Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У грудні 2020 року Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Глобус»(далі АТ «КБ «Глобус») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що за умовами укладеного кредитного договору №13ФHА/42 «Авто в кредит» від 15.12.2017року [PERSON] отримав кредит на придбання нового автомобіля в сумі 456 220,00грн., строком на 84 місяці, кінцевою датою повернення 14.12.2024року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,4% річних. Відповідно до п.2.2 Кредитного договору надання кредиту здійснюється за письмовою заявою позичальника шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на поточний рахунок ТОВ «Автопланета плюс» № [NUMBER] , відкритий в АТ «Укрсоцбанк» на виконання умов договору купівлі-продажу №00000000000000000574 від 24.11.2017року. Свої зобов`язання за договором банк виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою з позичкового рахунку №IBAN/Рах. № [NUMBER] 15.12.2017року. Пунктом 3.1 Кредитного договору визначено, що виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, сплата процентів за його користування, комісій, штрафних санкцій, інших платежів передбачених кредитним договором забезпечується заставою транспортного засобу автомобіля марки HYUNDAI модель TUCSON, рік випуску 2017, колір сірий № шасі(кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності позичальнику та фінансовою порукою - [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . 15.12.2017року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позичальником укладено договір застави транспортного засобу № 13ФНА/42-3, згідно з яким кредитний договір забезпечується заставою автомобіля марки HYUNDAI модель TUCSON, рік випуску 2017, колір сірий № шасі(кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю предмета застави 664 600,00грн. З метою виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором позичальником укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №1096/17-Тз/Хр від 13.12.2017року з ПАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» зі строком дії договору з 00:00год 15.12.2017року по 24:00год 14.12.2018року. Підпунктом 3.4.1 Кредитного договору сторонами погоджено, що позичальник зобов`язується забезпечити страхування предмету застави на весь період кредитування. Позичальник зобов`язаний не пізніше ніж за 5 робочих днів до моменту закінчення строку дії кожного з укладених договорів страхування забезпечити подальше страхування предмету застави в страховій компанії погодженій банком та від ризиків погоджених банком. Положеннями п.3.4.3 Кредитного договору зазначено, що у разі ненадання позичальником документів, що підтверджують сплату страхового платежу за страхуванням предмету застави, що надана в забезпечення, в страховій компанії погодженій банком та від ризиків погоджених банком - процента ставка на залишок страхової заборгованості збільшується до 27% річних, з першого дня місяця, наступного за місяцем виявлення банком порушення, до закінчення строку кредитування. 11.12.2018року позичальником укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №1096/17-Тз/Хр від 13.12.2017року з ПАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» зі строком дії договору з 00:00год 15.12.2018року по 24:00год 14.12.2019року. За 5 робочих днів до моменту закінчення строку страхування покриття предмету застави, тобто до 09.12.2019року позичальник зобов`язаний був надати банку документи, що підтверджують сплату чергового страхового платежу за договором страхування. У зв`язку з ненаданням позичальником підтверджуючих документів, були порушені умови кредитного договору та не забезпечено страхування предмету застави. 14.07.2020року банком за адресою фактичного проживання та адресою реєстрації [PERSON] направлено лист за вих. № 507 від 09.06.2020року щодо невиконання ним умов кредитного договору(п.п.3.4.1, 6.1.9) та право АТ «КБ «Глобус» встановити процентну ставку на залишок строкової заборгованості у розмірі 27% річних до закінчення строку кредитування. Також, зобов`язано позичальника протягом трьох днів з моменту отримання листа застрахувати предмет застави в страховій компанії погодженій з банком та від ризиків погоджених банком та забезпечити надання до банку документів, що підтверджують сплату страхового платежу. У випадку невиконання зобов`язань передбачених п.п.3.4-3.4.3 Кредитного договору банк має право вимагати, а позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від погодженої сторонами вартості предмету застави. Положеннями п.10.3-10.4 Кредитного договору сторонами визначено, що всі зміни та доповнення до цього договору вносяться у письмовій формі шляхом укладення додаткових договорів про внесення змін і доповнень, або шляхом надсилання банком позичальнику повідомлення відповідно до п.п.2.4,4.7,9.2 договору. Всі повідомлення вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійсненні у письмовій формі за підписом уповноваженого представника сторони, що відправила повідомлення, засвідченої її печаткою та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за адресами сторін зазначених у цьому договорі. Згідно з п.8.2 ст.8 Кредитного договору визначено, що у випадку невиконання зобов`язань, передбачених п.п.3.4-3.4.3 цього договору, банк має право вимагати, а позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від погодженої сторонами вартості предмета застави за кожний з випадків. Позичальником не було застраховано предмет застави в період з 15.12.2019року по 14.12.2020року та станом на дату подачі позову, що є порушенням умов кредитного договору, тому банком застосовано до відповідача штраф у розмірі 10% від погодженої сторонами вартості предмета застави, а саме, 64 460,грн.( 644 600,00?10%= 64 460,00грн.). Пунктом 8.3 Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником вимог п.6.1.5 цього договору позичальник сплачує банку штраф в сумі 0,1% від суми кредиту. Оскільки, відповідачем не надано банку необхідні документи, що підтверджують фінансовий стан позичальника, а також не надано можливості представнику банку перевірити наявність та стан збереження заставного майна, то відповідно до пунктом 8.3 Кредитного договору у випадку невиконання позичальником вимог п.6.1.5 цього договору позичальник сплачує банку штраф в сумі 0,1% від суми кредиту, що становить 465,22грн.(465 220,00грн. ? 0,1%= 465,22). 10.05.2018року між банком та [PERSON] укладено додатковий договір №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору , а саме, сторони дійшли згоди п.4.4. договору укласти в новій редакції щодо порядку нарахування процентів за користування кредитом. Змістом п.4.5 Кредитного договору встановлено, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту у строки, передбачені п.4.1 договору позичальник сплачує проценти у розрахунку процентної ставки, збільшеної на 5% річних до діючої процентної ставки, що нараховується на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення. У відповідності до положення ч.7 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби( COVID-19) банк, починаючи з 01.03.2020року не застосовував до відповідача штрафних санкцій(штрафів, пені). В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] 28.08.2018року укладено договір поруки №13ФНА/42-П, за умовами якого поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. При цьому, поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим договором зобов`язання боржника(збільшення розміру кредиту, збільшення розміру процентів за його користування, продовження строку користування кредитним коштами, комісії, тощо), що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Враховуючи, що відповідачем не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до графіка погашення кредиту, починаючи з 11.04.2020року у нього виникла прострочена заборгованість, що підтверджується випискою по рахунку. 05.10.2020року банком на ім`я відповідачів направлені рекомендованим повідомленням вимоги за вих. № 1-2350, №1-2351 від 02.10.2020року про дострокове погашення кредиту, сплати процентів, комісії та штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Зазначені вимоги відповідачами не виконані. З огляду на викладене, норми ст. ст. 526, 530, 554,610, 627,629, 653, 1054, 1056-1 ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність» позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» заборгованість за кредитним договором № 13ФНА/42 «Авто в кредит» від 15.12.2017року в розмірі 440 655,82грн., яка включає в себе: строкову заборгованість по кредиту в сумі 323 986, 30грн.; прострочену заборгованість по кредиту в сумі 35 552,76грн.; прострочену заборгованість по процентам в сумі 16 191,54грн.; штраф за порушення п.8.2 кредитного договору в сумі 64 460,00грн.; штраф за порушення п.8.3 кредитного договору в сумі 465,22грн., судові витрати покласти на відповідачів Ухвалою суду від 22.12.2020року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. У відзиві представник [PERSON] адвокат Канібор С.І. виклав заперечення проти позову, вважає що вимоги до поручителя [PERSON] про солідарне стягнення є необґрунтованими, оскільки договір поруки №13ФНА/42-П від 28.08.2018року між [PERSON] не укладався. В матеріалах справи відсутні будь-які договори укладенні між [PERSON] та банком 28.08.2018року. [PERSON] вважає, що наявний в матеріалах справи договір поруки №13ФНА/42-П від 15.12.2017року є неукладеним з огляду на те, що він не підписаний зі сторони банку. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах(у тому числі електронному), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами). [PERSON] вважає, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, який має підтвердити наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Це узгоджується із правовою позицію Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 16.06.2020року у справі №145/2047/16ц. З огляду на викладене, [PERSON] вважає, що за договором поруки №13ФНА/42-П від 15.12.2017року сторонами не досягнуто згоди щодо умов договору, тому він є неукладеним, тобто таким за яким не можуть виникати будь-які права та обов`язки, зокрема й обов`язок виконання зобов`язань за кредитним договором укладеним між АТ «КБ Глобус» та [PERSON] . Окрім того, якщо між [PERSON] та банком 15.12.2017року було укладено договір поруки, зобов`язання за ним були б припиненими, оскільки зміна договору за згодою сторін є правочином, спрямованим на зміну цивільних прав та обов`язків. Як, зазначено в позові, 10.05.2018року між банком та [PERSON] укладено додатковий договір №1 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №13ФНА «Авто в кредит», за яким сторони дійшли згоди внести зміни до п.4.4. та викласти її в новій редакції «Проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня надання кредиту по день повного виконання (сплати) боргових зобов`язань на суму фактичної заборгованості за кредитом, при цьому день надання кредиту включається до розрахунку. При розрахунку процентів у місяці приймається фактична кількість календарних днів у місяці та році. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно та у день остаточного повернення кредиту». Отже, укладенням додаткового договору було суттєво змінено та збільшено обсяг відповідальності позичальника, та у випадку, якщо б вона була поручителем її обсяг відповідальності, на що [PERSON] згоди не давала, що відповідно є підставою припинення договору поруки. Порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у справі №705/3113/15 від 17.11.2020року, висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18438/16 від 26.06.2019року. Випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов`язання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу відповідальності не може розглядатися як надання ним згоди на такі зміни. Отже, умова договору поруки про те, що поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем(пункт 1.5 договору поруки) не свідчить про надання згоди на такі зміни. В позові позивач зазначає, що банком 14.07.2020року було змінено процентну ставку на 27%, про що було повідомлено поручителя та позичальника рекомендованим листом, однак [PERSON] зазначає, що будь-яких повідомлень, зокрема, рекомендованих листів від банку не отримувала, а список згрупованих повідомлень, рекомендований лист невідомого змісту від 14.07.2020року, отриманий 17.08.2020року за довіреністю не відомою особою, не є таким повідомлення. У рекомендованих повідомленнях від 13.10.2020року та 12.10.2020року підписи виконанні не нею. Вказані повідомлення направленні за різними адресами, що вказує на неможливість їх отримання [PERSON] , що за умови належного укладення договору поруку, також свідчить про припинення поруки. Окрім того, згідно умов Кредитного договору адресою позичальника [PERSON] є: [ADDRESS] , а не м. Харків, як зазначено у позові. У відзиві [PERSON] , від імені якого діє адвокат Канібор С.І. заперечував проти позову, зазначав, що доводи банку про направлення позичальнику 09.06.2020року вимог про страхування предмету застави та 02.10.2020року вимоги про дострокове погашення кредиту не обгрунтовано належними доказам, оскільки відправлення поштових листів згрупованим списком без опису вкладення виключає можливість перевірки дійсного отримувача відправлення та змісту надісланого та відповідно встановлювати обставини справи за даним позовом. У постанові Верховного Суду від 24.10.2020року у справі № 914/1955/17 зазначено, що список згрупованих відправлень рекомендованих листів без опису вкладень та копії з журналу вхідної кореспонденції не є належними доказами надіслання офіційних документів. Вимоги позову щодо штрафу за порушення п.8.2 Кредитного договору у розмірі 64 460,00грн., у випадку відсутності страхування заставного майна є такими, що порушують публічний порядок, а отже є нікчемними. Умова договору про надання споживчого кредит, укладеного після 16.10.2011року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначені Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі) є нікчемною на підставі ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16.10.2011року, внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15.11.2016року. У відповіді на відзив представник АТ «КБ «Глобус» адвокат Верхогляд М.Л. зазначив, про те, що 14.07.2020року банком за адресою фактичного проживання та реєстрації [PERSON] направлено лист №507 від 09.06.2017року про невиконання ним, як позичальником умов Кредитного договору(п.3.4.1 та 6.1.9) та право АТ «КБ «Глобус» встановити проценту ставку на залишок заборгованості у розмірі 27% річних до закінчення строку кредитування. Відповідно до п.п.10.3-10.4 Кредитного договору всі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у разі, якщо вони здійсненні у письмовій формі за підписом уповноваженого представника сторони, що відправила повідомлення, засвідченої її печаткою та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за адресами сторін, що зазначені у цьому договорі. Таким чином, банк відповідно до умов Кредитного договору здійснив відправлення листа № 507 від 09.06.2020року та Вимоги №1-2350 від 02.10.2020року. Окрім того, ані відповідачі, ані їх представник не спростували факту отримання листів та вимоги. Заперечуючи, штраф за порушення п. 8.2 Кредитного договору, представник відповідачів посилаючись, на положення ст. 614 ЦК України не з`ясовує обставин справи, оскільки п.8.2 Кредитного договору чітко передбачає, що у випадку невиконання зобов`язань, передбачених п.п.3.4- 3.4.3 Кредитного договору, банк має право вимагати, а позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від погодженої сторонами вартості предмета застави за кожний з випадків. Відповідно до ч.2 ст.614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідачами не надано жодних пояснень та доказів, на підтвердження вжиття позичальником заходів на виконання зобов`язання. АТ «КБ «ГЛОБУС» помилково надано суду та відповідачам копії договору поруки №13ФНА/42-П від 15.12.2017року без підпису уповноваженої особи та печатки банку, і на усунення вказаних недоліків ним надається належним чином засвідчену копію договору поруки від 15.12.2017року усім учасникам судового процесу. Окрім того, ухвалою суду від 17.05.2021року позивачу встановлено строк для надання відповіді на відзив - п`ять днів з дня вручення відзиву відповідача на позов з доданими документами. Банк отримав відзив 08.07.2021року, останній день надання відзиву припадає на п`ятницю - 16.07.2021 року, отже процесуальний строк розпочався 17.07.2021року у вихідний. За таких обставин, у товариства залишилось три робочі дні для дослідження усіх наданих документів та надання відповіді, що суперечить ефективності судового розгляду та є підставою відповідно до ст.179 ЦПК України для поновлення строку для подання відповіді на відзив. Адвокат Канібор С.І., який діє від імені [PERSON] надав заперечення на відповідь на відзив, зазначивши, що представник відповідача посилається, на факт не спростування відповідачами отримання кореспонденції, яка є підставою для встановлення процентної ставки 27% річних. Однак, саме позивач не довів фактів(обставин) направлення позичальнику 09.06.2020року вимог про страхування предмета застави та 02.10.2020року вимоги про дострокове повернення кредиту, сплати процентів, комісії та штрафних санкцій за кредитним договором. [PERSON] зазначає, що обставини направлення йому зазначеної вище кореспонденції банком не обгрунтовано доказами, оскільки відправлення поштових листів згрупованих списком без опису вкладення виключає можливість перевірки дійсного отримувача відправлення та змісту надісланого і відповідно встановлювати обставини справи за даними доказами. Як вбачається з конвертів доданих до позову [PERSON] листів не отримував, листи були отриманні невідомою особою за довіреністю та невідомою особою «мама [PERSON] ». При цьому, [PERSON] заперечувала у відзиві факт отримання нею кореспонденції. Пунктами 89,90, 94, 96,105 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету України №270 від 05.03.2009року передбачено, що видача поштового відправлення одержувачу здійснюється відділенням поштового зв`язку виключно за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу, тому ненадання банком будь-яких доказів можливості отримання від імені [PERSON] іншою особою кореспонденції дає підстави для висновку про те, що поштові відправлення, на які посилається банк не могли бути видані жодній іншій особі, крім нього. Доводи представника позивача, щодо застосування Закону України «Про захист прав споживачів», ст.614 ЦК України, є необґрунтованими доповненими, «вибірково вибраними із контексту» відображення доводів протиправності застосування штрафу за порушення п.8.2 Кредитного договору у розмірі 64 460,00грн. Надання представником банку на усунення недоліків підпису уповноваженої особи Банку та печатки банку на договорі поруки, свідчить про те, що підпис та печатка на договорі поруку нанесені(виконані) у липні 2021року після подання відповідачами відзиву на позов, оскільки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про право підпису [PERSON] документів від імені позивача. Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного подання до суду відповіді на відзив позивачем не надано, що є підставою для повернення відповіді на відзив та додані до нього докази. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, надані докази. суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.12.2017року між ПАТ «Комерційний банк «Глобус», правонаступником якого є АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] було укладеного кредитний договір №13ФHА/42 «Авто в кредит», за умовами якого позичальник отримав кредит на придбання нового автомобіля в сумі 456 220,00грн., строком на 84 місяці, кінцевою датою повернення 14.12.2024року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,4% річних. Свої зобов`язання за договором банк виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою з позичкового рахунку №IBAN/Рах. № [NUMBER] 15.12.2017року. 15.12.2017року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позичальником укладено договір застави транспортного засобу № 13ФНА/42-3, згідно з яким Кредитний договір забезпечується заставою автомобіля марки HYUNDAI модель TUCSON, рік випуску 2017, колір сірий № шасі(кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю предмета застави 664 600,00грн. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] 28.08.2018року укладено договір поруки №13ФНА/42-П, за умовами якого поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. При цьому, поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим договором зобов`язання боржника(збільшення розміру кредиту, збільшення розміру процентів за його користування, продовження строку користування кредитним коштами, комісії, тощо), що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. 10.05.2018року між банком та [PERSON] укладено додатковий договір №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору, а саме, сторони дійшли згоди внести зміни в п.4.4. Кредитного договору та викласти його в новій редакції: «4.4 Проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня надання кредиту по день повного виконання(сплати) боргових зобов`язань на суму фактичної заборгованості за кредитом, при цьому день надання кредиту включається до розрахунку. При розрахунку процентів за користування кредитом здійснюється у валюті щомісячно та у день остаточного погашення заборгованості». На виконання умов, передбачених Кредитним договором позичальником укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №1096/17-Тз/Хр від 13.12.2017року з ПАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» з строком дії договору з 00:00год 15.12.2017року по 24:00год 14.12.2018року. Згідно з підпунктом 3.4.1 Кредитного договору сторонами погоджено, що позичальник зобов`язується забезпечити страхування предмету застави на весь період кредитування. Позичальник зобов`язаний не пізніше ніж за 5 робочих днів до моменту закінчення строку дії кожного з укладених договорів страхування забезпечити подальше страхування предмету застави в страховій компанії погодженій банком та від ризиків погоджених банком. Отже, за 5 робочих днів до моменту закінчення строку страхування покриття предмету застави, тобто до 09.12.2019року позичальник зобов`язаний був надати банку документи, що підтверджують сплату чергового страхового платежу за договором страхування. Положеннями п.3.4.3 Кредитного договору зазначено, що у разі ненадання позичальником документів, що підтверджують сплату страхового платежу за страхуванням предмету застави, що надана в забезпечення, в страховій компанії погодженій банком та від ризиків погоджених банком - процента ставка на залишок страхової заборгованості збільшується до 27% річних, з першого дня місяця, наступного за місяцем виявлення банком порушення, до закінчення строку кредитування. Згідно з п.8.2 ст.8 Кредитного договору визначено, що у випадку невиконання зобов`язань, передбачених п.п.3.4-3.4.3 цього договору, банк має право вимагати, а позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від погодженої сторонами вартості предмета застави за кожний з випадків. Пунктом 8.3 Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником вимог п.6.1.5(заставодавець на вимогу банку надає його представникам можливість перевірити наявність та стан збереження заставного майн з підписанням відповідного акту огляду) цього договору позичальник сплачує банку штраф в сумі 0,1% від суми кредиту, що становить 465,22грн.(465 220,00грн. ? 0,1%= 465,22). У зв`язку з ненаданням позичальником [PERSON] протягом 5 робочих днів до моменту закінчення строку страхового покриття предмету застави, тобто до 09.12.2019року, АТ «КБ «Глобус» 14.07.2020року за адресою фактичного проживання та адресою реєстрації [PERSON] направив рекомендований лист за вих. № 507 від 09.06.2020року про невиконання позичальником умов кредитного договору(п.п.3.4.1, 6.1.9) та повідомив про право кредитодавця встановити процентну ставку на залишок строкової заборгованості у розмірі 27% річних до закінчення строку кредитування. Також, зобов`язав позичальника протягом трьох днів з моменту отримання листа застрахувати предмет застави в страховій компанії погодженій з банком та від ризиків погоджених банком та забезпечити надання до банку документів, що підтверджують сплату страхового платежу. Оскільки, [PERSON] не виконав умови договору щодо страхування предмету застави, та не відреагував на лист від 06.06.2020року за №507, кредитодавець 05.10.2020року на ім`я відповідачів направив рекомендованим повідомленням вимоги за вих. № 1-2350, №1-2351 від 02.10.2020року про дострокове погашення кредиту, сплати процентів, комісії та штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором та договором поруки. Положеннями п.10.3-10.4 Кредитного договору сторонами визначено, що всі зміни та доповнення до цього договору вносяться у письмовій формі шляхом укладення додаткових договорів про внесення змін і доповнень, або шляхом надсилання банком позичальнику повідомлення відповідно до п.п.2.4,4.7,9.2 договору. Всі повідомлення вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійсненні у письмовій формі за підписом уповноваженого представника сторони, що відправила повідомлення, засвідченої її печаткою та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за адресами сторін зазначених у цьому договорі. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладений споживчий кредит, заперечуючи проти позову відповідачі наполягали на тому, що направлені банком повідомлення не отримували, позивач переконував суд що належним повідомленням є повідомлення зроблене відповідно до вимог п.10.3-10.4 Кредитного договору. Разом із тим, долучені до матеріали справи повідомлення не містять інформації з описом вкладення та повідомлення(вимоги) про вручення адресатам. Отже, направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких судом не встановлено, не може бути наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. Саме, такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020року у справі №638/13683/15-ц, який суд у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом із тим суд, вважає неприйнятними доводи представника [PERSON] про те, що договір поруки №13ФНА/42-П від 28.08.2018року є неукладеним, у зв`язку з тим, що не підписаний уповноваженою особою банку. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4 ст.202 ЦК України). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із ч.1 ст. 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Відсутність підпису уповноваженої особи банку на наданій копії договору поруки, не свідчить про те, що сторонами договору не були досягнуто відповідної згоди на укладення договору поруки. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Отже, лише у разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини, проте матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем [PERSON] що між нею та банком було досягнуто всі передбачені законом умови для укладення договору поруки. Безпідставним є посилання представника відповідача [PERSON] на те, що укладеним 10.05.2018року додатковим договором №1 між банком та позичальником, про внесення змін до п.4.4 Кредитного договору збільшився обсяг відповідальності поручителя, яка не давала своєї згоди, що є підставою для припинення договору поруки, оскільки таку згоду поручитель надала при укладені 28.08.2018року договору поруки №13ФНА/42-П, що зафіксовано в пунктах 1.3-1.4 цього договору. Доводи представника [PERSON] про те, що страхування заставного майна є таким, що порушує публічний порядок, а отже є нікчемним, оскільки передбачає здійснення платежів за дії, які не послугою, суд вважає неприйнятними, зважаючи на те, що страхування предмету застави не є фінансовою послугою, а умовами договору застави транспортного засобу передбачено страхування заставного майна з метою забезпечення належного виконання Кредитного договору . Відповідно до п.6.1.9 Кредитного договору позичальник зобов`язався застрахувати предмет застави у строки та на умовах, передбачених цим договором та договором забезпечення. Пунктом 3.1.1 договору застави транспортного засобу №13ФНА/42-3 від 15.12.2017 року передбачено, що в день укладення цього договору заставодавець зобов`язаний: застрахувати предмет застави на його повну вартість, але не менше за ту, що визначена в пунктів 1.5 цього договору (664600,00грн.) на користь заставодержателя на умовах та в страховій компанії, погоджених заставодержателем; цивільну відповідальність власника транспортного засобу в страховій компанії, погодженій із заставодержателем. Згідно з п. 5.3 договору застави у випадку невиконання зобов`язань, передбачених пунктами 3.1.1.-3.1.7,3.1.17 цього договору заставодержатель має право вимагати, а заставодавець зобов`язаний сплатити заставодержателю штраф у розмірі 10% від погодженої сторонами вартості предмету застави за кожний з випадків. Враховуючи те, що договір застави від 15.12.2017року, укладений між банком та [PERSON] є спеціальним договором, який регулює правовідносини щодо застави та містить окремі розділи 3 та 5, які визначають обов`язки щодо страхування предмету застави та відповідальність за його порушення, суд вважає правомірним нарахування банком штрафу в розмірі 66 460,00грн. - за порушення п. 3.1.1, 3.1.7, 5.3 договору застави, у зв`язку із невиконанням обов`язку застрахувати предмет іпотеки на весь період фактичної дії договору застави, про що [PERSON] достовірно було відомо при укладенні Кредитного та заставного договорів. Відповідачем не було надано договір страхування предмету застави за період з 15.12.2019року по 14.12.2020року та не було доведено виконання зобов`язання щодо страхування предмету застави на день подачі позову, тому вимога банку про стягнення штрафу в розмірі 66 460,00грн. є підставною і підлягає задоволенню. Згідно із частиною першою та другою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Частинами першою та другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача штрафу в сумі 66 460,00грн., а також простроченої заборгованості по кредиту в сумі 35 552,76грн. та простроченої заборгованості по процентам в сумі 16 191,54грн., відсутність якої відповідачами не спростовано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1772,76грн.( 440 655,82грн. -118204,30=26,82%, 6609,84/26,82%= 1772,76грн.) На підставі викладеного, ст.ст.6,11, 15-16, 202-203, 553-554, 627,638 ЦК України,

Outcome: partial