Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

У вересні 2020 року орган опіки та піклування Обухівської РДА звернувся до суду із позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька в свідоцтві про народження записані зі слів матері, на підставі ст. 135 СК України. З лютого 2020 року, сім`я неповнолітньої [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Обухівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, до них неодноразово здійснювалися візити, надавалися рекомендації різного профілю, проводилась психологічна робота на тему статевого виховання [PERSON] (відповідачки) та особливостей перебігу вагітності в підлітковому віці. Малолітня дитина [PERSON] має низку тяжких захворювань, які потребують ретельного медичного обстеження та хірургічного втручання. Неповнолітня [PERSON] неспроможна доглядати за хворою дитиною, у зв`язку із юним віком та своїми особливими потребами, а саме легкою розумовою відсталістю, вона не володіє формами, навичками та методами догляду за дитиною. Батьківський потенціал слабкий, не виявляє ознак піклування над дитиною Бабуся малолітньої [PERSON] - [PERSON] теж відмовилась від госпіталізації онуки, не має постійного місця роботи. Крім того, в будинку де проживає відповідач з малолітньою донькою, гігієнічні умови не відповідають нормам, будинок потребує ремонту, в приміщенні присутній різкий запах сечі, в кімнаті де проживає малолітня дитина, на вікнах присутній грибок, відсутнє власне ліжко та не забезпечено достатньої кількості одягу, засобів гігієни та харчування. Рішенням виконавчого комітету Халеп`янської сільської ради від 07.08.2020 року № 43, малолітню [PERSON] відібрано у неповнолітньої матері [PERSON] та влаштовано до дитячого відділення Обухівської ЦРЛ. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування Обухівської РДА просить відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] у неповнолітньої матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав та передати її службі у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області, для подальшого влаштування дитини. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подав заяву, в якій просить проводити розгляд справу за її відсутності, позовні вимоги в частині відібрання дитини підтримує та просить задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів просила залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направила. Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, пояснень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направила. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, відповідач є матір`ю дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.08.2020 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00027812328 від 16.09.2020, батько дитини, [PERSON] , [INFO] , записаний зі слів матері дитини у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 264 від 20.08.2020, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа-інформації від 14.01.2020 року наданого Халеп`янською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів, [PERSON] , [INFO] , відвідує даний заклад з 01.09.2012 року. [PERSON] має дефект мови, проте її мати [PERSON] не звертає уваги на проблеми дитини. Починаючи з 1-го класу, [PERSON] навчається слабо, рівень навчання знаходиться на початковому рівні, деякі предмети на середньому рівні. По характеру врівноважена, проте бувають випадку конфліктів з учнями. Дівчина хвороблива, має вади серця, проте, незважаючи на це мама дозволяє [PERSON] зустрічатися з хлопцем, якому 25 років, інколи вона залишається в нього на ніч. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 21.07.2020 № 34, умови для виховання та розвитку дитини незадовільні, відсутнє дитяче ліжечко, розвиваюча література та іграшки, санітарно-гігієнічні умови незадовільні, в помешканні брудно, воно потребує косметичного ремонту. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 979/602/14, виписки із медичної карти стаціонарного хворого відділення недоношених та патології новонароджених №3289 та виписки із медичної карти № 450 , [PERSON] , [INFO] , має множинні вродженні вади розвитку: аноректальна атрезія з норицею, агенезія правої норки, часткова атрофія зорового нерву зліва, невеликий стеноз легеневої артерії, ВОВ, мало вагова дитина до гестаційного віку, гіпоксично-ішемічна енцефалопатія І ст., синдром пригнічення. Дитина потребує лікування та оперативного втручання. Рішенням виконавчого комітету Халеп`янської сільської ради № 43 від 07.08.2020 року «Про негайне відібрання дитини», вирішено відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітньої дитини. Обухівською районною державною адміністрацією надано висновок про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у її неповнолітньої матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, у зв`язку з тим, що матір не володіє формами, навичками та методами догляду за дитиною, не виявляє ознак піклування над дитиною, яка має множинні вродженні вади розвитку, в зв`язку потребує термінової операції та подальшого догляду та реабілітації. Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини). Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з частини 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України визначено, що підставами для відібрання дитини від батьків є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (наприклад, той з батьків, хто був психічно хворим, видужав, батьки перестали бути хронічними алкоголіками або наркоманами), суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. З огляду на положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 статті 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, така позиція викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України». Згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відповідача, а також їх відповідність інтересам дитини, оскільки на даний час відповідач не може належним чином виконувати батьківські обов`язки та забезпечити здорове зростання та розвиток дитини. Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей. Таким чином, за вказаних вище обставин суд вважає про необхідність передачі малолітнього [PERSON] органу опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації, як компетентному органу, з метою забезпечення соціального захисту дитини.

Outcome: approved