Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив зняти арешт з нерухомого майна та заборону відчуження нерухомого майна, належного йому на праві власності за адресою: [ADDRESS] , накладені згідно із постановою державної виконавчої служби міста Бровари (постанова б/н від 11 вересня 2003 року, вх. 594), зареєстровані 18 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області, реєстраційні номери обтяження 1244981 і 1244989, та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вказані записи про обтяження. В обґрунтування позову зазначав, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який був власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Він як єдиний спадкоємець за законом прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом із батьком. Після смерті батька [PERSON] він звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав та здійснення державної реєстрації, проте нотаріус повідомив йому, що згідно з інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна значиться заборона відчуження усього належного йому нерухомого майна. Для зняття арешту з цього майна він звернувся до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі Відділ ДВС) із заявою, на яку отримав відповідь про те, що згідно із перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень та журналу реєстрації вхідних документів про відкриття проваджень встановлено, що у Відділі ДВС\~перебували відкриті\~до 2004\~року виконавчі\~провадження стосовно\~ [PERSON] ,виконавче провадження в межах якого було накладено арешт знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання архівних виконавчих проваджень, тому йому необхідно вирішувати дане питання в судовому порядку. Також позивач [PERSON] зазначав, що у 2003 році з нього стягували борг на користь відповідача [PERSON] згідно із виконавчим написом нотаріуса, державною виконавчою службою міста Бровари Київської області 11 вересня 2003 року накладено арешт на майно та оголошено заборону на його відчуження. Суму боргу він сплатив ще у 2004 році, проте арешт знято не було. У зв`язку з наявністю арешту на нерухоме майно, він позбавлений у своїх правах як спадкоємець та власник нерухомого майна, тому змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позову на зняття арешту з нерухомого майна [PERSON] не заперечувала, оскільки суму боргу їй він сплатив повністю, претензій до нього вона не має. Третя особа Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути дану справу без участі їхнього представника, у зв`язку з надмірним навантаженням. Третя особа Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. За змістом норм ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у місті Києві, його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження позивача. [INFO] у віці 92 років помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23 жовтня 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав, але нотаріус повідомив йому, що відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за позивачем значиться заборона відчуження усього нерухомого майна. Згідно із відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є записи про обтяження майна: реєстраційний номер 1244981, який зареєстрований 18 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою; тип обтяження: арешт (архівний запис); об`єкт обтяження: невизначене майно, состав: ціле, добудоване, статус: жиле; адреса: [ADDRESS] підстава обтяження: постанова б/н, 11.09.2003, Державна виконавча служба м.\~Бровари, вх. 594, власник [PERSON] ; та реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований також 18 серпня 2004 року, Броварською міською державною нотаріальною конторою, тип обтяження: арешт (архівний запис), об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, підстава обтяження: постанова б/н, 11.09.2003, Державна виконавча служба м.\~Бровари, вх. 594, власник [PERSON] . Листом від 02 листопада 2018 року за вих. №\~8420 Відділ ДВС повідомив позивача [PERSON] , що згідно із перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень та журналу реєстрації вхідних документів про відкриття проваджень встановлено, що у Відділі ДВС\~стосовно [PERSON] на виконанні до 2004 року перебували виконавчі провадження. Однак виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на майно позивача знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання архівних виконавчих проваджень, відповідно Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, рекомендовано звернутися до суду з питанням зняття арешту з майна. Відповідно до постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 11 вересня 2003 року Броварським міським відділом державної виконавчої служби при примусовому виконанні виконавчого напису №\~10281 від 10 вересня 2003 року про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] суми боргу в розмірі 17260 грн. 80 коп. було накладено арешт на все майно, що належить позивачу. Із нотаріально посвідченої заяви відповідача [PERSON] від 19 листопада 2018 року вбачається, що майнових, фінансових та інших претензій до позивача [PERSON] вона не має, оскільки він сплатив їй повністю суму боргу в розмірі 17260 грн. 80 коп. відповідно до виконавчого напису нотаріуса №\~10281 від 10 вересня 2003 року. У ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №\~5 від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01 липня 2004 року №\~1952-IV, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №\~868, яка визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна (п. 1 цього Порядку). Згідно із підпунктом 5.1 пункту 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладення заборони, повідомлення про зняття заборони. Нормами чинного законодавства, що регулюють державну реєстрацію обтяжень майна, можливості вилучення записів із Єдиного реєстру заборон відчуження, не передбачено, ними лише встановлено можливість зняття заборон відчуження на підставі рішення суду. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи відсутність відкритих виконавчих проваджень стосовно позивача [PERSON] та відсутність боргу перед відповідачем [PERSON] внаслідок чого було накладено арешт, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки будь-які підстави для подальшого арешту належного позивачеві майна відсутні. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, так як вимоги про вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про обтяження та заборони їх відчуження на вимогах чинного законодавства не ґрунтуються. На підставі викладеного,

Outcome: partial