overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 20 лютого 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №29/П/49/2008-840 відповідно до умов якого відповідач отримала в кредит грошові кошти на придбання автотранспортного засобу у розмірі 7659,46 доларів США із розрахунку 12,9% на рік строком з 20.02.2008 року по 20.02.2013 року. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 23 жовтня 2013 року має заборгованість у розмірі 5445,14 доларів США, яка складається з: непогашеного кредиту - 4042,15 доларів США; несплачених відсотків - 76,62 доларів США; пені за прострочення строків виконання зобов'язання - 561,03 доларів США; штрафу за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 765,35 доларів США. Згідно курсу НБУ станом на 23.10.2013 року, сума заборгованості становить 43523,02 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 43523,02 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 20 лютого 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №29/П/49/2008-840 відповідно до умов якого відповідач отримала в кредит грошові кошти на придбання автотранспортного засобу у розмірі 7659,46 доларів США із розрахунку 12,9% на рік строком з 20.02.2008 року по 20.02.2013 року. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 23 жовтня 2013 року має заборгованість у розмірі 5445,14 доларів США, яка складається з: непогашеного кредиту - 4042,15 доларів США; несплачених відсотків - 76,62 доларів США; пені за прострочення строків виконання зобов'язання - 561,03 доларів США; штрафу за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 765,35 доларів США. Згідно курсу НБУ станом на 23.10.2013 року, сума заборгованості становить 43523,02 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 28 лютого 2002 року між сторонами було укладено договір про користування електричною енергією для постачання до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Відповідач порушив норми законодавства та умови, встановлені договором, оскільки сума заборгованості за договором про користування електричною енергією становить 2235,26 грн., проплати боржником здійснюються не в повному обсязі. Остання оплата була здійснена споживачем 12.06.2013 року у розмірі 200 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» грошові кошти по заборгованості за використану електроенергію у розмірі 2235,26 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час там місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом установлено, що 28.02.2002 року між сторонами у справі було укладено договір про користування електричною енергією № 635035 для постачання до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. За змістом ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» - споживач енергії зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання електричної енергії. Відповідно до п. 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих правил. Відповідач в порушення умов договору своєчасно не сплачувала за спожиту електричну енергії надану позивачем, внаслідок чого станом на грудень 2013 року утворилася заборгованість, яка відповідно до розрахунку за спожиту електроенергію становить - 2235.26 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач являється користувачем та забудовником земельної ділянки по [ADDRESS]. 15 лютого 2013 року представниками позивача було виявлено факт розкрадання відповідачем електричної енергії шляхом самовільного підключення електромереж, про що складено акт, підписувати який відповідач відмовився. Сума збитків внаслідок порушення правил користування електричною енергією за підрахунками позивача по тарифам що діяли на час порушення становить 10421,70 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в рахунок відшкодування збитків завданих внаслідок порушення Правил користування електричною енергією у розмірі 10421,70 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, проти позову не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні в ній дока, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що відповідач є користувачем та забудовником земельної ділянки по [ADDRESS]. 15 лютого 2013 року представниками позивача було виявлено факт розкрадання відповідачем електричної енергії шляхом самовільного підключення електромереж, про що складено акт, підписувати який відповідач відмовився. Сума збитків внаслідок порушення правил користування електричною енергією за підрахунками позивача по тарифам що діяли на час порушення становить 10421,70 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. З огляду на ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що він у грудні 2012 року дав у борг відповідачці 6000 доларів США. Відповідач отримала від нього кошти і написала розписку, що до кінця листопада 2013 року поверне зазначені кошти, однак в кінці листопада вона повідомила, що борг поверне пізніше, однак борг так і не повернула. Просив зобов'язати відповідача повернути йому кошти у розмірі 6000 доларів США, що еквівалентно 51300 грн. за курсом НБУ на дату подання позовної заяви. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом установлено, що між сторонами у справі був укладений усний договір позики відповідно до якого відповідач взяла в борг у позивача 6000 доларів США, які зобов'язалася повернути у строк до кінця листопада 2013 року. Вказана обставина підтверджується власноручною, письмовою розпискою відповідача на (а.с.3). Проте свої зобов'язання за договором позики відповідач не виконала, борг у встановлений договором термін не повернула. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 6000 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на дату подання позовної заяви становить - 51300 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обгрунтування позову послалась на те, що 24.11.1989 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння. Відповідач чинить тиск на позивача шляхом телефонних розмов, влаштуванні конфліктних ситуацій в присутності сторонніх осіб, необґрунтованих претензій. Своїми діями відповідач принижує честь та гідність позивача. Спільного господарства не ведуть близько 1 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач чинить на неї психологічний тиск, веде себе неадекватно, тому не бажає перебувати у шлюбі з останнім. Зазначила, що часу для роздумів їй не потрібно, просить шлюб з відповідачем розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач чинить тиск на позивача. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що з серпня 2013 року проживають окремо з позивачем. Діти проживають з позивачем. Проблеми почали виникати через важке фінансове становище. Зазначив, що бажає зберегти сім'ю, тому просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, наявною в матеріалах справи (а.с. 6). Від подружнього життя у сторін є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження ( а.с. 7, 8). Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Позивач у позовній заяві вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї. З серпня 2013 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти дошлюбне прізвище - [PERSON]. В обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 16.05.2005 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що близько трьох років тому припинили ведення спільного господарства, проживають окремо. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.05.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 16.05.2005 року виконавчим комітетом Соснівської міської ради Львівської області. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER]. Сімейне життя в сторін не склалося. Близько трьох років тому припинили ведення спільного господарства, проживають окремо. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась в суд із позовом, в якому, з урахуванням заяви від 21.01.2014 року про зміну позовних вимог, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісячно на час навчання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позовної заяви в суд до 10.06.2016 року - терміну закінчення навчання у ДВНЗ «Червоноградський гірничо-економічний коледж». Вимоги обгрунтовані тим, що шлюб з відповідачем розірвано у 1999 році. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. За рішенням Червоноградського міського суду Львівської області з відповідача стягувалися аліменти на користь позивача на утримання сина до досягнення ним повноліття. Зазначає, що син [PERSON] навчається у ДВНЗ «Червоноградський гірничо-економічний коледж». Вважає, що оскільки відповідач має шахтарську пенсію, регрес, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина на період його навчання. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності. Позивач зазначає, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позов визнає в повному обсязі, на сплату аліментів погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO], його батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно паспортних даних [PERSON], [INFO], на даний час є повнолітнім. Відповідно до довідки ДВНЗ «Червоноградський гірничо-економічний коледж» № 493 від 12.09.2013 року, [PERSON] є студентом другого курсу денного відділення за спеціальністю «ГРО». Навчається з 01.09.2012 року по 10.06.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ураховуючи визнання позову відповідачем та наявність для цього законних підстав суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідно до рішення виконавчого комітету № 16 від 20.01.2010 року на підставі ордеру на житлове приміщення № 1390 від 28.01.2010 року її батько - відповідач отримав трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] Квартира була виділена на родину з трьох чоловік: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вона та її дитина проживає у вищезазначеній квартирі з 2010 року, сплачує комунальні послуги, робить ремонт вказаній квартирі. Відповідач наприкінці 2010 року поїхав на підробітки до м. Торез. З середини 2011 року місце знаходження відповідача невідомо, за місцем реєстрації не з'являється, в квартирі не мешкає, комунальні послуги не сплачує. Оскільки відповідач залишається прописаним у квартирі вона вимушена сплачувати комунальні послуги за нього, відсутність інформації про його доходи як члена родини не дає їй можливості оформити державну допомогу. У зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду із вищезазначеним позовом. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала їх на задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Вислухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог, оскільки вони обґрунтовані та доведені матеріалами по справі. Так у судовому засіданні встановлено, що ордером на житлове приміщення № 1390 виданим виконкомом Дзержинської міської ради від 28.01.2010 року відповідачу [PERSON] разом із родиною було виділено житлове приміщення - квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-6). Позивач прописана у зазначеній квартирі разом із донькою [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с.6). Згідно ст.ст. 71,72 Житлового кодексу України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача і просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання їх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину до повноліття дітей, оскільки матеріальної допомоги на їх утримання відповідач не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день і час слухання справи, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 07 вересня 2002 року (арк.с. 8). 09 березня 2005 року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 28 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська (арк.с.9). [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 05 лютого 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (арк.с.10). Неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], знаходяться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на їх утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину до повноліття дітей. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved