Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

у грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.11.2015 року, та на період його навчання у Вищому навчальному закладі. Також просить стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування доньки - [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 25.11.2015 року. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.02.1988 року. В шлюбі були народжені діти [PERSON] -1988 року народження - інвалід дитинства, яка перебуває на утриманні позивача та [PERSON] - 1995 року народження. 18.07.2001 року рішенням Московського місцевого суду м. Києва шлюб було розірвано. Дочка позивача та відповідача [PERSON] - є інвалідом дитинства 1-ї групи та потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги, рекомендовано спостереження невролога. Відповідач після досягнення донькою повноліття не надає матеріальної допомоги, хоча остання її потребує, вона проживає з позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок якої полягає не тільки у її матеріальному забезпеченні, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат. Крім того, донька потребує постійного додаткового лікування та придбання ліків, а коштів які вона отримує в якості пенсії по інвалідності на нормальне життя, розвиток,харчування та постійне лікування не вистачає. Практично весь щомісячний дохід позивача витрачається на потреби дитини-інваліда для забезпечення її особливих потреб та на додаткове постійне лікування. Отже позивач на лікування доньки інваліда потребує постійних додаткових витрат у розмірі 500,00 грн. Син - [PERSON] навчається у Вищому навчальному закладі - Київському національному університеті будівництва та архітектури на 3 курсі денного навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання. Син проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач повноцінно не надає матеріальної допомоги на навчання, утримання та виховання сина, тому позивач бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку. Позивач працює в Клінічній лікарні «Феофанія» Державного управління справами на посаді: сестра медична палатна та отримує заробітну плату, середній розмір складає: 4745,10 грн. на місяць. Відповідач також працює в Клінічній лікарні «Феофанія» Державного управління справами на посаді електрослюсаря бригади КІП, має регулярний та постійний дохід, отримуючи заробітну плату, розмір якої позивачу достеменно не відомо. Позивач просить визначити розмір аліментів на повнолітнього сина в розмірі 1/3 частини всіх видів від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 06.02.1988 року по 18.07.2001, свідоцтво про розірвання шлюбу отримано 05.05.2015 року (а.с. 13-15). Від цього шлюбу мають двох дітей [PERSON] -[INFO] та [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 16,21). [PERSON] -1988 року народження - інвалід дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК (а.с. 20)/ [PERSON] навчається у Вищому навчальному закладі - Київському національному університеті будівництва та архітектури на 3 курсі денного навчання (а.с. 25) Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги,якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також сама дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. У відповідністю із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідач працює в Клінічній лікарні «Феофанія» Державного управління справами на посаді електрослюсаря бригади КІП, має регулярний та постійний дохід, отримуючи заробітну плату, розмір якої позивачу достеменно не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 185 СК України батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При визначенні розміру аліментів, суд враховує, а доказів протилежного, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, в розпорядження суду не надано, що відповідач є працездатним, отримує регулярний дохід, враховує його стан здоров'я, інші обставини, що мають істотне значення, та вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно на утримання сина, починаючи з 25.11.2015 року, та на період його навчання у Вищому навчальному закладі. Також вважає, вимогу про стягнення додаткових витрат на лікування доньки - [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 25.11.2015 року такою, що підлягає задоволенню. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дітей, оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд приходить до висновку про необхідність за стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 141, 181-185, 198-199 СК України,

Outcome: partial