Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. У грудні 2015 року було подано уточнену позовну заяву від [PERSON] та [PERSON], оскільки вони є співвласниками затопленої квартири. Свої уточнені позовні вимоги позивачі мотивують тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних долях. Зазначили, що 10 листопада 2014 року відбулося затоплення їх квартири та відповідно до акту комісії КП «Галицьке Подільського району м. Києва» від 11.11.2014 року був встановлений факт залиття їх квартири, внаслідок пошкодження вентилю холодного водопостачання до бойлера у квартирі відповідачки, що знаходиться поверхом вище. Вказали, що згідно звіту № 204/14 від 02 грудня 2014 року, складеним експертом ФОП «[PERSON]» розмір матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири складає 90 489 грн. 05 коп. та за проведення експертизи позивачами було сплачено 1 659 грн. 99 коп. Крім того, позивачі зазначили, що крім матеріальної шкоди, їм також була завдана моральна шкода, яка виразилась у негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичайного способу життя. Уточнивши позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодовувати завдану шкоду, просили стягнути з [PERSON] на користь кожного з них по 46 074 грн. 52 коп. матеріальної шкоди, по 28 925 грн. 48 коп. моральної шкоди та судові витрати. У судовому засіданні позивачі та представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили їх задовольнити. Пояснили, що 10 листопада 2014 року відбулося залиття їх квартири з вини відповідачки, в добровільному порядку власник квартири [ADDRESS] відмовляється відшкодовувати майнову шкоду. Просили врахувати, що вони просять відшкодувати майнову шкоду по звіту № 204/14 від 02 грудня 2014 року, складеним експертом ФОП «[PERSON]», оскільки експертиза КНДІСЕ проводилася через два роки після затоплення квартири. Крім того вказали, що неправомірними діями відповідача їм була завдана також моральна шкода. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 85 930 грн. 40 коп. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то в цій частині просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачами позов в цій частині необґрунтований та не підтверджений доказами. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] в рівних долях належить позивачам, згідно свідоцтва про право власності на житло від 01 жовтня 1997 року (а.с. 200). Квартира [ADDRESS] належить [PERSON], що не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні. 11 листопада 2014 року комісією представників КП «Галицьке Подільського району м. Києва» було проведено перевірку фактів щодо залиття квартири [ADDRESS], яке трапилося 10 листопада 2014 року та складено акт обстеження даної квартири (а.с. 8). Згідно даного акту та в результаті обстеження виявлено факт залиття квартири позивачів, а саме: - у коридорі S - 9.2 кв.м., на кухні S - 7.0 кв.м. та в житлових кімнатах S - 18.0 кв.м. та S - 11.6 кв.м. стеля підвісна з гіпсокартону, по якій спостерігаються руді мокрі плями. Стіни в цих приміщеннях обклеєні шпалерами, які частково відшарувались від поверхні стін; - в санвузлі S - 1.0 кв.м. на стелі спостерігаються руді мокрі плями. На момент обстеження освітлення у квартирі відсутнє по причині залиття електропроводки. Водою була залита постільна білизна, домашні речі та кухонні меблі. Причиною залиття зазначено: залиття квартири № 155 трапилось з квартири № 159 через пошкодження вентилю холодного водопостачання до бойлеру. Бойлер встановлений мешканцями Квартири № 159 самовільно. В акті від 19.11.2014 року (а.с. 9) щодо залиття квартири [ADDRESS], яке трапилося 10 листопада 2014 року зазначено, що на момент обстеження квартири № 155 виявлено наступне: - у коридорі S - 9.2 кв.м. - підлога покрита паркетною дошкою, яка після залиття намокла - 4 кв.м.; - в кімнаті S - 18,0 кв.м. - підлога покрита паркетною дошкою, яка після залиття намокла - 9 кв.м.; - в кімнаті S - 11,6 кв.м. - підлога покрита паркетною дошкою, яка після залиття намокла - 11,6 кв.м.; На момент обстеження на підвісній стелі з гіпсокартону намокла електропроводка, світло не вмикалось. Згідно звіту № 204/14 від 02 грудня 2014 року, складеним експертом ФОП «[PERSON]» розмір матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири складає 90 489 грн. 05 коп. та за проведення експертизи позивачами було сплачено 1 659 грн. 99 коп. (а.с. 10-29, 33). У зв'язку з невизнанням відповідачем матеріального збитку зазначеного позивачами, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року по справі було призначено будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1004/16-43 від 11 серпня 2016 року (а.с. 165-171), вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS], згідно даних візуально-інструментального обстеження, станом на час проведення дослідження становить 42 520 грн. 80 коп. Вартість ремонтно - будівельних робіт для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS], згідно даних візуально-інструментального обстеження, станом на час проведення дослідження становить 43 410 грн. (а.с. 171). Положеннями статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого права. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Суд, оцінюючи зібрані докази у справі в їх сукупності дійшов висновку про те, що залиття квартири позивачів відбулося з вини мешканців квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON], що підтверджено актами комісії КП «Галицьке Подільського району м. Києва» від 11.11.2013 року та 19.11.2013 року. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності їх вини у завданні шкоди позивачам. У судовому засіданні 26 жовтня 2016 року представник відповідача визнав ту обставину, що 10 листопада 2014 року відбулося залиття квартири позивачів та не заперечував проти відшкодування матеріальної шкоди частково, у розмірі 85 930 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, яка регулює процесуальні права та обов'язки сторін, відповідач має право визнати позов повністю або частково. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Часткове визнання представником [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позивачами надані суду докази завдання шкоди та відшкодування вказаної майнової шкоди передбачено нормами ЦК України. Враховуючи ту обставину, що представник відповідача визнав позов в частині відшкодування матеріальної шкоди саме у сумі 85 930 грн. 80 коп., позивачі у судовому засіданні не заперечували щодо стягнення саме майнової шкоди саме у такому розмірі, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 85 930 грн. 80 коп. Щодо позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у цій частині з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п. 5 зазначеної постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача було пошкоджено майно позивачів, порушився їх звичайний спосіб життя, внаслідок чого вони зазнали душевних страждань. Враховуючи глибину душевних хвилювань та порушення нормального порядку життя позивачів, суд приходить до висновку про те, що у зв'язку з залиттям квартири позивачів було заподіяно моральну шкоду кожному з них по 500 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача, як це передбачено ст. ст. 23, 1167 ЦК України. Разом з тим, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивачів про стягнення моральної шкоди у більшому розмірі по 28 925 грн. 48 коп. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню частково, а з відповідача слід стягнути на користь позивачів по 42 965 грн. 40 коп. матеріальної шкоди та по 500 грн. 00 коп. моральної шкоди. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивачів підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі по 429 грн. 65 коп. на кожного. На підставі наведеного,

Outcome: partial