Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд: - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 82177 грн. 71 коп., здійснивши відрахування всіх обов`язкових платежів; - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 липня по 21 вересня 2020 року в розмірі 6809 грн. 99 коп., здійснивши відрахування всіх обов`язкових платежів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у період з травня 1985 року по 29 липня 2020 року позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Відповідно до наказу 783К від 29.07.2020 року позивача було звільнено за угодою сторін з 29.07.2020 року, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис. Починаючи з травня 2019 року у цеху, де працювала позивач, припинили сплачувати заробітну плату, однак видавали розрахункові листки, останній з яких останній було видано за лютий 2020 року. Відомості щодо нарахування позивачу заробітної плати з березня по липень 2020 року, відсутні. Станом на день звільнення відповідач не провів остаточний розрахунок з позивачем, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання, повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав. Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки серія [NUMBER] [PERSON] працювала у Публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод» з 22 травня 1985 року по 29 липня 2020 (арк.с.17). Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод» перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод», зміни до статуту АТ (нова редакція) затверджені загальними зборами акціонерів (протокол від 15.11.2017 року № 22) та зареєстровані державним реєстратором 28.01.2019 року. Відповідно до копії трудової книжки, 29 липня 2020 року [PERSON] було звільнено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП, за згодою сторін (арк.с.17 зворот). Відповідно до копій розрахункових відомостей АТ «ДАЗ» [PERSON] нараховано: за травень 2019 року - 5732 грн. 55 коп., за червень 2019 року - 6797 грн. 75 коп., за серпень 2019 року -5174 грн. 18 коп., за липень 2019 року - 5717 грн. 58 коп., за вересень 2019 року - 8400 грн. 58 коп., за жовтень 2019 року - 6873 грн.30 коп., за листопад 2019 року - 7200 грн. 39 коп., за грудень 2019 року - 5205 грн. 21 коп., за січень 2020 року - 7129 грн. 28 коп., за лютий 2020 року - 3595 грн. 06 коп. (арк.с.18-22). Розрахункових відомостей про нараховану заробітну плату [PERSON] за березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року, за червень 2020 року, за липень 2020 року, відповідач позивачу, не надав. Відповідно до розрахунку позивача її заробітна плата за березень 2020 року складає - 4948 грн. 33 коп., за квітень 2020 року - 3993 грн. 05 коп., у травні 2020 року - 3617 грн. 17 коп., у червні 2020 року - 3803 грн. 33 коп., у липні 2020 року - 3993 грн. 05 коп. Загальна сума заборгованості з заробітної плати складає - 82177 грн. 71 коп. Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до наданих позивачем доказів вбачається, що [PERSON] була звільнена у липні 2020 року, позивач зверталася до відповідача з письмовою заявою про виплату заборгованості з заробітної плати за травень 2019 року - липень 2020 року, та виплату суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (арк.с.27, 28). Дані твердження позивача, відповідачем не спростовані. Відповідно до копій розрахункових листків та проведеного позивачем розрахунку розмір заборгованості з заробітної плати не виплаченої позивачу при звільненні, складає 82177 грн. 71 коп., а саме: за травень 2019 року - 5732 грн. 55 коп., за червень 2019 року - 6797 грн. 75 коп., за серпень 2019 року -5174 грн. 18 коп., за липень 2019 року - 5717 грн. 58 коп., за вересень 2019 року - 8400 грн. 58 коп., за жовтень 2019 року - 6873 грн.30 коп., за листопад 2019 року - 7200 грн. 39 коп., за грудень 2019 року - 5205 грн. 21 коп., за січень 2020 року - 7129 грн. 28 коп., за лютий 2020 року - 3595 грн. 06 коп., за березень 2020 року складає - 4948 грн. 33 коп., за квітень 2020 року - 3993 грн. 05 коп., у травні 2020 року - 3617 грн. 17 коп., у червні 2020 року - 3803 грн. 33 коп., у липні 2020 року - 3993 грн. 05 коп. При цьому, до суду відповідачем інших розрахунків стосовно нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати, або доказів відсутності заборгованості перед працівником, не надано, тому, розглядаючи позовну заяву, в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати підлягає задоволенню у сумі 87177 грн. 71 коп. (сума заробітної плати з урахуванням відрахувань і податків). Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до заробітної плати за останні два відпрацьованих місяці згідно розрахункових листків, складає: за січень 2020 року - 7129 грн. 82 коп., за лютий 2020 року - 3595 грн. 06 коп., що разом складає 10724 грн. 34 коп. (7129 грн. 82 коп.+ 3595 грн. 06 коп.). Протягом грудня - січня 2020 року, відповідно до розрахункових листків, позивачем відпрацьовано 33 дні. Середньоденна заробітна плата розраховується наступним чином - 10724 грн. 34 коп./ 33 дні = 324 грн. 98 коп. Середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 30 липня 2020 року і по 12 січня 2021, оскільки розрахунок з позивачем на день розгляду справи відповідачем не проведено. Кількість робочих днів за період з 30 липня 2020 року по 12 грудня 2021 року складає 111 днів. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.07.2020 року по 12.01.2020 року повинен бути обчислений наступним чином: 111 днів х 324 грн. 98 коп. = 36072 грн. 78 коп. Отже, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки проведення остаточного розрахунку при звільненні знайшла своє підтвердження у судовому засідання та з відповідача підлягає стягненню середній заробіток у сумі 36072 грн. 78 коп. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, з урахування встановленого судом факту порушення відповідачем трудових прав позивача, зокрема на своєчасну виплату заробітної плати, а також не виплату заробітної плати та не проведення відповідачем з позивачем остаточного розрахунку при звільненні. з урахуванням відсутності будь - яких заперечень відповідача, щодо суті позовних вимог, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовної заяви. Відповідно до вимог ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., також з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved