Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 28.03.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №KL0GA00000107, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 380000,00 грн. на термін до 27.03.2018 р., а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 16.10.2015 р. становить 1087315,39 грн. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1087315,39 грн. та судові витрати. Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував в повному обсязі. Звернувсь до суду із заявою про застосування строків позовної давності. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28.03.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №KL0GA00000107, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 380000,00 грн. на термін до 27.03.2018 р., а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 16.10.2015 у відповідача утворилась заборгованість за договором від 28.03.2008 р., яка складає 1087315,39 грн., з яких: 325607,33 грн. - заборгованість за кредитом;297142,56 грн. - заборгованість за процентами; 8932,48 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 403618,00 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 51765,02 грн. - штраф (процентна складова). Частина перша\~статті 1054 ЦК\~передбачає, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти». Суд встановив факт укладення договору між сторонами. Згідно з\~статтею 526 ЦК\~«зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Свої зобов'язання за договором позивач виконав належним чином, зокрема, надав відповідачу кредит у розмірі 380000,00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 1/1 (а.с. 9). Відповідно до частини першої\~статті 527 ЦК\~«боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту». Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка (частина перша\~статті 546 ЦК). Згідно з частиною першою\~статті 549 ЦК\~«неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання». Стаття 610 ЦК\~встановлює, що «порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)». Відповідно до частини першої\~статті 612 ЦК\~«боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом». Суд зазначає, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого виникала заборгованість. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, складеним та завіреним позивачем. У судовому засіданні представник відповідача просив застосувати строк позовної давності. Стаття 256 ЦК\~визначає, що «позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу». Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Однак для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Зокрема, відповідно до частини другої\~статті 258 ЦК, позовна давність в один рік встановлюється до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з частиною першою\~статті 261 ЦК\~«перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила». Отже, відповідно до\~статті 261 ЦК\~початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту разом з нарахованими процентами, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначений правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 06.11.2013 у цивільній справі № 6-116цс13 та відповідно до вимог\~статті 360-7 ЦПК\~враховується судом при вирішенні цієї справи. Згідно з частиною третьою\~статті 267 ЦК\~«позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення». Оскільки відповідач зробив відповідну заяву, суд вважає за необхідне застосувати позовну давність, однак виключно до заборгованості за пенею з таких підстав. Позивачем було подано до суду позовну заяву 18.12.2015 р. З наданого позивачем розрахунку заборгованості випливає, що відповідач, починаючи з 16.10.2015 р. перестала здійснювати погашення по кредиту. Суд констатує, що розмір заборгованості за кредитом нараховувався позивачем в межах встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Таким чином, правових підстав для застосування строку позовної давності до заборгованості за кредитом і процентами немає. Однак, з наданого позивачем розрахунку випливає, що розмір заборгованості за пенею нараховувався позивачем поза межами встановленого законодавством річного строку позовної давності. Так, Верховний Суд України у справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року висловив правову позицію, яка полягає в тому, що за правилами п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до\~статті 253 ЦК України\~обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що строки позовної давності до вимог про стягнення пені складає один рік, суд вважає за наявним застосування вимог\~ст. 258 ЦК України, та вважає за необхідне визначити розмір пені обмежившись періодом в один рік. З наданого позивачем розрахунку, застосовуючи строки позовної давності, суд встановив, що у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 862\~831,38 грн. З урахуванням викладеного суд робить висновок про необхідність захистити порушені права позивача в обраний ним спосіб судового захисту, що відповідає\~статті 16 ЦК. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову частково. Розподіляючи судові витрати відповідно до\~статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 8\~628, 31 грн.

Outcome: partial