Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якого вказав, що 14.11.2008р. між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 60000,00 грн., а відповідач в свою чергу зобов'язався повернути позивачу отримані грошові кошти у повному обсязі до 14.05.2009р., про що складено розписку. У встановлений договором термін відповідач грошові кошти не повернув. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 60000,00 грн., а також судові витрати у сумі 600,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Судом встановлено, що 14.11.2008р. між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 60000,00 грн., а [PERSON] отримав кошти і зобов'язався повернути у повному обсязі 14.05.2009р. На підтвердження укладення договору і отримання [PERSON] грошових коштів позивачем надано оригінал розписки, яка долучена до матеріалів справи. Відповідач зобов'язання за договором позики не виконав. Зазначене підтверджується наданою позивачем розпискою. Зі спірних правовідносин випливає, що між сторонами був укладений договір позики у національній валюті. Зобов'язання за договором позики відповідач не виконав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону, а згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу у сумі 60000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору 600,00 грн.

Outcome: approved