Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення аліментів на утримання дітей. В обгрунтування позову позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які в даний момент перебувають на її утриманні. У 2012 році між позивачем та відповідачем було укладено мирову угоду щодо розміру коштів, які відповідач повинен сплачувати на утримання дітей, водночас, у зв`язку з інфляцією та зростанням потреб дітей, сума аліментів, визначена мировою угодою, є занизькою. Діти мають статус інвалідів, потребують тривалого лікування та реабілітації, у зв`язку з чим, позивач просила стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі однієї третини від частки заробітку (доходів) відповідача. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.01.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. В подальшому позивач збільшила розмір позовних вимог, зазначила, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому нести більші витрати на утримання дітей, він забезпечений житлом, має високооплачувану роботу, у зв`язку з чим, просила стягнути з нього аліменти у розмірі половини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Відповідач відзив у визначений судом строк не подав. В подальшому, представник відповідача подав клопотання про долучення доказів, у якому заперечив проти доводів позивача, вважаючи їх необгрунтованими. Зазначив, що він неухильно дотримується мирової угоди, відповідно до якої сплачує визначеною угодою суму, заборгованості не має, підстави для перегляду мирової угоди також відсутні. Крім того, відповідач зазначив про наявність кредитних зобов`язань, щомісячний розмір яких становить понад 45 тисяч гривень, у зв`язку з чим, він не має можливості сплачувати аліменти у тому розмірі, у якому просить позивач (половина доходів). Також зазначив, що позивачем не доведено необхідність здійснення витрат на медичний догляд за дітьми. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2004 року по 13.12.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.11.2004 року (т. 1, а.с. 11), Рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 2-3993/11 (т. 1, а.с. 14). Від шлюбу у позивача і відповідача народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (т. 1, а.с. 15-16). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] має статус дитини-інваліда (т. 1, а.с. 19). Відповідно до посвідчення [NUMBER] [PERSON] має статус дитини-інваліда (т. 2, а.с. 20). Згідно з довідками ДУ «Інститут патології хребта і суглобів ім. проф. М.І.Сітенка НАМН України» обом донькам встановлено діагноз: недосконалий остеогенез, стан після спадкових патологічних переломів кінцівок, сколіоз грудного відділу (т. 1, а.с. 24-25). Відповідно до розпоряджень Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.07.2019 року № 641-642, встановлено місце проживання обох дітей з матір`ю (позивачем) (т. 1, а.с. 17-18). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.08.2012 року затверджено мирову угоду між позивачем та відповідачем, відповідно до якої останній зобов`язався щомісячно сплачувати позивачу витрати у розмірі 4 000 гривень (тобто по 2 000 гривень на кожну дитину) з подальшою індексацією відповідно до чинного законодавства, але не менше ніж сума двох прожиткових мінімумів, що припадає на відповідний вік, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі половини усіх його доходів на двох дітей, обгрунтовуючи вказаний розмір тим, що діти мають особливі потреби через свій стан здоров`я. Також, за клопотанням сторони позивача судом було витребувано відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до яких доходи відповідача у першому півріччі 2020 року склали 351 931,04 гривень, або 58 655,17 гривень в середньому на місяць (т. 1, а.с. 203-204). Суд критично ставиться до доводів позивача, з тих міркувань, що отримання значних доходів не є достатнім обгрунтуванням для збільшення частки заробітку, що підлягає стягненню, оскільки спосіб пропорційного відрахування аліментів сам по собі передбачає, що збільшення заробітку в абсолютному вимірі призводить до збільшення відрахувань із заробітку на утримання дітей. Також суд бере до уваги, що позивач обгрунтовує необхідність встановлення частки в розмірі половини доходів станом здоров`я дітей. Відповідно до ст.185 ЦК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто, витрати, що несе позивач через стан здоров`я дітей, викликані особливими обставинами, і по суті є додатковими витратами на утримання дітей. Водночас, суд також критично ставиться до доводів сторони відповідача щодо необхідності залишення аліментів в розмірі, передбаченому мировою угодою (2 000 гривень на дитину), який він обгрунтовує значним кредитним навантаженням та неможливістю сплачувати аліменти у частці від заробітку, оскільки наявність інших фінансових зобов`язань не звільняє батьків від обов`язку утримання дитини, передбаченого ст. 180 СК України. Також суд критично ставиться до доказів сторони відповідача щодо своєчасної сплати аліментів у передбаченому мировою угодою розмірі, оскільки сам факт належної сплати аліментів не є підставою для відмови у перегляді їхнього розміру або для відмови у зміні форми їхнього стягнення. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відтак, ураховуючи всі обставини справи, суд встановлює, що аліменти на двох дітей у розмірі однієї третини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно є необхідними та достатніми для їхнього розвитку. Крім того, ураховуючи особливі потреби дітей, обумовлені їхнім станом здоров`я, суд звертає увагу, що позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на їхнє лікування. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачає, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial