Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею, право власності на житловий будинок (літера А-1 за планом), 1967 року побудови, веранду (літера а за планом), 1967 року побудови, тамбур (літера а1 за планом), 1967 року побудови загальною площею 56.0 кв.м. , житловою площею 31.6 кв.м. , кухню-сарай (літера Б за планом), 1985 року побудови, сарай (літера В за планом), 1985 року побудови, сарай ( літера Г за планом), 1973 року побудови, навіс (літера Д за планом), 1989 року побудови, вбиральню (літера Е за планом), 1989 року побудови, сарай (літера Ж за планом), 1973 року побудови, навіс ( літера Н за планом), 2005 року побудови, літній душ (літера Л за планом), 2005 року побудови, погріб ( літера п/г за планом), 1940 року побудови, огорожу ( літера №1-2 за планом), розташовані за адресою: [ADDRESS] по праву спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки, які розташовані за адресою [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем на зазначене майно померлого [PERSON] за заповітом. Спадщину позивач прийняла в установленому законом порядку, а саме, шляхом звернення до нотаріуса на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця з заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] є спадкоємцем лише на земельні ділянки площею 6.07 га, розташовані на території Малорибицької сільської Ради. Але отримати Свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] позивач не може, тому що відповідно до довідки ДП «Регіональна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Кровненської сільської ради від 16 жовтня 2019 року за № 791-1-10/19 реєстрація на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] відсутня. Постановою приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородського В.В. 19 листопада 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на це майно. Сторони в підготовче судове засідання не прибули, повідомлені належним чином, від представника позивача - адвоката Дем`яненко Н.П. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, а також, зважаючи на визнання відповідачем вимог позивача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з позивачем (ас.14,15,30) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки, які розташовані за адресою [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем на зазначене майно померлого [PERSON] за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Миропільської сільської Ради Краснопільського району Сумської області 11 квітня 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 409.( ас.69) Спадщину позивач прийняла в установленому законом порядку, а саме, шляхом звернення до нотаріуса на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця з заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Вангородським В.В. 10 травня 2019 року заведено спадкову справу за № 153/2019( ас.29, 62-70). Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] є спадкоємцем лише на земельні ділянки площею 6.07 га, розташовані на території Малорибицької сільської Ради. Але отримати Свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] позивач не може, тому що відповідно до довідки ДП «Регіональна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Кровненської сільської ради від 16 жовтня 2019 року за № 791-1-10/19 реєстрація на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] відсутня. ( ас.26) Постановою приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородського В.В. 19 листопада 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на це майно.( ас.27) Спадкове домоволодіння складається з житлового будинку (літера А-1 за планом), 1967 року побудови, веранди (літера а за планом), 1967 року побудови, тамбуру (літера а1 за планом), 1967 року побудови, кухні-сараю (літера Б за планом), 1985 року побудови, сараю ( літера В за планом), 1985 року побудови, сараю ( літера Г за планом), 1973 року побудови, навісу ( літера Д за планом), 1989 року побудови, вбиральні (літера Е за планом), 1989 року побудови, сараю (літера Ж за планом), 1973 року побудови, навісу ( літера Н за планом), 2005 року побудови, літнього душу (літера Л за планом), 2005 року побудови, погрібу ( літера п/г за планом), 1940 року побудови, огорожі ( літера №1-2 за планом)( ас 17-20) Факт належності житлового будинку за адресою [ADDRESS] [PERSON] підтверджується довідкою Малорибицького старостинського округу Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 04 листопада 2019 року № 148-02-29/2, згідно якої власником будинку в [ADDRESS] є [PERSON] , який помер [INFO] , виданої на підставі погосподарської книги № 2, перезакладеної 01.01.2016 року; фотокопіями: облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 172-1; облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 172-1, де головою домогосподарства значиться [PERSON] ; Технічним паспортом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , де станом на 21.09.2004 року власником значиться [PERSON] ( ас 22-25,28,32-33). Земельні ділянки площею - 0,9613 га, з цільовим призначенням : для ведення особистого селянського господарства, та площею - 0,1045 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] належать на праві власності [PERSON] на підставі рішення 25 сесії 5 скликання Малорибицької сільської ради від 22 вересня 2008 року, та 11 лютого 2009 року ним отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,9613 га, серія ЯЗ № 378846 та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1045 га, серія ЯЗ №378845 ( ас. 53-54). Вартість спадкового майна згідно Звіту про оцінку майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт-С» станом на 30.10.2019 року становить 47187 -00 грн (ас.34-52) Відповідно до Довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна, виданої ТОВ «ДП Регіональна агенція технічної інвентаризації» 09 жовтня 2019 року за № 292-1-10/19, за вказаною адресою самочинне будівництво не проводилось ( ас.21). Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону , виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація права на житлові будівлі, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністра Юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 року за № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексом та Законом України від 01.07.2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали. Відповідно до Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 року за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР затвердженої Наказом Міністерства Юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08. 1992 року №449 « Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» /втратила чинність/ було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно п.1 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 року № 112/5, документами по господарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма №1 - «Погоспордарська книга». Відповідно до п.7 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 року № 5-24/26, ці книги по господарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Тобто, записи у по господарських книгах визнавались раніше і визнаються в даний час в якості актів органів /публічних актів/, що підтверджують право приватної власності. Отже, в період забудови домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] та належить [PERSON] , у сільській місцевості державна реєстрація об`єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи яка померла /спадкодавця/ до інших осіб /спадкоємців/. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто позивач , як спадкоємець за заповітом, має право на вказане майно в порядку спадкування після [PERSON] , який помер [INFO] . За змістом ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу цивільно правових відносин. Питання про судові витрати, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтями 141,142 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», та повертає позивачу з державного бюджету 384,20 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved