Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до умов укладеного 13 вересня 2011 року договору № 005-25002-130911 відповідач отримав кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі строком на 364 днів. Умовами укладеного між банком та відповідачем кредитного договору та Тарифами на обслуговування платіжних карток визначено, що погашення заборгованості здійснюється відповідачем в наступному порядку: щомісяця держатель карти зобов'язаний погашати частину заборгованості у виді обов'язкового мінімального платежу, який складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту, процентів за кредит (тариф 1.6.1.), плати за обслуговування (тариф 1.7.), овердрафту, процентів за овердрафт (тариф 1.6.3), штраф за прострочену заборгованість (тариф 3.1.) та суми заборгованостей за минулий період. Крім того, підписуючи договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідач засвідчив, що ознайомився та погодився з умовами кредитування, а саме тарифами банку на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна картка №1 Лояльна». Посилаючись на те, що банк свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі й відповідно надав кредитні кошти у розмірі визначеному договором, а відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань по сплаті кредиту та інших платежів у визначеному договором порядку не виконує, що призвело до того, що станом на 09 жовтня 2014 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 4560,33 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4560,33 грн., просив позов задовольнити й відповідно стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 005-25002-130911 від 13 вересня 2011 року в розмірі 4560 грн. 33 коп. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою місця його проживання, причини неявки суду не повідомив, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи, 13 вересня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 005-25002-130911, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на строк дії картки 3 роки зі сплатою обов'язкового погашення тіла кредиту в розмірі 5 % від суми використаних коштів станом на день розрахунку, але не більше ніж сума використаних коштів (а.с 4). Також Тарифами банку на обслуговування платіжних карток визначено, що держатель зобов'язаний щомісячно погашати частину заборгованості у виді обов'язкового мінімального платежу, який складається із частки погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (п. 1.6.1), плати за обслуговування ( тариф 1.7), овердрафту, процентів за овердафт (тариф 1.6.3), штрафу за прострочену заборгованості (тариф 3.1) та суми заборгованості за минулий період, а саме 0,0001 % річних за користування кредитною лінією у день поновлення карткового рахунку, 3 % на позитивний залишок коштів що знаходяться на рахунку та 48,00 % за неодноразовий овердрафт у день повернення кредиту. Крім того, згідно із п. 3.1 Тарифів визначено, що штраф за прострочену заборгованість обов'язкового мінімального платежу визначено в розмірі 0,01% , але не менше та /або не більше 75 грн. за кожен факт прострочення та сплачується у день поповнення карткового рахунку, включається в обов'язків мінімальний платіж. Як убачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], підписуючи договір про надання кредиту, засвідчив, що ознайомилася та погоджується з умовами надання кредиту фізичним особам, а саме Тарифами банку на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна картка №1 Лояльна» (а.с 4), що свідчить про те, що відповідач з умовами кредитування та тарифами був ознайомлений й відповідно сторони досягли домовленості щодо строків та порядку дії договору, сплати процентів та повернення кредитних коштів. Також сторони укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття рахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, а також добровільно погодили й інші умови договору. При цьому, судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» свої зобов'язання за укладеним кредитним договором перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, разом з тим, позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконує, починаючи з грудня 2012 року сплата відповідачем заборгованості не здійснювалась, що підтверджується наданим банком розрахунком й відповідно порушення відповідачем умов договору призвело до утворення заборгованості, розмір якої підтверджується наданим позивачем розрахунком суми боргу (а.с. 9). Зокрема, станом на 09.10.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» становить 4560,33 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 4560,33 грн. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. При цьому, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача щодо розміру заборгованості й відповідно не надано доказів належного виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, а також ураховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання за укладеним договором № 005-25002-130911 від 13.09.2011 року й відповідно не надав суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного, зокрема доказів щодо належного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, а також доказів щодо припинення дії картки та не вчинення дій щодо її перевипуску, суд вважає, що заявлений баком позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому з відповідача підлягають стягненню також й витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 243,60 грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі наведеного та

Outcome: approved