Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

У грудні 2020 року позивач, через свого представника адвокта Годійчук Ю.О., звернулася до суду з позовом, після уточнення якого в частині відповідачів просила скасувати записи про обтяження нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 26.08.2005 між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 251П/2005, відповідно до якого остання отримала грошові кошти в кредит в сумі 20000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18,5 % річних на строк 36 місяців з кінцевою датою повернення кредиту до 25.08.2008. Зобов`язання позичальника за кредитним договором були забезпечені іпотечним договором від 29.08.2005, відповідно до умов якого позивач та інші співвласники [PERSON] [PERSON] , [PERSON] передали в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із посвідченням іпотечного договору приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Поліщук Л.В. 02.09.2005 до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були внесені відповідні записи за реєстровими номерами 2347440 та 2347313. Умови кредитного договору [PERSON] виконала в повному обсязі та у лютому 2007 року звернулася до працівників Банку, якими їй було повідомлено про відсутність заборгованість та запевнено, що заборона на відчуження майна буде знята. [INFO] [PERSON] помер і на теперішній час у позивача та третіх осіб виникла необхідність здійснити відчуження вказаного нерухомого майна. У зв`язку із цим позивач звернулася до приватного нотаріуса яким повідомлено, що записи про обтяження нерухомого майна з відповідних державних реєстрів не виключені. 17.10.2020 на адресу Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було направлено адвокатські запити з метою отримання інформації про правонаступників ТОВ «Український промисловий банк» та відомості щодо переданих непроданих активів Банку. Із відповіді Національного банку України встановлено, що активи ТОВ «Український промисловий банк», які не були продані під час процедури його ліквідації, передані в управління ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал». Також поінформовано, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором укладеним з Банком відсутня у переліку активів, переданих в управління управителю - ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» та кредитна справа [PERSON] на зберігання до Національного банку України не передавалася. Посилаючись на наведені обставини позивач звернулася до суду з позовом про скасування записів про обтяження нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (запис № 2347313) та Державного реєстру іпотек (запис № 2347440). Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у поданому 13.04.2021 суду відзиві на позов просив відмовити в задоволенні позовних вимог до Фонду гарантування, у разі їх заявлення. В обґрунтування відзиву вказав, що Фонд гарантування не укладав з позивачем жодних договорів, не здійснював процедуру ліквідації, а також не є правонаступником ТОВ «Український промисловий банк». Національний банк України у відзиві на позові, який було надано до суду 19.04.2021 до уточнення позивачем позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог до Національного банку України, оскільки він не є належним відповідачем по справі, не наділений функціями офіційного визнання і підтвердження фактів набуття, зміни або припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також вказав, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання позивачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування ними та письмового підтвердження ТОВ «Український промисловий банк» щодо відсутності заборгованості за кредитним договором. Відповідач ТОВ «Український промисловий банк» та треті особи правом на надання відзиву та письмових пояснень не скористалися. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 27.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання, призначеному на 01.11.2021, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача з огляду на особливий режим судів в період поширення гострих респіраторних захворювань та короновірусу. Відповідач та треті особи про причину неявки в судове засідання не повідомили. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, що 26.08.2005 між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 251П/2005, відповідно до якого вона отримала грошові кошти в кредит в сумі 20000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18,5 % річний строк на 36 місяців з кінцевою датою повернення кредиту до 25.08.2008. Зобов`язання [PERSON] за кредитним договором були забезпечені іпотечним договором від 29.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Поліщук Л.В., відповідно до умов якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передали в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із посвідченням іпотечного договору приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Поліщук Л.В. 02.09.2005 до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були внесені відповідні записи за реєстровими номерами 2347440 та 2347313, що підтверджується витягами з державних реєстрів. Згідно свідоцтва про смерть іпотекодавець [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 45. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна позивач підтвердила, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Із наведених державних реєстрів вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження на квартиру за реєстраційним номером 2347313, підстава обтяження іпотечний договір, 2307, 29.08.2005, а в Державному реєстрі Іпотек обтяження за реєстраційним номером 2347440, у виді іпотеки, за вказаним іпотечним договором, іпотекодавець ТОВ «Український промисловий банк». Згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.11.2020 № 27-14293/20, наданої на адвокатський запит представника позивача, постановою Правління Національного банку України від 21.01.2010 № 19 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 21.10.2010 ТОВ «Український промисловий банк». Також повідомлено, що Фондом здійснювалася лише виплата гарантованої суми відшкодування вкладникам ТОВ «Український промисловий банк», а ліквідаційна процедура зазначеного банку здійснювалася Національним банком України. Із відповіді Національного банку України від 21.10.2020 № 63-0005/60612 слідує, що активи ТОВ «Український промисловий банк», які не були продані під час процедури його ліквідації, передані в управління ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (далі Управитель) на підставі відповідного договору. Разом з тим повідомлено, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Український промисловий банк» відсутня у переліку активів, переданих в управління Управителя. Також повідомлено, що кредитна справа (кредитний договір) на ім`я [PERSON] на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися. Із змісту позову вбачається, що в лютому 2007 року позивач зверталася до працівників Банку та їй було повідомлено про відсутність заборгованості по кредитному договору та заборона на відчуження майна буде знята. Доказів письмового підтвердження відсутності заборгованості перед Банком позивач суду не надала. Відповідь Національного банку України позивач вважає підтвердженням її доводів про відсутність заборгованості по кредитному договору. Також позивач вказала, що підставою для звернення до суду стало те, що нею виконано всі умови кредитного договору, але припини обтяження зареєстровані в державному реєстрі стосовно предмету іпотеки вона не може в зв`язку з припиненням з 21.01.2010 ТОВ «Український промисловий банк». У ході розгляду справи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступ до якого є відкритим, судом встановлено, що на дату ухвалення цього рішення ТОВ «Український промисловий банк» перебуває в стані припинення, що спростовує доводи позивача про припинення вказаного Банку. При вирішенні спору суд виходить з наступного правого регулювання. Згідно з частиною першою та другою\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У\~статті 599 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У частині п`ятій\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до абзацу другого частини першої\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом\~статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Такий порядок встановлено Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. За положеннями частини першої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із позову вбачається, що позивач вказує на повне погашення заборгованості по кредитному договору, що їй було підтверджено працівниками Банку в лютому 2007 року та запевнено, що обтяження на іпотечне майно буде скасовано. Проте доводи позивача про відсутність заборгованості та фактичне припинення зобов`язань за кредитним договором суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Доводи позивача про те, що ТОВ «Український промисловий банк» припинив свою діяльність з 21.01.2010 суд розцінює помилковими оскільки, як підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в ньому наявний запис про припинення ТОВ «Український промисловий банк», що не виключає можливості звернення позивача до вказаного Банку та отримання доказів припинення зобов`язання за кредитним договором. Щодо відповіді Національного банку України то така відповідь не підтверджує факту припинення зобов`язань позивача по кредитному договору. Враховуючи наведені норми права та встановлені обставини, оцінивши наявні в справі докази, а також зважаючи на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами припинення зобов`язань по кредитному договору, що виключає можливість задоволення позовних вимог про скасування записів про обтяження іпотечного майна. Так як в позові відмовлено, підстави для відшкодування позивачу судового збору відсутні.

Outcome: dismissed