Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

У грудні 2014 року до Ленінського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про визнання договору купівлі-продажу кватири удаваним та визнання його недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що він, будучи введеним в оману щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, 15.04.2014 року підписав з [PERSON] договір купівлі-продажу належної йому квартири [ADDRESS] . Вказаний договір був підписаний за наступних обставин. Після смерті батьків він отримав у спадок вищезазначену квартиру. Не маючи достатніх коштів для належного оформлення спадкового майна, він через своїх знайомих [PERSON] та [PERSON] познайомився з [PERSON] , який погодився дати йому позику на оформлення квартири та додаткові витрати в розмірі 4000 доларів США під 10% в місяць за умови передачі в заставу вищевказаної квартири. Після цього вони разом з [PERSON] займалися оформленням права власності на квартиру [ADDRESS] , при чому [PERSON] підписував документи, а [PERSON] здійснював оплату необхідних витрат. Коли квартира була повністю оформлена на [PERSON] , [PERSON] сповістив його про те, що потрібно підписати договір у нотаріуса. Позивач прибув до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Садовніченка В.М. у повній впевненості, що буде підписувати договір застави квартири з [PERSON] , натомість, ознайомившись з договором, він побачив, що це договір купівлі-продажу і укладався він не з останнім, а з [PERSON] , яку позивач до того не знав і ніколи з нею не зустрічався. На запитання позивача про те, що договір не відповідає раніше узгодженим домовленостям, [PERSON] пояснив, що підписання договору з [PERSON] здійснюється на тій підставі, що в нього не все в порядку з реєстрацією місця проживання, а також здійснюючи психологічний тиск запевнив позивача, що ніякої різниці між договором застави та купівлі-продажу немає. При цьому [PERSON] шантажував позивача тими витратами, які він поніс під час оформлення квартири та наслідками, які наступлять у разі відмови позивача від підписання договору купівлі-продажу. Як гарантію того, що в нього немає ніяких намірів щодо відібрання у позивача квартири, [PERSON] написав розписку про те, що він надав позивачу у позику 4000 доларів США під заставу квартири позивача та зобов`язується повернути цю квартиру після повного розрахунку позивача з ним по наданій позиці. Будучи введеним в оману щодо дійсних намірів [PERSON] та [PERSON] , позивач погодився підписати договір купівлі-продажу. При підписанні договору він не користувався послугами спеціалістів в області права, тому не зміг у повній мірі усвідомити всі умови цього договору. Крім того, після підписання договору позивачу не було вручено його копії, всі копії залишилися у [PERSON] , який був присутній при укладанні угоди і керував всім процесом оформлення договору. Всі документи на квартиру також залишилися у нього за винятком ключів від квартири. Після підписання договору [PERSON] передав позивачу гроші в сумі 2000 доларів США, вирахувавши з раніш обумовленої суми витрат на оформлення квартири, та пообіцяв у подальшому доплатити різницю, якої не доставало до раніш обумовленої суми позики. Конкретно яку суму він йому доплатить, [PERSON] не називав. Будь-яких інших розрахунків з позивачем, ні в присутності нотаріуса і в банку, ні за інших обставин не здійснювалося. Не маючи на руках екземпляру договору, позивач навіть не знав, що розрахунки за ним повинні були здійснюватися у відділенні № 11 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», крім того, у вказаному відділенні [PERSON] до 24.07.2014 року ніколи не був, хоча там за невідомих йому обставин відкрито на його ім`я розрахунковий рахунок № [NUMBER] . Після підписання договору [PERSON] не дотримувався попередніх домовленостей про позику і до 19.05.2014 року недодану суму грошей позивачу не повернув. З метою повернення суми позики [PERSON] , позивач призначив зустріч останньому на 05.05.2014 року та до цієї дати декілька разів шляхом розмови по телефону сповістив останнього про намір повернення боргу взамін на розірвання договору купівлі-продажу квартири. [PERSON] відмовлявся від зустрічей мотивуючи кожного разу якимось труднощами, як то відсутність [PERSON] в Україні, і лише тільки 19.05.2014 року погодився на зустріч особисто. Проте, замість [PERSON] на зустріч з`явилися двоє невідомих [PERSON] чоловіків і погрожуючи фізичною розправою, стали вимагати від нього негайно звільнити квартиру, стверджуючи, що житло на законних підставах належить [PERSON] . Здійснюючи психологічний тиск, чоловіки відібрали у [PERSON] мобільний телефон, видалили звідти номер телефону [PERSON] та погрожуючи вивезти до лісу та закопати. Змусили позивача написати розписку про відсутність претензій до [PERSON] з приводу продажу квартири. У позові зазначено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2014 року, [PERSON] було знято з реєстрації у квартирі [ADDRESS] , а також визнано таким, що втратив право користування вказаним житлом. Вказане рішення було прийнято без його участі, про існування вказаної справи у суді він не був обізнаний, оскільки в той час перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні. Тільки ознайомившись з матеріалами вказаної справи у суді, [PERSON] отримав копію договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2014 року. Після ознайомлення з банківськими документами, з яких вбачалося, що [PERSON] відкрив банківський рахунок задля перерахування [PERSON] коштів за договором купівлі-продажу квартири, позивач встановив, що підписи на всіх банківських документах зроблені не ним та є підробленими. Ці підписи були повністю скопійованими з його підпису на розписці, яку він вчинив під психологічним тиском 19.05.2014 року. З огляду на все вищевказане, [PERSON] у позові зазначив, що укладений 15.04.2014 року між ним та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. є удаваним правочином, який мав на меті встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені договором купівлі-продажу, оскільки насправді укладений 15.04.2014 року договір є договором застави в забезпечення повернення позики у розмірі 4000 доларів США і саме на цей договір було направлене волевиявлення [PERSON] як продавця та учасника правочину, що відповідало його внутрішній волі оскільки він мав за мету отримати вказану позику під забезпечення цим договором. Таким же було і волевиявлення довіреної особи Покупця - [PERSON] , що підтверджується розпискою останнього від 15.04.2014 року. Оскільки [PERSON] обумовлені Договором купівлі-продажу грошові кошти не отримав, а за Договором позики отримав гроші лише частково і то, вони були сплачені [PERSON] за оформлення спадщини та передані позивачу в готівковій формі 15.04.2014 року, [PERSON] у позові просив Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М., укладений між ним та [PERSON] визнати удаваним для приховання договору іпотеки по забезпеченню повернення позики та визнати його недійсним на підставі його нікчемності з причини недодержання письмової форми договору забезпечення основного зобов`язання. Також у позові просив зобов`язати [PERSON] повернути йому отриману на підставі Договору купівлі-продажу від 15.04.2014 року квартиру [ADDRESS] . Судові витрати по справі покласти на відповідачку [PERSON] . Ухвалою суду від 26.12.2014 року, заява [PERSON] про забезпечення позову була задоволена, [PERSON] було заборонено вчиняти будь-які дії , направлені на відчуження нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири [ADDRESS] , / квартири [ADDRESS] до набрання законної сили рішення суду за вказаним позовом. Ухвалою суду від 05.01.2015 року по вказаній справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою суду від 08.04.2015 року провадження по вказаній справі було зупинено та призначено судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 06.11.2015 року було задоволено заяву [PERSON] про витребування доказів та у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було витребувано: анкети-заяви з додатковою інформацією від імені [PERSON] та зразками її підписів на підставі яких був відкритий рахунок № [NUMBER] ; юридичну довідку з завіреними копіями документів [PERSON] ; заяву [PERSON] на перерахування готівки від 15 квітня 2014 року ; платіжне доручення від 15.04.2014 року на перерахування коштів з рахунку [PERSON] № [NUMBER] на рахунок [PERSON] № [NUMBER] ; виписку по рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] з зазначенням операцій ; виписку по рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] з зазначенням операцій ; первинні касові документи, які свідчать про внесення коштів [PERSON] до каси банку ; меморіальний ордер по перерахуванню коштів з рахунку [PERSON] № [NUMBER] на рахунок [PERSON] № [NUMBER] . Цією ж ухвалою суду у приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Садовніченко Вікторії Миколаївни було витребувано: нотаріальну справу по посвідченню договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеному між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений 15.04.2014 року та зареєстрований в реєстрі за №130. Вказана справа перебувала в провадженні судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Нікітенко Н.П . Розпорядженням керівника апарата суду № 969 від 07.10.2016 року справа Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана на розгляд судді Ісакова Д.О. 30.12.2016 року від [PERSON] надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову. Згідно Листа Запорізької місцевої прокуратури №2 № 50-6919 вих. 17 від 12.07.2017 року, вбачається, що Слідчим відділенням Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області та Запорізькою місцевою прокуратурою №2 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015080060000133 від 09.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, розпочату за заявою [PERSON] про підроблення банківських документів, які стали підставою для відкриття в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» розрахункового рахунку на його ім`я та зняття грошових коштів. 27.11.2017 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] про залучення її до участі у справі в якості правонаступника позивача, у зв`язку з тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був її батьком. В обґрунтування заяви надала копію свідоцтва про своє народження, серії [NUMBER] , виданого 03.05.1988 року Постовським райвиконкомом Вітєбської області, копію свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 29.10.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, згідно якого вона після укладення шлюбу з [PERSON] змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », копію свідоцтва про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 24.10.2017 року Дніпровським районним умісті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, копію Лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] № 3659 від 23.10.2017 року, виданого КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розпорядженням керівника апарата суду № 86 від 01.11.2018 року справа Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана на розгляд судді Турбіної Т.Ф. та ухвалою суду від 01.11.2018 року була прийнята в провадження. Ухвалю суду від 15.07.2018 року в задоволенні клопотання адвоката Вельможко С.П. як представник [PERSON] про закриття провадження по справі, було відмовлено. Ухвалою суду від 12.08.2019 року за клопотанням представника [PERSON] витребувано спадкову справу, заведену приватним нотаріусом ЗМНО Бєлоусовою Вікторією Олегівною після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 04.11.2019 року первісного позивача у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання договору купівлі-продажу кватири удаваним та визнання його недійсним було замінено на його правонаступника [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Її представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Вельможко С.П. подав суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечують, при прийнятті рішення просять прийняти до уваги надані письмові пояснення та докази по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. З заявою про розгляд справи без його участі та запереченнями на позов до суду не звертався. Представник третьої особи АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з`явився. Під час розгляду справи подав заяву про розгляд справи без їх участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 327 ЦК України передбачено, що відповідно до ст..6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2014 року (справа № 334/7393/14-ц) в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко Вікторія Миколаївна, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з причин укладення його з обманом щодо обставин, які мають істотне значення - відмовлено. Рішення набрало законної сили 06.01.2015 року. Положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаним рішенням встановлено та підтверджується письмовими доказами, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирвою Л.А. 11.04.2014 року за р. №738. 15.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М., зареєстровано в реєстрі за №130. Продаж вказаної квартири за домовленістю сторін було вчинено за 356632,00 гривень, які покупець перерахував на розрахунковий рахунок продавця № [NUMBER] у філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в день нотаріального посвідчення. Своїм підписом під цим договором продавець [PERSON] підтвердив факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру. Сторони за цим договором підтвердили свої дійсні наміри, та що вони розуміють значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать їх особисті підписи на цьому договорі. Відповідно до Анкети-Заяви №13123 від 15.04.2014 року, [PERSON] у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» було відкрито поточний рахунок, № особового рахунку [NUMBER] . Згідно платіжного доручення №1 від 15.04.2014 року [PERSON] перерахувала кошти на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] у сумі 356632,00 грн., перерахування коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця згідно Договору купівлі продажу №130 від 15.04.2014 року без ПДВ у Філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит». [PERSON] в розписці від 15.04.2014 року зазначив, що позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000 доларів США під 10% на місяць під заставу квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] в розписці від 19.05.2014 року зазначив, що до [PERSON] по продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , претензій не має, продав квартиру за своєю згодою. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2014 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . [PERSON] усунуто перешкоди у здійсненні права власності на вказану квартиру шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Крім того, вказаним рішенням від24.12.2014 року встановлено, що з пояснень [PERSON] вбачається, що на момент укладення договору він усвідомлював, що укладав саме договір купівлі-продажу квартири, та підписуючи у нотаріуса договір він розумів, що укладає договір купівлі-продажу саме з [PERSON] , а не з [PERSON] , однак надіявся на домовленість з останнім, що згодом, коли він поверне сплачені кошти [PERSON] , вони переоформлять квартиру знову на нього. Посилання [PERSON] на те, що обман полягає в тому, що договір купівлі-продажу укладався тимчасово, і в подальшому право власності повинно бути переоформлено на нього ніякими доказами не було підтверджено, ніяких умов про тимчасове укладання договору ні договором купівлі-продажу ні будь-яким іншим документом не передбачено. Оскільки позов було пред`явлено на підставі ст.230 ЦК України, суд на підставі цієї норми вирішував спір, однак [PERSON] не довів, що при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу квартири мав місце обман щодо обставин, які мають істотне значення. Належних та допустимих доказів у розумінні положень ст.ст.58, 59 ЦПК України (в редакції, що діяла на час прийняття рішення) на підтвердження факту введення позивача в оману [PERSON] під час укладення між сторонам договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2014 року, [PERSON] та його представником суду не було надано, а відтак позов з цих підстав було визнано судом необґрунтованим, в його задоволенні було відмовлено. Вдруге звернувшись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] недійсним, [PERSON] просить визнати вказаний договір удаваним та повернути йому квартиру у власність. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ратифікованою Законом від 17 липня 1997р.№475/97ВР, зокрема, ст.1 Першого протоколу до неї 1952р. передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користування майно відповідно до загальних інтересів. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зі змісту даної норми випливає, що під правомочністю володіння розуміється передбачена законом можливість мати (утримувати) в себе певне майно, використовувати, експлуатувати його, отримувати від нього корисні властивості, доходи від експлуатації, тощо. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: dismissed