Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

У грудні 2016 року заявник [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS], яке видане 09 червня 1999 року Попільнянською районною державною адміністрацією, згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 08.06.199 року № 159. В обґрунтування вимог, викладених у заяві, зазначено про те, що заявник [PERSON], її сестрі [PERSON], її брату [PERSON] та дружині її померлого батька ([PERSON].) - [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], Попільнянського районна Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 09 червня 1999 року Попільнянською районною державною адміністрацією, згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 08.06.1999 року № 159. Однак, в свідоцтві про право власності на житло при його заповнені співробітниками Попільнянської районної державної адміністрації допущено помилку, а саме в частині імені заявника - замість імені «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». З метою усунення неправильного запису в свідоцтві про право власності на житло Попільнянська районна державна адміністрація надала інформацію про порядок виправлення помилки у вказаному свідоцтві та роз'яснено право на звернення з цього приводу до суду з заявою про встановлення факту належності цього документа. З метою надання заявнику та співвласникам вищевказаної квартири можливості розпоряджатися своєю власністю квартири [ADDRESS], виткане 09 червня 1999 року Попільнянською районною державною адміністрацією, згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 08.06.1999 року № 159, необхідно встановити факт, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло належить на праві приватної власності, спільної власності [PERSON] та членам його сім'ї _-[PERSON] [PERSON], [PERSON]. У судовому засіданні заявник підтримала вимоги, викладені у заяві, та просив їх задовольнити. Заінтересовані особи свої представників не забезпечили у судове засідання, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 09.09.1999 року видано згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № 159 від 08.06.1999 року, свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] [PERSON] та його членам сім'ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6) Разом з тим, як вбачається та встановлено у судовому засіданні згідно Витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ім'я [PERSON]. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спорупро право. Та обставина, що встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації свого права власності, ніяких особистих майнових чи немайнових прав не змінює через інших заінтересованих осіб. Оцінюючи вказані вище обставини, суд надходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, як обґрунтована. На підставі викладеного,

Outcome: approved