Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У грудні 2020 року представник Державного підприємства «Науково-дослідного і проектного інституту містобудування» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення поворотно-фінансової допомоги. В обґрунтування позовних вимог посилався на наступні обставини. 17.12.2015 року між Державним підприємством «Науково-дослідний і проектний Інститут містобудування» та [PERSON] , як працівником на той час, було укладено договір позики (поворотно-фінансової допомоги) відповідно до якого позикодавець зобов`язується надати Позичальнику позику (поворотно-фінансову допомогу) у сумі 150 000,00 грн., а позичальник зобов`язується погасити таку саму суму грошей після закінчення терміну позики. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути вказану позику до 31.12.2019 р. Відповідачем було частково виконано зобов`язання та повернуто частину коштів у сумі 21300,00 грн. Як зазначає позивач, решту у коштів відповідачем повернуто не було, у зв`язку з чим виникла заборгованість яка складається з заборгованості за договором позики у розмірі 128700,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 4890,60 грн., та 3% річних у розмірі 3564,81 грн. Ухвалою Святошинського районного суду від 10.12.2020 року справу прийнято до розгляду та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що 17.12.2015 року між Державним підприємством «Науково-дослідний і проектний Інститут містобудування» та [PERSON] , укладено договір позики поворотно-фінансової допомоги відповідно до якого [PERSON] було надано 150000,00 грн.(а.с. 6). П. 14.1.257. Податкового кодексу України зокрема визначено, що безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів. При аналізі положень вказаного договору, вбачається, що за своєю правовою природою вищезазначений договір є договором позики, за користування яким не передбачені відсотки. Відповідно до п.1.1. вказаного договору, позикодавець зобов`язується надати Позичальнику позику (поворотно-фінансову допомогу) у сумі 150 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повертати рівними частинами та погасити таку саму суму грошей після закінчення терміну позики. Відповідно до п. 3.5. вказаного договору зазначено, що сторони керуються главою 32 ЦК України та іншим законодавством України у випадках не передбачених цим договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, хоча договір поворотної-фінансової допомоги не передбачає відсотків за користування, однак інфляційні втрати та 3% мають стягуватися з позичальника у разі прострочення строку виконання договору у відповідності до вимог ст. 1050 ЦК України. Відповідно до Додакової угоди №01 до договору поворотно-фінансової допомоги від 17.12.2015 р., позичальник зобов`язався повернути вказану позику до 31.12.2019 р. (а.с. 13). Як вбачається з копій прибуткового касового ордеру №49, 57, 89, 103, 118, 3, 9, 16, 22, 33, 43, 47, 52, 64, 70, 75, 77, 1, [PERSON] було повернуто позику у сумі 21300,00 грн. (а.с. 14-31). Відповідачем не було надано доказів сплати ним більшої суми заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] складає 128700,00 грн. - основного боргу; 4890,60 грн. - інфляційних витрат за період з 01.01.2020 по 03.12.2020 р., 3564,81 грн. - 3% річних за період з 01.01.2020 по 03.12.2020 р. Враховуючи той факт, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору позики, відповідачем у встановлений строк не було повернуто вказану позику, позов є законним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, та з відповідача слід стягнути 137155,41 грн. загальної суми заборгованості. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved