overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 17 грудня 1983 року з відповідачем шлюб, від якого мають повнолітніх дітей. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сімї і не бажає цього, а тому просила суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просила розглядати справу за її відсутності та просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій визнав позов та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 грудня 1983 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №400208 (а.с. 16). Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сімю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 09.08.1992 року і спільно проживали до травня 2016 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін дітей немає. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач зявилася, позовну заяву підтримала і просила її задовольнити, термін на примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнає та не заперечує у їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, у звязку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 551 грн. 20 коп. сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05.09.1992 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними не склалися, через різні погляди на життя та сімейні обов'язки, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага з 2 вересня 2016 року проживають окремо, шлюб існує формально. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 13.01.2017 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 13.01.2017 року, якою позов визнав повністю, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 1992 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Здолбунівським райвідділом ЗАГС, актовий запис № 161, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.09.1992 року. Від спільного сумісного проживання народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 11.06.1994 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей. Спільне життя не склалося через відсутнє взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї не можливе і суперечить їхнім інтересам. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, з підстав зазначених в позовній заяві, просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, наслідки вказаної процесуальної дії були роз'яснені.\~ \~ \~ Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 червня 1994 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Глинською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11.06.1994 року. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Мізоцької селищної ради Здолбунівського району Рівненської області, просила ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після [PERSON], який помер 15 листопада 2012 року. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що 15 листопада 2012 року помер її брат [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина за законом. На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, їй було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що смерть брата стала великим нервовим потрясінням, крім того мобілізованим у зону АТО був її єдиний син та у звязку з її хворобою. Враховуючи, те що пропущено строк прийняття спадщини вона змушена звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву від 20.12.2016 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Представник відповідача - Мізоцької селищної ради Здолбунівського району Рівненської області в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224, ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є братом позивачки [PERSON] Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON] помер 15 листопада 2012 року в м. Рівне Рівненської області. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка видана Здолбунівською державною нотаріальною конторою, щодо [PERSON], який помер 15 листопада 2012 року спадкова справа не заводилась. Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити їй додатковий строк для подання заяви тривалістю 60 днів, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 02 липня 2015 року Виконавчим комітетом В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у зв'язку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сім'ї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідач суду не надавав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні з'ясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 11 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 6. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON]. звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] Як підставу позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.07.1998 року, від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різних поглядів на життя та ведення господарства. Протягом останніх півроку шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально, оскільки спільно не проживають, сімейного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки конфлікт з відповідачем не є тимчасовим. Фактично сім'я розпалася. На примирення з відповідачем не згодна, оскільки це буде суперечити її інтересам. Просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримала позов та наполягала на його задоволенні, відповідач визнав позов у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25.07.1998 року Шевченківським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 31 (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Встановлено, що спільне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різних поглядів на життя та ведення господарства. Протягом останніх півроку шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально, оскільки спільно не проживають, сімейного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть. Фактично сім'я розпалася. На примирення сторони не згодні, оскільки це буде суперечити їхнім інтересам. Збереження сім'ї є неможливим, оскільки конфлікт не є тимчасовим. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 01 серпня 2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Вони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння. Вони втратили спільне почуття любові та поваги, спільного господарства не ведуть, примирення неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися, позивачка на адресу суду спрямувала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, від нього до суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, позов не оспорив. Судом зі згоди позивачки, відповідно до статті 224 ЦПК України, ухвалено, - провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 серпня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач будь-яких заперечень з приводу цього до суду не направив, хоча не був позбавлений такої можливості, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 03 жовтня 2014 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народився син, [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, з лютого 2016 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, примирення неможливе. У судове засідання сторони не зявилися, направили заяви з проханням справу слухати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав (а. с. 20, 21). Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище Чернишова) [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою (а.с. 8, 12). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, сторони не бажають зберігати шлюб, про що свідчать їх заяви, адресовані суду, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved