Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вікторія-96» про визнання наказу про звільнення № №49 від 21.10.2013 року про звільнення директора [PERSON] по ст. 41 п. 1 КЗпП України за грубе порушення обов'язків керівника підприємства незаконним та його скасування. Свої вимоги мотиву тим, що на підставі рішення загальних зборів учасників, протокол №7 від 10.10.12 року, вона приступила до виконання обов'язків директора ТОВ «Вікторія-96» з 11.10.2012 року з оплатою праці згідно штатному розкладу. 26.09.2013 року нею було прийняте рішення та надано заяву до голови загальних зборів засновників ТОВ «Вікторія-96» про звільнення за угодою сторін з 09.10.2013 року, яку зареєстровано у журналі вхідної кореспонденції від 26.09.2013 року за №11. Згідно із протоколом загальних зборів засновників товариства №0413 від 09.10.2013 року було прийняте рішення про звільнення її за угодою сторін з 09.10.2013 року. На підставі цього винесений наказ №46-л про припинення трудового договору та звільнення директора [PERSON] за угодою сторін з 09.10.2013 року. На підставі вказаного наказу було зроблено запис у трудову книжку. Також було нарахований розрахунок при звільненні 09.10.2013 року у сумі 710,49 грн., згідно із видатковим касовим ордером від 09.10.2013 року, який був нею отриманий у той же день. Пізніше у жовтні 2013 року вона звернулась до Керченського міського центру зайнятості та була постановлена на облік як безробітна. Але, під час перевірки достовірності наданих нею документів, які мають підставу постановки на облік, ТОВ «Вікторія-96» було надано відомості про звільнення її 21.10.2013 року за ст. 41 п.1 КЗпП України разове грубе порушення обов'язків керівника підприємства, згідно наказу №49 від 21.10.2013 року. На підставі наданої інформації та документів від відповідача, Керченським міським центром зайнятості було ініційовано розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За результатами розслідування було винесено акт №345 від 06.11.2013 року, та зроблені висновки, що наданні данні [PERSON] в частині статті звільнення -є недостовірними. Згідно із викладеним вона була знята з обліку у Керченському міському центрі зайнятості як безробітна. Зі вказаним актом та іншими додатками вона була ознайомлена у Керченському міському центрі зайнятості 12.11.2013 року. Звільнення її 21.10.2013 року за ст. 1 п. 1 КЗпП України, разове грубе порушення обов'язків керівника підприємства, згідно наказу № 49 від 21.10.2013 року, вважає безпідставним та незаконним. Оскільки наказ про звільнення суперечить раніше винесеному наказу №46-л про припинення трудового договору та звільнення директора [PERSON] за угодою сторін з 09.10.2013 року згідно протоколу загальних зборів засновників ТОВ «Вікторія-96» №0413 від 09.10.2013 року яким було прийняте рішення про звільнення її за угодою сторін з 09.10.2013 року. Даний наказ не оскаржувався відповідачем у встановленому законом порядку. Наказ №49 від 21.10.2013 року повинен бути мотивований та обґрунтований, але у цьому наказі відсутній склад одноразового грубого порушення. Під п.1 ст. 41 КЗпП України підпадають такі порушення, у яких ознаками грубості характеризуються усі факти, характеризуючи його склад та характер дії або без дії робітника, та суттєвість наслідків порушення трудових обов'язків та особливості причинного зв'язку між порушенням та його наслідками, та форма вини. В наказі ж повністю відсутні будь-які характеристики його діяння у будь-якому вигляді тобто е має нічого, що вказувало на порушення посадових обов'язків та у чому воно виразилось. Крім того, звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням та допускається з дотриманням правил, встановлених для їх застосування. Ч.1 ст. 149 КЗпП України встановлює правило згідно якого до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений їм орган повинен витребувати від порушника трудової дисципліни письмово пояснення. Дане письмове пояснення з неї не було витребувано, про ці обставини вона сповіщена не була. Згідно із попереднім наказом вважала себе звільненою, отримала розрахунок. Ні про які проведення загальних зборів, де їй було відмовлено у звільнені за згодою сторін сповіщена не була, хоча ще знаходилась на робочому місці аж до 09.10.2013 року, що підтверджується наданими відповідачем до Керченського міського центру зайнятості, табелем обліку використання робочого часу. Усі ці документи були підроблені у її відсутність, табель обліку використання робочого часу був також змінений, записи у ньому з 09.10.2013 року не відповідають дійсності, як і видатковий касовий ордер від 09.10.2013 року, де виправлена дата його складання з 09 на 12 жовтня 2013 року але підстав надання сум - саме розрахунок при звільненні. Про відсутність письмового пояснення свідчить протокол №5 загальних зборів учасників ТОВ «Вікторія-96» від 21.10.2013 року, а також сам наказ, де відсутній запис про підстави. Згідно із п. 2 вказаного протоколу підстави звільнення вказані як невихід на роботу та зловживання службовими обов'язками, але саме відсутні обґрунтування та мотивування причини, яка ніяким чином не фіксувалась взагалі. Також це питання було розглянуто у її відсутність, що суттєво порушує її права та законні інтереси. На зазначених підставах просила позов задовольнити у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але з'явився її представник [PERSON], діючій на підставі належним чином оформленої довіреності. Представник позивача у судовому засіданні позов свого довірителя підтримала у повному обсязі та просила задовольнити його на підстав обставин викладених у позові та доданих до нього письмових доказів. Додатково пояснила, що обставиною після якої з'явився наказ №49 було звернення її довірителя з заявою до Керченської державної податкової інспекції про анулювання звіту товариства за 10.10.2013 року з її підписом. Керівництво товариства було запрошено до податкової та поставлено до відома про дану заяву. Останні пояснили, що звітність була здана за підписом [PERSON] оскільки ще не було вибрано нового керівника. У зв'язку з чим було сфальсифіковано наказ який є предмет спору, протокол зібрання відсутній. Робоче місце її довірителя є ідентичне місця знаходження установи відповідача. Ні яких пояснень від [PERSON] не витренувались, службове розслідування не проводилось, акти про відсутність на робочу місці не складались. Питання про зміну підстав звільнення розглядався у відсутності її довірителя, причина звільнення не мотивована. Запис до трудової книжки від 21.10.2013 року не вносилась, причина звільнення у її довірителя зазначена за згодою сторін . Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву у якій просив справу розглянути у відсутності представника товариства, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення.(а.с.26) Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи на надавши їм правової оцінки прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Під час вирішення спору між сторонами суд приймає до уваги положення ст.. 60 ЦПК України, якою встановлено, що «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.». Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 41 КЗпП УСРС крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Як слідує з положень п. 7 ч.1 ст. 43-1 КЗпП УРСР розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що на підставі рішення загальних зборів учасників, протокол №7 від 10.10.12 року, [PERSON] приступила до виконання обов'язків директора ТОВ «Вікторія-96» з 11.10.2012 року з оплатою праці згідно штатному розкладу.(а.с.9-з.с.,17) 26.09.2013 року [PERSON] надано заяву до голови загальних зборів засновників ТОВ «Вікторія-96» про звільнення за угодою сторін з 09.10.2013 року, яку зареєстровано у журналі вхідної кореспонденції від 26.09.2013 року за №11. (а.с.6) Згідно із протоколом загальних зборів засновників товариства №0413 від 09.10.2013 року було прийняте рішення про звільнення [PERSON] за угодою сторін з 09.10.2013 року.(а.с.7) На підставі цього винесений наказ №46-л про припинення трудового договору та звільнення директора [PERSON] за угодою сторін з 09.10.2013 року та зроблено запис у трудову книжку.(а.с.8-9) Також було нарахований розрахунок при звільненні 09.10.2013 року у сумі 710,49 грн., згідно із видатковим касовим ордером від 09.10.2013 року, який був нею отриманий у той же день.(а.с.19) Як було встановлено у судовому засіданні у жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до Керченського міського центру зайнятості та була постановлена на облік як безробітна. (а.с.10) Під час перевірки достовірності наданих нею документів, які мають підставу постановки на облік, ТОВ «Вікторія-96» було надано відомості про звільнення [PERSON] 21.10.2013 року за ст. 41 п.1 КЗпП України разове грубе порушення обов'язків керівника підприємства, згідно наказу №49 від 21.10.2013 року.(а.с.12-16) На підставі наданої інформації та документів від відповідача, Керченським міським центром зайнятості було ініційовано розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За результатами розслідування було винесено акт №345 від 06.11.2013 року, та зроблені висновки, що наданні данні [PERSON] в частині статті звільнення -є недостовірними та знята з обліку. (а.с.11) Як зазначив представник позивача у судовому засіданні зі вказаним актом та іншими додатками вона була ознайомлена у Керченському міському центрі зайнятості 12.11.2013 року. Звільнення [PERSON] 21.10.2013 року за ст. 1 п. 1 КЗпП України, разове грубе порушення обов'язків керівника підприємства, згідно наказу № 49 від 21.10.2013 року, суд вважає безпідставним та незаконним. Оскільки наказ про звільнення суперечить раніше винесеному наказу №46-л про припинення трудового договору та звільнення директора [PERSON] за угодою сторін з 09.10.2013 року згідно протоколу загальних зборів засновників ТОВ «Вікторія-96» №0413 від 09.10.2013 року яким було прийняте рішення про звільнення її за угодою сторін з 09.10.2013 року. Даний наказ не оскаржувався відповідачем у встановленому законом порядку. Також наказ №49 від 21.10.2013 року не мотивований та обґрунтований та у цьому наказі відсутній склад одноразового грубого порушення. Під п.1 ст. 41 КЗпП України підпадають такі порушення, у яких ознаками грубості характеризуються усі факти, характеризуючи його склад та характер дії або без дії робітника, та суттєвість наслідків порушення трудових обов'язків та особливості причинного зв'язку між порушенням та його наслідками, та форма вини. В даному наказі ж повністю відсутні будь-які характеристики його діяння у будь-якому вигляді тобто не має нічого, що вказувало на порушення посадових обов'язків та у чому воно виразилось. Крім того, звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням та допускається з дотриманням правил, встановлених для їх застосування. Ч.1 ст. 149 КЗпП України встановлює правило згідно якого до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений їм орган повинен витребувати від порушника трудової дисципліни письмово пояснення. Дане письмове пояснення з [PERSON] не було витребувано, про ці обставини вона сповіщена не була. Також відповідачем не надано суду матеріали службової перевірки по даному факту. Згідно із наказом№46-л від 09.10.2013 року вважала себе звільненою, отримала розрахунок. Також у матеріалах справи відсутні повідомлення [PERSON] про проведення загальних зборів 26.09.2013 року, де їй було відмовлено у звільнені за згодою сторін сповіщена не була, хоча ще знаходилась на робочому місці аж до 09.10.2013 року, що підтверджується наданими відповідачем до Керченського міського центру зайнятості, табелем обліку використання робочого часу. (а.с.14) Як зазначив представник позивача у судовому засіданні усі документи які були надані до Керченського міського центру зайнятості були підроблені у відсутність [PERSON], табель обліку використання робочого часу був також змінений, записи у ньому з 09.10.2013 року не відповідають дійсності, як і видатковий касовий ордер від 09.10.2013 року, де виправлена дата його складання з 09 на 12 жовтня 2013 року але підстав надання сум - саме розрахунок при звільненні. Також, про відсутність письмового пояснення [PERSON] свідчить протокол №5 загальних зборів учасників ТОВ «Вікторія-96» від 21.10.2013 року, а також сам наказ, де відсутній запис про підстави. Згідно із п. 2 вказаного протоколу підстави звільнення вказані як невихід на роботу та зловживання службовими обов'язками, але саме відсутні обґрунтування та мотивування причини, яка ніяким чином не фіксувалась взагалі. Також це питання було розглянуто у відсутність [PERSON] З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем у справі було доведений факт незаконності винесення наказу про звільнення зі сторони відповідача, та його позовні вимоги про визнання незаконним наказу № 49 від 21.10.2013 року про звільнення за ст..41 п.1 КЗпП України , разове грубе порушення обов'язків керівника підприємства та скасування його є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Інші письмові докази судом не досліджувались та їм не надавалась правової оцінки. На підставі викладеного,

Outcome: approved