Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, просила змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.10.2015 року та стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . 27.03.2014 року шлюб розірвано. Від шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.10.2015 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 07.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно виконавчого листа про стягнення аліментів з відповідача від 22.10.2015 року індексацію призначених судом аліментів покладено на державну виконавчу службу. Проте, Кропивницьким районним відділом ДВС ГТУЮ України у Кіровоградській області на виконанні у якого перебуває рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.10.2015 року в частині індексації призначених судом аліментів було проігноровано. З моменту набуття чинності рішення суду по сьогоднішній день з відповідача стягується щомісячно по 700 грн. На даний час розмір аліментів, який був визначений рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.10.2015 року значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Батько у добровільному порядку відмовляється від збільшення розміру суми, яку він щомісячно перераховує на утримання дитини, а в умовах зростання рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину її недостатньо для матеріального утримання дитини, що становить її у скрутне матеріальне становище. В зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв та відзивів не подавав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 11.10.2006 року Новенською селищною радою Кіровського району міста Кіровограда, [INFO] народився [PERSON] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.10.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 07.08.2015 року і продовжуючи до виповнення дитині повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 8). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 23.04.2005 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 219 розірвано ( а.с.4). За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини,прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частино першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до статей 183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс-13. В силу частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З врахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, так як вони відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про необхідність зміни розміру аліментів з раніше присуджених 700,00 грн. та їх стягнення з відповідача в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved