Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У грудня 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просили встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997; встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997; встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997; встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997; визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в праві спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] є рівними і складають по 1/9 частки кожного. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що у свідоцтві про право власності на житло від 09.01.1997 зазначено 9 осіб співвласників квартири без визначення їх часток. Також невірно вписано до цього свідоцтва прізвища співвласників замість вірного « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». На теперішній час, деякі співвласники квартири померли, а тому виникла необхідність у оформленні права на спадщину за законом. Однак, допущені помилки в прізвищі окремих співвласників, деякі з них померли, та не визначеність часток в праві спільної власності, перешкоджають цьому. У відзиві на позовну заяву від 04.03.2019 відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.01.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надали письмові заяві в яких просили справу розглянути за їх відсутності. У поданих до суду письмових заявах позивачі просили позовні вимоги задовольнити, а відповідачі в вимоги визнали повність. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини справи, дійшов наступного. Свідоцтвом про право власності на житло від 09.01.1997, виданим згідно розпорядження Миколаївської міської служби приватизації державного житлового фонду від 24.12.1996 [NUMBER], підтверджується право спільної власності без визначення часток [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Листом Управління комунального майна Миколаївської міської ради від 08.11.2018 № 3-506/01.21-05/18 повідомило позивача [PERSON] про те, що не має підстав для виправлення прізвищ співвласників приватизованої квартири, оскільки даний факт має юридичне значення та стосується майнових прав фізичних осіб, а тому підлягає встановленню в судовому порядку. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається з копії паспорта серії [NUMBER] його видано на прізвище [PERSON] , яка є позивачем у даній справі. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] інший позивач [PERSON] в результаті укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , цього позивача, його оформлено російською мовою на ім'я « [PERSON] », яка народилася [INFO] . Як вбачається з копії паспорта серії [NUMBER] його видано на прізвище [PERSON] , який є позивачем у справі. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сіряковою О.В. від 11.07.2018 №336/02-31 [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її баби [PERSON] відмолено, у зв'язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна. У позові вказано, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно позивачем для оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно пункту 6 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначено в документі, не збігаються з ім'ям, прізвищем, по-батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною другою статті 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За такого, суд приходить до висновку, що різниця у написанні прізвища співвласників «[PERSON]» та « [PERSON] » є помилками, допущеними при оформленні свідоцтва про право власності на житло та є результатом невірного перекладу таких прізвищ з російської на українську мову. Враховуючи неможливість усунення в досудовому порядку описок, допущених в зазначеному документі, що перешкоджає заявникам в оформленні спадкових прав, позовна заява в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивачів про визначення часток у праві спільної сумісної власності, то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Як передбачено частиною 2 статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Доказів того, що між власниками спірної квартири мала місце домовленість щодо розміру належних кожному з них часток, суду не надано, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що їх частки були рівними. Оскільки власники в рівних частках користувалися, володіли сумісним майном, так як іншого не встановлено, суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині та визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в праві власності на квартиру є рівними і складають по 1/9 частині для кожного. У зв'язку із визнанням відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України з державного бюджету позивачам підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду. Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь позивачів. На підставі наведеного,

Outcome: approved