Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

У вересні 2020 рок позивачі [PERSON] та [PERSON] через свого представника адвоката Гедьо А.С. звернулись до суду із позовом до відповідача Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Поручник Альона Юріївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом по 1/3 частині за кожним на житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що 11.03.2020 року приватним нотаріусом КМНО Поручник А.Ю. було заведено спадкову справу № 1/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . До кола спадкоємців померлого входять сини спадкодавця - позивачі [PERSON] та [PERSON] . До складу спадкового майна входить житловий будинок під літ. «А», загальною площею 190,6 кв.м, житловою площею 95,0 кв.м з допоміжними будівлями та господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Постановами приватного нотаріуса КМНО Поручник А.Ю. № 39/02-31 від 20.08.2020 р. та № 40/02-31 від 20.08.2020 р. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/3 частини вказаного житлового будинку, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, а тому позивачі, враховуючи невизнання їх права власності та відмову в документальному оформленні права власності та спадкових прав, вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмовий відзив на позов, відповідно до якого просив розглянути справу без його участі та ухвалити у справі обґрунтоване рішення на підставі наявних явних у справі документів. Третя особа в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. До суду надіслала клопотання про розгляд справи без її участі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матерілах справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах наданих доказів та заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно із вимогами ст. 55 Конституції України та ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя (ст. 5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст. 76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Києві та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. Позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Києві та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. Відповідно до копії свідоцтв про народження, батьком позивачів зазначено [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 11.03.2020 року приватним нотаріусом КМНО Поручник А.Ю. було заведено спадкову справу № 1/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , та судом встановлено, що до складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS] , який належав спадкодавцю: 1/3 частина у праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 24.06.1994 року № 9-4264, зареєстроване в Бюро 25.10.1994 року за реєстровим № 26893, 2/3 частини у праві власності на підставі свідоцтва про право власності, видане 19.03.1986 року Виконавчим комітетом КМР народних депутатів на підставі рішення виконкому Московської районної ради народних депутатів № 137/6 від 10.03.1986 року, зареєстроване в Бюро 06.05.1986 року в реєстровій книзі № 26893. Оригінали зазначених правовставнолюючи документів було втрачено, в зв`язку з чим приватним нотаріусом КМНО Поручник А.Ю. було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок, що складає Ѕ частку у спадщині від 2/3 часток у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями постанов № 39/02-31 від 20.08.2020 р. та № 40/02-31 від 20.08.2020 р. Однак, відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.08.2020 року, виданих приватним нотаріусом КМНО Поручник А.Ю., було встановлено, що спадкоємцями майна - 1/3 частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , - є його сини [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки) та дані свідоцтва були видані позивачам на спадщину по 1/6 частці у праві власності на вказаний житловий будинок кожному. Судом безаперечно встановлено, що єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] є його сини - позивачі у справі - [PERSON] та [PERSON] , останні, фактично вступили в управління майном після смерті батька, зокрема, і будинком за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спірний будинок, та, останнім, за життя заповіту складено не було, та доказів зворотному матеріали справи не містять. Позивачі вказують, що у зв`язку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу, який засвідчував право власності батька на 2/3 частини будинку, а саме: свідоцтва про право власності, видане 19.03.1986 року Виконавчим комітетом КМР народних депутатів на підставі рішення виконкому Московської районної ради народних депутатів № 137/6 від 10.03.1986 року, зареєстроване в Бюро 06.05.1986 року в реєстровій книзі № 26893, вони не можуть у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права на іншу частину будинку, а тому звернулись до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив, а також батьки спадкодавця. Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Встановлено, що за життя спадкодавець заповітного розпорядження не складав, після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, до складу якої входить спірний житловий будинок, та на даний час єдиними спадкоємцями за законом є позивачі у справі. Позивачі звернулись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та приватним нотаріусом було видано позивачам свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину будинку, тобто по 1/6 частині за кожним, однак, отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу частину майна, а саме: 2/3 будинку та вільно розпоряджатись цим спадковим майном (житловим будинком вцілому) позивачі не можуть, оскільки, був втрачений оригінал правовстановлюючого документу, який засвідчував право власності спадкодавця на 2/3 частки житлового будинку, та відновити його неможливо. Відповідно до п.п. 23.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а згідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи викладене, та оцінюючи належність, допустимість, та достовірність кожного доказу окремо, а також приймаючи до уваги те, що на даний час позивачі є єдиними спадкоємцями спірного майна, та оформити свої права в інший спосіб не мають можливості, оскільки, оригінал правовставнолюючого документу на частину будинку було втрачено, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved