Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

У грудні 2020 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг в сумі 17683 грн 85 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 03 липня 2019 року [PERSON] звернулась до АТ «Універсал Банк» та цього ж дня з метою отримання банківських послуг підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі 7500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Однак, відповідачка у порушення умов вказаного договору не надавала своєчасно АТ «Універсал Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором (не сплатила мінімальні щомісячні платежі), у зв`язку з чим станом на 02 листопада 2020 року за [PERSON] утворилася заборгованість у загальній сумі 17683 грн 85 коп., у тому числі, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 17683 грн 85 коп., заборгованість за пенею та комісією - 00 грн 00 коп., яку банк просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Дубровна В.В. заперечили проти заявленої банком до стягнення суми заборгованості за тілом кредиту, посилаючись на те, що при укладенні договору відповідачка підписала лише анкету-заяву, жодних інших документів, у тому числі, шляхом проставлення електронного підпису вона не підписувала і Умови обслуговування рахунків фізичної особи до її відома не доводились, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Також зауважили, що договір не містить умов про строк дії. Водночас, за умови пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором банк повинен був спочатку направити їй відповідну вимогу і у випадку невиконання нею цієї вимоги набув би права пред`явити позов до суду. Крім того, вважає, що банк міг включити у розрахунок заборгованості за тілом кредиту й інші платежі, зокрема, суму комісії та пені, оскільки з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що банк нараховував суму комісії та пені за накопичувальним підсумком, однак незрозуміло, яким чином та за рахунок яких саме коштів відбулось її списання. За таких обставин, вважають, що стягнення заборгованості можливе лише в межах суми фактично отриманих і використаних нею кредитних коштів за вирахуванням сплачених на виконання умов кредитного договору грошових коштів. Заслухавши думку відповідача та її представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 липня 2019 року АТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписали анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, за умовами якої анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням анкети-заяви від 03 липня 2019 року відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з вказаними документами та отримала їх примірники у мобільному додатку (а.с. 8). До кредитного договору банк додав витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, де у розділі 8 «Додатки» визначені тарифи, паспорт споживчого кредиту «Картка monobank», основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інша інформація (а.с. 9-23). Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначив, що за кредитним договором № б/н від 04 липня 2011 року, укладеного з [PERSON] станом на 02 листопада 2020 року утворилась заборгованість на загальну суму 17683 грн 85 коп., у тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 17683 грн 85 коп. (а.с. 7). Правовідносини, які виникли між сторонами відносяться до договірних і, насамперед, регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між ними договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, вказав, що відповідачка у порушення умов вказаного договору не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором (не сплатила мінімальні щомісячні платежі), сплата яких передбачена пунктом 5.11 розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальній сумі 17683 грн 85 коп., у тому числі, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 17683 грн 85 коп. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати щомісячних мінімальних платежів, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату щомісячних мінімальних платежів та їх розмір, надані банком витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, ураховуючи також і надані в судовому засіданні пояснення відповідача про те, що ні при укладенні кредитного договору, ні в подальшому банк не повідомляв їй, у якому саме розмірі та у який розрахунковий період підлягають сплаті щомісячні мінімальні платежі. Аналогічних по суті висновків щодо застосування відповідних норм права дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Також заслуговують на увагу заперечення представника відповідача про те, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 03 липня 2019 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів за вирахуванням суми тих коштів, які була сплачені відповідачем на виконання вимог кредитного зобов`язання. Так, з розрахунку заборгованості вбачається і відповідачкою не заперечується, що сума отриманих нею кредитних коштів становить 7500 грн (колонки 3, 4 розрахунку заборгованості). На виконання умов кредитного договору відповідачем сплачувались грошові кошти, загальна сума яких складає 3431 грн (колонка 13 розрахунку заборгованості). Отже, різниця між фактично отриманою сумою кредитних коштів та сплачених відповідачкою на виконання умов кредитного договору коштів становить 4069 грн (7500 грн - 3431 грн), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2019 року у сумі 4069 грн. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено на 23 % (4069 грн * 100 % / 17683,85 грн), тому з відповідача на користь банку підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 483 грн 46 коп. (23 % від 2102 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial