Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міністерства доходів (Державна податкова інспекція Червонозаводського району м. Харкова), Господарського суду Харківської області, у якому просить стягнути з відповідачів на її користь 22 448 295 грн. у рівних частинах по 11 224 147 грн. 50 коп. з кожного. В обгрунтування позову, [PERSON] зазначила, що з 05.05.1999 року вона працювала перекладачем з англійської та німецької мов на НВП «ВОСТОК» - ТОВ, доказом чого є запис у її трудовій книжці, трудовий договір від 05.05.1999 року, що є безстроковим згідно з п. 13 Трудового Договору. З квітня 2000 року вона також була призначена виконуючим обов'язки голови ревізійної комісії НВП «ВОСТОК» - ТОВ, до складу якої також входили [PERSON], [PERSON] 24.04.2000 року відбулося рейдерське захоплення НВП «ВОСТОК - ТОВ та почалося його протиправне використання, внаслідок якого було протиправно зареєстровано: фіктивну юридичну адресу НВП «ВОСТОК» - ТОВ; корпоративні права [PERSON] у цьому товаристві; директора [PERSON] Усунути зазначені порушення не вдалося. На життя [PERSON] вчинялися замахи, а вона ініціювала накладення арешту на майно НВП «ВОСТОК» - ТОВ ДПІ Червонозаводського району м. Харкова. ДПІ Червонозаводського району м. Харкова таємно від неї, [PERSON], [PERSON] ініціювала ліквідацію НВП «ВОСТОК» - ТОВ як свого боржника, і Господарський суд Харківської області скасував державну реєстрацію цього товариства, залишивши його майно у володінні осіб, що вчинили захоплення та протиправно утримують до цього часу приміщення, в якому знаходилося майно товариства. З 25.04.2000 року заробітна плата за фактично виконану роботу їй виплачувалася; на свою адресу вона вислухала погрози вбивством, фізичного примушення її з боку [PERSON], [PERSON] Підпорядковані їй [PERSON] та [PERSON] стверджували, що НВП «ВОСТОК» - ТОВ знаходиться за місцем реєстрації, його директор - [PERSON], а [PERSON] - начальник складу. Власник НВП «ВОСТОК» - ТОВ не виплатив заробітну плату, бо втратив контроль над НВП «ВОСТОК» - ТОВ і доступ до коштів підприємства. Згідно з п. 8.1 Трудового договору НВП «ВОСТОК» - ТОВ мало надавати їй документацію для роботи у розмірі не менш, ніж 30 аркушів на місяць, тобто НВП «ВОСТОК» - ТОВ порушило п. 8.1 Трудового договору. Трудовий договір нею розірвано не було.НВП «ВОСТОК» - ТОВ також порушило ст. 141 Кодексу законів про працю. Фактично вона представляла орган, що забезпечує контроль та діяльність усіх посадових осіб НВП «ВОСТОК» - ТОВ. Під час порушення її прав з боку посадових осіб НВП «ВОСТОК» - ТОВ є багато свідків, але реєстрація кримінального порушення моїх прав не відбувається до цього часу за хабарі. За хабарі проти волі її, [PERSON], [PERSON] за [PERSON] зареєстровано корпоративні права, що створили перешкоду до використання НВП «ВОСТОК» - ТОВ. З 2008 - 2014 рр. Мереф'янський міський голова досліджував і припиняв порушення прав її, НВП «ВОСТОК» - ТОВ, а також був відповідачем у Харківському районному суді Харківської області. Через кримінальне заволодіння майном товариств (НВП «ВОСТОК» - ТОВ, НВО ТОВ «Укрстандарт», ДП «УПМ ХСІТ») ЗАТ «Харківдерев» міжрайонний прокурор відкрив два кримінальні провадження, які закрито. Начальник поліції [PERSON] стверджував їй, що допитати в судовому засіданні упорядкованих їй посадових осіб може тільки той суддя, що розглядає скаргу на закриття кримінального провадження. Останні скарги на нескасування прокурором та суддями закриття кримінальних проваджень не розглянуті. Їй була гарантована праця, за виконання якої вона мала отримувати мінімум 450 грн. на місяць. Внаслідок тривалої невиплати їй НВП «ВОСТОК» - ТОВ ззообітної плати утворилася заборгованість у розмірі 91 250 гривень (450 гривень х 200 місяців = 90 000 гривень; 90 000 гривень + 1 250 гривень (борг на 2000 рік) = 91 250 гривень. 20.04.2000 НВП «ВОСТОК» - ТОВ також зобов'язалося орендувати телефонізовану квартиру до 01.06.2001 вартістю до 700 гривень на місяць для її мешкання та праці. За період з 05.05.2000 до 01.06.2001 НВП «ВОСТОК» - ТОВ не було сплачено 9 100 гривень із розрахунку 700 грн./міс. х 13 міс. = 9 100 грн. З урахуванням інфляції сума несплаченої оренди квартири складає 9 100 грн. х 223,7 = 2 035 670 грн., де 223,7 є індекс інфляції, отриманий за розрахунком, викладеним на сайтах http://delta-tv.dp.ua/index/infi/?2014, http://search.ligazakon.ua/I doc2.nsf/link1/SH000042.html, http://index.minfin.com.ua/index/infl/. З урахуванням індексу інфляції сума заборгованості з заробітної плати складає: 91 250 грн. х 223,7 = 20 412 625 грн. Загальна сума боргу відповідачів складає: 91 250 грн. + 9 100 грн. = 100 350 грн.; з урахуванням індексу інфляції - 100 350 грн. х 223,7 = 22 448 295 грн. Ухвалою суду від 11.01.2016 року вищевказана позовна заява була повернута як неподана. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.04.2016 року вищевказану ухвалу скасовано та справу передано до суду для вирішення питання про відкриття провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.05.2016 року провадження за вищевказаною справою було відкрито та справу призначено у судове засідання. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Доповнила також, що Господарський суд по справі написав заперечення, але воно не ґрунтується на розумному сенсі, оскільки ТОВ «Восток» є потерпілим від злочину. Вона постійно вимагала доказування судами цивільних прав і стосунків, тому, що ці стосунки були кримінальними, і суд не надав жодних доказів про своє безпідставне ухилення від доказування, заперечення судді суперечили п.2 ст.128 і заперечення ґрунтувалися на припущені про те, що вона працювала чи не працювала у суді, про те залишилися поза увагою суду її заперечення про те, що ліквідовано підприємство «Восток» під час скоєння злочину. Судом цілком порушено ст. 13 ЦК України, оскільки він таємно виніс рішення про ліквідацію підприємства. Господарський суд посилався лише на припущення Державної податкової інспекції про те, що підприємство є банкрутом та знаходиться за фіктивною юридичною адресою. Нею в суді було доведено, що підприємство не є банкрутом і що фіктивна юридична адреса була зареєстрована протиправно, тобто проти її волі та волі власника підприємства. Обставини, якими обґрунтовувала свій позов та вимоги господарським судом було перекручено, він посилався на те, що не існує, а саме п. 5 ч. 1 ст. 119 ЦПК України. Господарський суд перекрутив фактичні обставини справи, він приховує злочин та користується злочином на свою користь та на користь ДПІ Червонозаводського району, це було доведено Господарському суду у минулому судовому засіданні, що ДПІ Червонозаводського району користується брехнею та приховує злочини з рейдерського захоплення підприємства ТОВ «Восток» і злочин з проти посадових осіб, а саме інваліда [PERSON] та її прав та інших посадових осіб при утриманні заручників з метою примушення їх до вчинення дій, спрямованих на задоволення її посадових вимог за відновлення роботи підприємства. Порушена судом ст. 13 ЦК України. 15.10.2012 року нею була подана апеляційна скарга, в якій вона перелічила всі кримінальні злочини. Всі правоохоронні органи повинні дотримуватися ст. 4 КПК України, але цього не було зроблено. Це означає, що вони підтримували злочин та злочинність. На допитах було заявлено, що утримується майно підприємства, щоб утримувати заручника [PERSON], вони погрожували її вбити, коли телефонували і вона вислуховувала ці погрози. Ліквідація підприємства судом є не чинною угодою, оскільки вона націлена на порушення прав і інтересів осіб. Згідно ч. 2 ст. 216 мало відбутися платоспроможність підприємства, але цього не відбулося. На апеляційну скаргу була проголошена ухвала, в якій виненесо, що їй треба доплатити 107 грн., тобто кримінальне порушення прав ігнорується, а суди стверджують, що це є цивільними стосунками, але грабіж ніколи не був цивільними стосунками. Були звернення до Президента та генерального прокурора України про порушення її прав. Існує вирок по справі 1-273/2006 р., за яким було винесено стягнення 223 000 грн. з [PERSON], виконавча служба відмовилася виконувати цей вирок. Згідно таблиці інфляції ця сума на разі складає 4 міліарди 691 мільйон 57 тис. 675 грн., сума у вигляді 223 000 грн. була значно заниженою, цей вирок виніс голова Жовтневого суду. Представник відповідача Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міністерства доходів (Державна податкова інспекція Червонозаводського району м. Харкова) до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник відповідача Господарського суду Харківської області до судового засідання також не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. За таких обставин, на підставі ст. 169 ЦПК України та за згодою позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність представників відповідачів, які не з'явилися у судове засідання, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. З 05.05.1999 року [PERSON] працювала перекладачем з англійської та німецької мов на НВП «ВОСТОК» - ТОВ, про що свідчить її запис у трудовій книжці та трудовий договір від 05.05.1999 року. Згідно копії Наказу № б/н від 20.04.2000 року [PERSON] також була призначена виконуючим обов'язки голови ревізійної комісії НВП «ВОСТОК» - ТОВ. У червні 2001 року [PERSON] звернулася до директора НВП «ВОСТОК» - ТОВ [PERSON] із письмовою заявою, у якій просила виплатити їй заборгованість по заробітній платі. Листами за вих. № б/н від 01.07.2001 року та 15.07.2001 року [PERSON] було відмовлено у виплаті заборгованості по заробітній платі та запропоновано звернутися до інших осіб, у яких остання перебувала у підпорядкуванні. У відповідності до ч. 1 ст. З Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, з позовної заяви [PERSON] вбачається, що з позовом про стягнення заробітної плати вона звернулася до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міністерства доходів (Державна податкова інспекція Червонозаводського району м. Харкова), Господарського суду Харківської області. У письмових запереченнях Господарський суд Харківської області зазначив, що 27 січня 2011 р. ухвалою господарського суду Харківської області у справі № Б-27/172-10 внаслідок банкрутства НВП «ВОСТОК» - ТОВ було ліквідовано. Ухвала не скасована та набрала законної сили. Даний факт підтвердила позивач у судовому засіданні. Згідно до ст. 21 КЗпП України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошову виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Однак, позивачем не зазначено та не надано жодного доказу того, яким чином було порушене її право з боку вищевказаних відповідачів, не наведено жодного доказу в обґрунтування вимоги про солідарне стягнення заробітної плати з даних відповідачів на її користь. Згідно довідки, виданої 19.05.2016 року відділом кадрової роботи та державної служби Господарського суду Харківської області, [PERSON] ніколи не працювала у господарському суді Харківської області, що також було підтверджено самою [PERSON] у судовому засіданні. Жодних зобов'язань, у тому числі по виплаті заробітної плати, у господарського суду Харківської області перед нею не виникало. Крім того, [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала того факту, що у трудових відносинах з другим відповідачем Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міністерства доходів (Державна податкова інспекція Червонозаводського району м. Харкова) вона також не перебувала. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed