Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 02.06.2016 року між АТ «Укрексімбанк» та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту №0032015338БС/2016-06, відповідно до якого [PERSON] було відкрито кредитну лінію, у межах якої позивач надав клієнту кредит з лімітом у розмірі не більше 11 500,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, із терміном припинення кредитної лінії 31.05.2018 року та сплатою процентів у розмірі 36% на рік. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 12.12.2019 року за [PERSON] рахується заборгованість на загальну суму 11739,67 грн., яка складається з: 7131,51 грн. залишок простроченої заборгованості за кредитом, 1895,55 грн. заборгованість за процентами, 2164,42 грн. пеня, 191,61 грн. три проценти річних, 356,58 грн. інфляційні втрати. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 11739,67 грн. за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту №0032015338БС/2016-06 від 02.06.2016 року та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 17.12.2019 року справу прийнято до розгляду та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направляла. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 02 червня 2016 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в особі заступника керуючого філією АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі Воловнікова О.В., та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту № [NUMBER] БС/2016-06, за умовами якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію, у межах якої банк надав кредит з лімітом у розмірі не більше 11500,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних. Дія кредитної лінії припиняється 31.05.2018 року (п.п. 2.1, 2.3, 2.6 договору). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку зі сплати коштів в обумовлений договором строк у рахунок погашення боргу за кредитним договором та сплати інших платежів станом на 12.12.2019 року за [PERSON] рахується заборгованість на загальну суму 11739,67 грн., яка складається з: 7131,51 грн. залишок простроченої заборгованості за кредитом, 1895,55 грн. заборгованість за процентами, 2164,42 грн. пеня, 191,61 грн. три проценти річних, 356,58 грн. інфляційні втрати. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення отриманої суми коштів, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування коштами. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом частини другої статті 1056-1\~ЦК України (у редакції на час укладення договору), розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 2.6 договору визначено, що за користування кредитом клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 36% річних. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 зазначено, що за змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як зазначено позивачем та підтверджується наявними у справі доказами дія кредитної лінії припиняється 31.05.2018 року. Проте, згідно з розрахунком, незважаючи на закінчення строку кредитування, позивач продовжував нарахування процентів за користування кредитом, а відтак зазначена сума процентів, що нарахована поза межами визначеного договором строку кредитування, є необґрунтованою та не підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц. Оскільки відповідачем боргове зобов`язання не виконане у встановлений строк, з урахуванням меж заявлених вимог суд приходить до висновку про стягнення 3% річних, нарахованих на суму основного боргу за період з 01.03.2019 по 12.12.2019 року, що становить 287 днів, в сумі 168,23 грн. (7131,51 грн. х 287 днів х 3 : 100 : 365 =168,23 грн.), а також стягнення 356,58 грн. інфляційних втрат за період з 01.03.2019 по 12.12.2019 року. У силу статті 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно з пунктом 7.2 договору у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або процентів за користування кредитом клієнт сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Враховуючи, що позивачем зобов`язання за кредитним договором виконано у повному обсязі та надано відповідачу кредитні кошти, однак [PERSON] зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконала, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 607 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене та

Outcome: partial