Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником будинку №147 по вул.Ракетній в м.Маріуполі, який належить позивачу на підставі договору дарування від 27.07.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстраційним №2-1818. Відповідно до довідки Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради у вказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], що є знайомими позивача, які ніколи не проживали в зазначеному будинку, були реєстровані за проханням для отримання необхідних їм документів, на теперішній час їх місце проживання позивачу не відоме. За будинок комунальних послуг не сплачують, участі в його утриманні не приймають. Просив визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком №147 по вул.Ракетній в м.Маріуполі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Повістки про виклик відповідачів, на підставі ч.10 ст.187 ЦПК України, були опубліковані на офіційному веб-сайті судової влади України. Ухвалою суду від 11.02.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, двічі не зявлялися до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляли, відзив не подали, позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 27.07.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстраційним №2-1818, [PERSON] володіє будинком №147 по вул.Ракетній в м.Маріуполі на праві приватної власності, що також підтверджується витягом з Держаного реєстру правочинів №2683486 від 27.07.2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11359317 від 27.07.2006 року. Як вбачається з довідки Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради\~ від 28.11.2018 року та інформаційної довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №03-12-12806 від 18.12.2018 року,\~ [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], що також підтверджується домовою книгою вказаного домоволодіння. Проте в будинку №147 по вул.Ракетній в м.Маріуполі не проживають з 2017 року, що також підтверджується актами №105 та №106 від 06.12.2018 року, складеними комісією КСН «Лучистий». Свідки [PERSON] та [PERSON] в письмових поясненнях вказали, що є відповідно сусідкою та родичкою позивача та підтвердили, що відповідачів по справі ніколи не бачили, так у будинку №147 по вул.Ракетній в м.Маріуполі [PERSON] та [PERSON] ніколи не мешкали, їх особисті речі у будинку відсутні. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже відповідачі є не членами родини позивача, але більше року у будинку не проживають, їх особисті речі в ньому відсутні, внаслідок чого суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком №147 по вул.Ракетній в м.Маріуполі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved