/4060/13-ц передана для розгляду судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Бутенку В.М., який ухвалою від 13.12.2013 року прийняв до розгляду цивільну справу (а.с. 48-49). В обґрунтуванні позовних вимог позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] посилається, що позивачу на підставі державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, які розташовані на території Куньєвської сільської ради, належать дві земельні ділянки: під кадастровим № 6322886000:03:000:0183, загальною площею - 6,9035 га, у тому числі ріллі 6,9035 га, контур № 34, ділянка № [NUMBER]; та під кадастровим № 6322886000:03:000:0182, загальною площею - 6,6923 га, у тому числі ріллі 6,6923 га, контур № 34, ділянка № [NUMBER]. На початку червня 2012 року [PERSON] стало відомо, що ПП «Золота нива 1» намагається зареєструвати договори оренди землі начебто укладені з ним. В зв'язку з тим, що він не бажав надавати земельні ділянки в оренду, ним 11.06.2012 року було подано заяву до Міськрайонного управління Держкомзему у м. Ізюм і Ізюмському районні Харківської області з вимогою відмови у реєстрації начебто укладених з ним договорів оренди, якщо такі будуть. 02 липня 2012 року [PERSON] дізнався про реєстрацію нібито укладених ним з ПП «Золота нива 1» договорів оренди земельних ділянок, розташованих на території Куньєвської сільської ради. [PERSON] дійсно отримав зареєстровані 26 червня 2012 року у Міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Ізюм і Ізюмському районні Харківської області примірники двох договорів оренди, але був збентежений побачивши ці договори на 49 років, він точно знає, що ніколи б не надавав в оренду на такий термін свої земельні ділянки, бо не бажав здавати свої земельні ділянки в оренду так як збирався обробляти їх самостійно та у 2010 році його було звільнено з ПП «Золота нива 1», саме за не бажання надати їм землю в оренду. До кінця 2011 року зазначеними земельними ділянками користувалася ПП «Золота нива 1», без договорів оренди, за усною домовленістю. У листопаді 2010 року [PERSON] письмово повідомив ПП «Золота нива 1» про намір самому обробляти зазначені земельні ділянки у 2011 році. На його заяву, усно [PERSON] повідомили про існуючі договори оренди землі підписані ним ще у 2007 році між ним та ПП «Золота нива 1». На його вимогу ознайомити з ними керівництво відповідача відмовчувалося, а потім його попросили надати їм змогу зібрати врожай 2011 року, а надалі використовувати земельні ділянки самостійно. 10.10.2011 року [PERSON] знов письмово звернувся до керівництва ПП «Золота нива 1» з такою ж вимогою про припинення незаконного користування та повернення належних йому земельних ділянок. Навесні 2012 року [PERSON] приступив до обробки своїх земельних ділянок розташованих на території Куньєвської сільської ради. 05.05.2012 року під час боронування на своїх земельних паях, з'явилися представники ПП «Золота нива 1», а саме начальник охорони [PERSON] та бригадир тракторної бригади та почали лайкою та погрозами заважати працювати, при цьому були викликані працівники міліції. Прибувши за викликом співробітники міліції почали проводити опитування в ході якого працівники «Золота нива 1» не змогли надати міліціонерам жодних документів підтверджуючих їх право на ці паї, хоча в усній формі намагалися пояснити, що існують договори оренди зазначених земельних ділянок. Ним робітникам міліції було надано для ознайомлення державні акти на право приватної власності на землю видані на його ім'я. На початку червня 2012 року [PERSON] отримав на свою адресу постанову від 10.05.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно нього за результатами перевірки повідомлення до Ізюмського МВ начальником охорони ПП «Золота нива 1» [PERSON], про те що [PERSON] самовільно захопив земельну ділянку ПП «Золота нива 1». В постанові було зазначено, що в ході перевірки встановлено, що земельні ділянки дійсно належать йому, і жодного посилання на начебто існуючі договори оренди в постанові не згадуються. На теперішній час йому зрозуміло, що договорів оренди землі на той час дійсно не могло бути, бо вони були зареєстровані лише 26 червня 2012 року. 16 травня 2012 року [PERSON] звернувся зі скаргою до голови Ізюмської РДА на дії посадових осіб ПП «Золота нива 1», в якій він повідомив про наявний конфлікт з підприємством в випадку неповернення йому його земельних ділянок та перешкоджають користуватися ними, також зазначив, що керівництво відповідача протягом останніх років вимагає від власників земельних ділянок які підприємство обробляє без наявних договорів оренди, ставити підписи на чистих аркушах паперу в інакшому випадку не виплачують плату за користування землею. Не дивлячись на усі його дії, які були спрямовані на повернення земельних ділянок, 26 червня 2012 року відповідач все таки зареєстрував договори оренди на земельні ділянки, розташованих на території Куньєвської сільської ради. У липні 2012 року [PERSON] звернувся до Ізюмського міськрайонного суду з позовною заявою про визнання недійсними договорів оренди землі укладених між ним та відповідачем, з підстав, що підписи під договорами підроблені. Він був впевнений у цьому. Як виявилося під час розгляду справи, після проведення почеркознавчої експертизи, (ініціатором проведення якої був він), підписи під договорами зроблені було саме ним. Цей висновок його здивував, бо він не пам'ятає за яких обставин під цими договорами з'явилися його підписи, навіть враховуючи той факт, що вони були підписані у 2007 році, а навіть якщо він колись і підписав за якихось обставин ці договори оренди, то точно не на 49 років. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 17 травня 2013 року по справі № 2016/2542/2013, за його позовом до ПП «Золота нива 1» про визнання договорів оренди землі недійсними з підстав підробки його підпису, йому було відмовлено у задоволені позову. Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ від 19 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, але в цій же ухвалі зазначено, що він не позбавлений звернутися до суду з позовом про визнання недійсними цих договорів з інших підстав. При укладені 10 грудня 2007 року договорів оренди на земельні ділянки за відсутності їх державної реєстрації вони були не чинними, виконання умов цих договорів було заборонено у законодавчому порядку. На час реєстрації договорів оренди, яка була здійснена за межами нормально необхідного часу для цього, а саме через 4(чотири) з половиною роки, у червні 2012 року, ці договори вже не відтворювали волю власника землі на їх укладення і не були спрямовані на реальне його виконання. Не зважаючи на усі наведені вище дій власника землі, і всупереч його волі відповідач вдався до активних дій по реєстрації договорів чим порушив норми ч.3 ст. 203 ЦК України. Вказує про відсутність волевиявлення власника земельних ділянок [PERSON] на надання їх в оренду з жовтня 2010 року про що він своїми діями постійно повідомляв відповідача, який всупереч його волі все ж таки здійснив державну реєстрацію договорів оренди тим самим порушив його права. Посилається, що у зареєстрованих відповідачем договорах оренди відсутня істотня умова передбачена ч.1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», а саме «умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки», а відповідно до частини другої цієї статті «Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону». Отже, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених частиною першою ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», зокрема умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, є підставою для визнання таких договорів оренди недійсними. Відповідач ПП «Золота нива 1» в особі директора Коритного В.В. надали письмові заперечення на позов, в яких позовні вимоги не визнають, вважають зазначений позов безпідставним і необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, просять суд у задоволенні позову відмовити (а.с. 25-26, 59-63). Представник відповідача Корнієнко Г.Т. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав заперечення на позов, стверджуючи, що оскаржувані договори оренди землі від 10.12.2007 року між [PERSON] і ПП «Золота нива 1» були укладено з [PERSON], який сам звертався до ПП «Золота нива 1» про укладання вказаних договорів оренди землі між ним і ПП «Золота нива 1», надавав належні документи для укладення договорів оренди землі, сам підписував вказані договори оренди землі та акти-приймання-передачі земельних ділянок, отримував належну орендну оплату. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області в судове засідання не прибув, надали заяву про розгляд справи без їх участі, надали письмові пояснення на позов, в яких позовні вимоги не визнають, заперечують у задоволенні позову і просять суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити (а.с. 36-38, 51-53). Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON], пояснення представника відповідача Корнієнка Г.Т., дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом установлені такі|установлені| факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЗК і ЦК, Закону), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обстави. Матеріали справи свідчать, що згідно рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2013 року по справі № 2016/2542/2013 за позовом [PERSON] до приватного підприємства «Золота Нива-1», третя особа: Міськрайонне управління Держкомзему у м. Ізюмі і Ізюмському районі Харківської області про визнання договорів оренди землі недійсними, залишеного без змін ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 74-76, 77-78). В ухвалі судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2013 року зазначено, що позивач не позбавлений звернутися до суду з позовом про визнання недійсними цих договорів з інших підстав. Судом установлено, що гр. [PERSON] на підставі Державного акту Серія ХР № 139390 та Державного акту Серія ХР № 139389, виданих 31 грудня 2004 року за розпорядженням голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 30.12.2004 року № 561, належить на праві приватної власності земельні ділянки: під кадастровим № 6322886000:03:000:0182, загальною площею - 6,6923 га, у тому числі ріллі 6,6923 га, контур № 34, ділянка № [NUMBER]; під кадастровим № 6322886000:03:000:0183, загальною площею - 6,9035 га, у тому числі ріллі 6,9035 га, контур № 34, ділянка № [NUMBER], розташованих на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району, КСП «Жовтень», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 15-16). Судом установлено, що між [PERSON] (Орендодавець) і ПП «Золота нива 1» (Орендар) було укладено договори оренди землі від 10.12.2007 року, за умовами яких [PERSON] надав, а ПП «Золота нива 1» прийняло в строкове платне користування земельні ділянки кадастровий номер 6322886000:03:000:0182 та 6322886000:03:000:0183, загальною площею 6,6923 га та 6,9035 га, які розташовані на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, контур №34, ділянка №194 та ділянка № [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 49 років, починаючи з моменту державної реєстрації цих договорів. 10.12.2007р. між сторонами укладені Акти визначення меж земельної ділянки в натурі та Акти приймання-передачі земельної ділянки. Зазначені договори оренди землі від 10.12.2007 року було зареєстровано в Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельних ресурсах» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 червня 2012 року за № 632288604001087 та за № 632288604001088. (а.с. 7-12, 64-73) За інформацією управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області від 25.11.2013р. № 4466 в Державному реєстрі земель Ізюмського району на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки 6322886000:03:000:0182) зареєстровано договір оренди землі між ПП «Золота нива 1» та [PERSON], реєстраційний номер 632288604001087 від 26.06.2012р., та на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки 6322886000:03:000:0183) зареєстровано договір оренди землі між ПП «Золота нива 1» та [PERSON], реєстраційний номер 632288604001088 від 26.06.2012р.. (а.с. 39, 54) Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спеціальним Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. № 161-ХІV із змінами (далі по тексту - Закон України «Про оренду землі»), тощо. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», та ст. 93 ЗК України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Відповідно до пункту 43 спірних договорів договори набирають чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені істотні умови договору передбачені також Типовим договором оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03 березня 2004 року. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. У справі судом установлено, що [PERSON] і ПП «Золота нива 1» дійшли згоди щодо істотних умов договорів оренди земельних ділянок, скріпивши 10 грудня 2007 року договори своїми підписами, що і є моментом укладення договорів, оскільки відповідно до зазначених положень договорів оренди та Закону України «Про оренду землі» в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. За положенням ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлені істотні умови, досягнення згоди з яких є обов'язковим для укладення договорів оренди землі. Відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов є підставою для визнання договорів недійсними (частина друга статті 15 Закону України «Про оренду землі»). На момент укладення 10 грудня 2007 року [PERSON] і ПП «Золота нива 1» договорів оренди, ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» були встановлені такі істотні умови для договорів оренди землі: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Така істотна умова, як передача у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, на момент укладення 10 грудня 2007 року договорів оренди землі в статті 15 Закону України «Про оренду землі» була відсутня. Зміни до статті 15 Закону України «Про оренду землі», якими передбачено необхідність зазначення в договорах оренди землі такої умови, внесено Законом України від 16 вересня 2008 року № 509-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», який набрав чинності 14 жовтня 2008 року, тобто після укладення спірних договорів. Вказаний Закон України від 16 вересня 2008 року № 509-VI регулює відносини, які виникли з дня набрання ним чинності і зворотної дії в часі немає. Отже, укладаючи 10 грудня 2007 року договори оренди земельних ділянок, [PERSON] і ПП «Золота нива 1» не було необхідності узгоджувати й зазначати в договорах умову передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, оскільки на момент укладення договорів такої умови статтею 15 Закону України «Про оренду землі» не передбачалося. Отже, враховуючи те, що договори оренди були укладені [PERSON] і ПП «Золота нива 1» 10 грудня 2007 року, а не в момент їхньої державної реєстрації 26 червня 2012 року, застосуванню до спірних правовідносин підлягає стаття 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній станом на 10 грудня 2007 року. Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою ст. 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Прохання учасника правочину не здійснювати реєстрацію договору оренди земельної ділянки, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному ч.3 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України. Таким чином, одностороння незгода [PERSON], як сторони договорів, з реєстрацією раніше підписаних ним договорів не може визнаватися обставиною для визнання їх недійсними із підстав, передбачених ч.3 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 214 ЦК України відмова від двостороннього правочину може відбуватися лише за взаємною згодою сторін. Саме до цього зводяться правові висновки, що викладені у постановах Верховного Суду України від 18.12.2013 року у справі № 6-127цс-13, від 15.12.2013 року у справі № 6-118цс-13, від 19.02.2014 року у справі №6-162ц13 та правові висновки, що викладені судом касаційної інстанції в рішеннях та ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року (№№ 6-26914св13, 6-22426св13, 6-22424св13), як приклад застосування судом статті 15 Закону України «Про оренду землі» та статті 203 ЦК України у подібних правовідносинах. Відтак, неможна погодитися з вимогами позивача щодо вказаних підстав у задоволенні його позовних вимог про визнання недійсним договорів оренди землі та скасування їх реєстрації. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON] суд виходить з того, що оспорюванні договори оренди земельної ділянки від 10.12.2007 року містять всі істотні умови, укладені в належній письмовій формі, пройшли відповідну державну реєстрацію, позивач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення позивача було спрямоване на укладання договорів оренди та підстав для визнання їх недійсними (неукладеними) не має. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі суд залишає за позивачем [PERSON] (а.с. 1-2).

Outcome: dismissed