Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди у сумі 3\~813 грн. 88 коп. та відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, 25 січня 2018 року біля 13 год. 30 хв. [PERSON] керувала транспортним засобом марки «ZAZ», моделі «TF698K», державний номерний знак [NUMBER] , поблизу автомийки «Прайд», що по [ADDRESS] . Красовського, 10 в м. Старокостянтинів, та здійснила наїзд на позивача, де він на пішохідному переході переходив проїзну частину з велосипедом в руках, з право на ліво по ходу руху транспортного засобу. Внаслідок цього наїзду, згідно висновку експерта № 22 від 06.02.2018 року, позивач отримав легкі тілесні ушкодження і був госпіталізований до травматологічного відділення Старостянтинівської ЦРЛ. За даним фактом 25.01.2018 року СВ Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області було розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, проте було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 286 КПК України. Позивач зазначив, що на лікування було витрачено 1\~018 грн. 77 коп. та на ремонт велосипеда в сумі 2\~496 грн. 00 коп. У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю у період 25.01.2018 року по 05.02.2018 року він не працював у Старокостянтинівському ЖЕК, де йому було нарахована заробітну плату на 245 грн. 12 коп. ніж вона могла б становити, а також ЄСВ в сумі 53 грн. 99 коп. Крім того, внаслідок ДТП йому було заподіяно і моральної шкоди, яку він оцінює в 5000 грн. враховуючи його фізичні страждання, викликаних внаслідок вказаної події. Так як, відповідач добровільно відмовляється відшкодувати заподіяну йому шкоду, просить стягнути з останньої 3 813 грн. 88 коп. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 п.1 ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 01 липня 2019 року постановлено розглядати справу в порядку заочного розгляду. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 25 січня 2018 року біля 13 год. 30 хв. відповідачка [PERSON] керувала транспортним засобом марки «ZAZ», моделі «TF698K», державний номерний знак [NUMBER] , поблизу автомийки «Прайд», що по [ADDRESS] . Красовського, 10 в м. Старокостянтинів, та здійснила наїзд на позивача [PERSON] , який на пішохідному переході переходив проїзну частину з велосипедом в руках, з право на ліво по ходу руху транспортного засобу. Внаслідок цього наїзду, згідно висновку експерта № 22 від 06.02.2018 року, позивач отримав легкі тілесні ушкодження. Вказані обставини підтверджуються постановою Старокостянтинівського районного суду від 15.02.2018 року, згідно якого на [PERSON] накладено адміністративне стягнення в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП; постановою ВП Старокостянтиніського ГУ НП про закриття кримінального провадження від 13.02.2018 року; довідкою від 13.03.2018 року за № 164, виданою Старокостянтинівським ЖЕК, згідно якої з 25.01.2018 року по 05.02.2018 року позивач перебував на лікуванні; товарним чеком від 03.02.2018 року; фіскальними чеками від 25.01.2018 року, 26.01.2018 року, 30.01.2018 року. Законодавець у ч. 1 ст.\~16\~ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною 2 ст.\~16\~ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9). Згідно зі ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України). Статтею 1187\~ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено (п. 6), що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з висновка експерта № 22 від 06.02.2018 року [PERSON] було завдано легкі тілесні ушкодження і в подальшому було госпіталізовано до травматологічного відділення Старостянтинівської ЦРЛ та у зв`язку з цим загальна вартість матеріального збитку, завданого позивачу, складає 3 813 грн. 88 коп., а тому суд вважає, що вказана сума завданих матеріальних збитків підлягає стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 1167\~ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 9 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. В позові вказано, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок ДТП в сумі 5000 грн., однак достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин та саме такого розміру моральної шкоди позивачем суду не надано. Так, обґрунтовуючи форми прояву завданої йому моральної шкоди, позивач послався на те, що внаслідок отриманих при ДТП травм він переніс та продовжує відчувати фізичні страждання. Разом з тим, враховуючи спосіб вчинення ДТП, її наслідки, виходячи також із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування завданої моральної шкоди є частково обґрунтованими і моральна шкода може бути компенсована грошовими коштами в сумі 2 500 грн. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди 3\~813,88 грн. і моральної шкоди 2\~500,00 грн., а всього 6\~313 грн. 88 коп.

Outcome: partial