Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], про виділ частки із спільного майна. Позивачка вказувала на те, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину вона є власником ? частки квартири [ADDRESS]. Співвласниками інших ? часток вказаної квартири є відповідачка [PERSON] та її неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], по ? частці кожний. Посилаючись на те, що відповідачка чинить їй перешкоди в користуванні квартирою, просила суд виділити їй ? частку в квартирі, стягнувши з відповідачки на свою користь грошову компенсацію її вартості. В подальшому позивачка змінила вимоги позову. Вказувала на те, що на теперішній час вона, як співвласник позбавлена можливості користуватися квартирою, оскільки відповідачка не впускає її до квартири, відмовляється надати ключі від вхідних дверей, у зв'язку з чим між сторонами виникають непорозуміння та сварки з приводу користування, утримання та збереження майна. Посилаючись на ці обставини, позивачка просила суд зобов'язати відповідачку надати ключі від вхідних дверей квартири та не чинити перешкод у користуванні її часткою квартири. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов, просили про його задоволення. Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували. Відповідачка вказувала на те, що вона не бажає, щоб позивачка користувалася квартирою, оскільки її син страждає на бронхіальне захворювання та потребує особливих умов проживання, про що є відповідна медична довідка. Проте позивачка, як їй відомо, має шкідливу звичку палити, що може негативно відобразитись на здоров'ї її сина. Крім того, позивачка має інше житло. До того ж, вона, відповідачка, на теперішній час сама має намір вирішувати у встановленому законом порядку питання про припинення 1/4 частки позивачки у квартирі шляхом компенсації її вартості. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 13.10.2014 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г., позивачці на праві власності належить ? частка квартири [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON], та її неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], донька - [PERSON] [INFO], є співвласниками іншої ? частки квартири: по ? кожний також на підставі свідоцтв про право на спадщину від 16.10.2014 року, виданих державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори. Дана квартира є трикімнатною, загальною площею 62,5 кв.м., житловою площею - 41,0 кв.м. Як пояснила відповідачка в судовому засіданні, вона заперечує, щоб позивачка користувалася спірним житлом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо права користування квартирою. Статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод регламентується, що кожна особа фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається з підстав не заборонених законом, зокрема, правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть у тих випадках, коли воно відчужено особою, яка не мала на це права. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, крім як у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового праву та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира інші приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Отже, виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про зобов'язання відповідачки надати ключі від вхідних дверей квартири та не чинити їй перешкод у користуванні її власністю є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. При цьому, вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні саме ? часткою квартири є помилковими, оскільки відсутній реальний поділ квартири у відповідності до часток співвласників.

Outcome: partial