Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.03.2019 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, що зумовило звернення до суду з даним позовом. Вказував на те, що позивач надає відповідачу послуги централізованого опалення за адресою [ADDRESS] на підставі укладеного між ними договору та відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Разом з тим, відповідач, користуючись послугами позивача, зобов`язаний оплачувати такі послуги не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, проте таких своїх зобов`язань він не виконував, у зв`язку з чим у нього за період з 01.02.2016 року по 30.04.2019 року утворилась заборгованість в сумі 11094,22 грн. Також, вважає, що за порушення вказаного зобов`язання до відповідача підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 11094,22 грн., 1010,30 грн. витрат від інфляційних процесів, 294,58 грн. 3 % річних та судовий збір в сумі 1921 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у ньому, надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач позов визнав частково, зокрема просив застосувати до спірних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності, а тому вважає, що задоволенню підлягають вимоги про стягнення боргу за період з 01.02.2016 року по 01.04.2019 року. Крім того, зазначав, що він періодично сплачував кошти з метою погашення наявної у нього заборгованості. Представник позивача заперечувала проти застосування строку позовної давності, оскільки вважає, що позовна давність була перервана пред`явленням позивачем заяви про видачу судового наказу, а також у зв`язку з тим, що за спірний період відповідач здійснював незначну проплату, що вказує на визнання ним боргу. Суд, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що 22.02.2016 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення відповідно до умов якого позивач зобов`язувався надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, а відповідач в свою чергу зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених договором. Умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію, якщо за місяць до закінчення його строку дії однією зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання чи необхідність перегляду (а/с 13-14). Матеріали справи\~ не\~містять \~належних та\~допустимих доказів\~того,\~що \~між сторонами\~ припинені\~ договірні\~відносини \~по вказаному\~вище договору\~ \~та відповідач\~ не\~користується наданими\~позивачем \~послугами \~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~ у\~зв`язку з\~чим суд\~приходить до\~висновку,\~що відповідач є споживачем послуг які надаються позивачем. При цьому, останній в судовому засіданні визнав той факт, що відповідачем надавались йому відповідні послуги за спірний період. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач не виконав покладених на нього зобов`язань та у встановлені строки не оплатив наданні йому позивачем послуги відповідно до встановлених тарифів. Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.02.2016 року по 30.04.2019 року рахується заборгованість в сумі 11094,22 грн. (а/с 7). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи те,\~що відповідачем\~заявлено \~про застосування\~ до\~спірних правовідносин\~строку \~позовної давності\~ та\~з цих\~підстав \~просив \~відмовити \~в задоволенні\~ частини\~ заявлених\~вимог,\~ варто зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до вимог ст. 257, ст. 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Разом з тим, ч. 2 ст. 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також тоді, коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. У відповідності до правового висновку сформованого Верховним судом України у постанові від 21 січня 2015 року (справа №6-214цс14), судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи, що судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому\~ ЦПК України, перериває позовну давність. За змістом ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25.03.2019 року відмовлено МКП «Чернівцітеплокомуненерго» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з [PERSON] (а/с 9). Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що 25.03.2019 року МКП «Чернівецітепокомуненерго» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу. Наведені обставини підтверджують той факт, що позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, а тому строк позовної давності був перерваний саме 25.03.2019 року. При цьому, щодо посилань представника позивача про переривання строку позовної давності у квітні 2017 року коли відповідачем було сплачено грошову суму в розмірі 200 грн. відповідно до розрахунку заборгованості, варто зазначити наступне. Так, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи може належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник учинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Натомість, в розрахунку позивача немає призначення платежу відповідача в сумі 200 грн. у квітні 2017 року, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити чи був такий платіж спрямований на погашення боргу чи він призначався в якості часткової оплати послуг наданих позивачем, чи не свідчить така дія відповідача про визнання ним лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) його частин. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного суду України від 22.03.2017 року у справі №761/12553/15-ц, яка стосувалась стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, про те, що оплата періодичного платежу не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин боргу. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з березня 2016 року по квітень 2019 року, яка з урахуванням наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, становить 10825,69 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку складеного МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на підставі ст. 625, витрати від інфляційних процесів становлять 1010,30 грн. та три відсотки річних від простроченої суми становить 294,58 грн. Враховуючи те, що розрахунок інфляційних та 3 % річних проведений позивачем за період з травня 2016 року по квітень 2019 року, та охоплює період стягнення боргу в межах строку позовної давності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення вказаних сум з відповідача на користь позивача. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1879,32 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ На підставі вище викладеного та

Outcome: partial