Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON]Є звернулась до суду з позовом, в якому просила суд заборонити [PERSON] здійснювати незаконну діяльність по організації станції з ремонту автомобілів у приватному домоволодінні по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові і зобовязати відповідача привести до первісного стану самовільно захоплену земельну ділянку, яка прилягає до її (позивача) домоволодіння по вул. Немишлянській, 323 у м. Харкові, та виділена під житлову забудову, однак використовується відповідачем для відстою автомобілів. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до Фрунзенського районного суду м. Харкова. У ході нового розгляду цивільної справи виключені треті особи: Харківська міська санітарно епідеміологічна служба та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Харкові, залучено третю особу Східна обєднана податкова інспекція м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та третя особа Харківська міська рада заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на його необґрунтованість. Представник Харківської міської ради [PERSON], який діє на підставі довіреності, позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити. Крім того, 04.11.2016 року до суду подав позовну заяву про звільнення відповідачем [PERSON] самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові, яка використовується [PERSON], шляхом демонтажу самовільно розміщеної будівлі, огорожі та воріт з приведенням земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан. Позов просив задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги Харківської міської ради підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечували проти позову Харківської міської ради, посилаючись на його необґрунтованість. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а позов третьої особи Харківська міська рада, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~статті 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на\~\~підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами\~статті 214 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.10.2016 року, на підставі договору дарування від 08.04.2008 № 1486, дублікату свідоцтва про право на спадщину від 15.04.1986 № 1-831, серія та номер: 6-831 виданий 16.07.2007 року та договору довічного утримання від 13.07.1998 № 5-3869 [PERSON] на праві власності належить житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою та надвірними будівлями, що розташований по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові. Право власності на земельну ділянку по вул. Охтинській, 30 кадастровий номер 6310138500:11:026:0001, площею 0,1га у м. Харкові зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Харківської міської ради від 28.09.2011 № 433/11. Рішенням Х сесії V скликання харківської міської ради від 28 вересня 2011 року № 433/11 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку по вул. Охтинській, 30 в м. Харкові площею 0,1000га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); надано в оренду земельну ділянку по вул. Охтинській, 30 площею 0,0678га за рахунок земель житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд строком до 01.09.2061 року. На підставі рішення Харківської міської ради від 25.04.2012 року № 707/12 скасовано п. 47 додатку 1 та п. 13 додатку рішення Х сесії V скликання Харківської міської ради від 28 вересня 2011 року № 433/11 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», яки стосувались безпосередньо [PERSON] В своїх поясненнях позивач та представник позивача вказують, що по вул. Охтинській, 30 в м. Харкові мешкає [PERSON], за вищевказаною адресою, було самовільно збудовано нежитлові приміщення та незаконно організовано станцію технічного обслуговування та ремонту автомобілів. Для відстою автомобілів з явними ознаками пошкодження в ДТП використовується самовільно захоплена земельна ділянка, яка прилягає до домоволодіння позивача. Під час здійснення незаконної підприємницької діяльності з ремонту автомобілів та іншої діяльності, відповідач зливають просто на землю відходи технічної та хімічної рідини, що призводить до забруднення природного середовища, постійного диму та неприємного запаху, проводяться різноманітні земельні роботи, що призвело до суттєвого погіршення стану земельної ділянки та порушення водовідведення. На земельній ділянці самовільно збудовані будівлі виробничого призначення, які використовуються для ремонту автомобілів та іншого виробництва, що призводить до задимлення території. Відповідачами самовільно розміщено огорожі та ворота, що перекривають доступ до земельної ділянки. Під час вказаних ремонтних робіт автомобілів позивач, перебуваючи у власному житловому будинку, змушена терпіти скрегіт металу, який ріжуть, шум електрозварювального апарату та болгарки, відчувати сморід фарби. Під час ремонту автомобілів з подвір'я відповідача доноситься галас та ненормативна лексика. Всі роботи проводяться з порушенням протипожежних та санітарних правил, будь-яка іскра може спричинити пожежу. Сморід фарби, особливо влітку, призводить до алергічних реакцій, позивач не може спокійно дихати та відпочивати. Зазначена діяльність на подвір'ї відповідачів унеможливлює відпочинок та спокійне перебування вдома позивачки та членів її сім'ї. На неодноразові прохання позивачки та третіх осіб перенести СТО в інше місце відповідачі не реагують. Якщо території індивідуальної забудови використовуються власником, як підприємство з обслуговування автомобілів із документальним підтвердженням державної реєстрації підприємницької діяльності, на такі гаражі, згідно зі статтями\~50,\~51 ЦК України, поширюються вимоги як до станцій технічного обслуговування автомобілів. Позивач неодноразово зверталась до різних інстанцій щодо незаконної діяльності відповідачів. Листом від 23.02.2015 року № 1020-1013 Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області позивача повідомлено, що інформації щодо наявності права на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку обєкту будівництва за вказаною адресою в Департаменті відсутня. Відповідно листа № Л-8-5409/1-15.08-39 Л15/152М/040 від 30.03.2015 року Адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради позивача повідомлено, що під час виїзду на місце спеціалістами Адміністрації району виявлено, що мешканцями домоволодіння № 30 по вул. Охтинській влаштовано підїзну дорогу та встановлено металеві ворота. [PERSON] Департаменту Харківської міської ради № 2256/9-15 та Департаменту підприємництва та споживчого ринку № Л-57/03/02-10.15 позивача повідомлено про відсутність реєстрації станції технічного обслуговування по вул. Охтинській, 30 в м. Харкові. Наявність станції по ремонту автомобілів по вул. Охтинській, 30 підтверджується листом ДПІ у Київському районі м. Харкова від 28.08.2015р. № 125/Л/20-31-07-02-09. Крім того, позивачем надано фото і відео докази, якими зафіксовано наявність виробничих приміщень в яких ведуться роботи, площадок відстою пошкоджених автомобілів, здійснених земельних робіт (канави, насипи), забруднення земельних ділянок, прилягаючих до домоволодіння позивача. Представник Харківської міської ради пояснив, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.10.2016 року, на підставі договору дарування від 08.04.2008 № 1486, дублікату свідоцтва про право на спадщину від 15.04.1986 № 1-831, серія та номер: 6-831 виданий 16.07.2007 року та договору довічного утримання від 13.07.1998 № 5-3869 [PERSON] на праві власності належить житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою та надвірними будівлями, що розташований по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові. Право власності на земельну ділянку по вул. Охтинській, 30 кадастровий номер 6310138500:11:026:0001, площею 0,1га у м. Харкові зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Харківської міської ради від 28.09.2011 № 433/11 (земельна ділянка 1). Право власності або користування на земельну ділянку площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 в м. Харкові за юридичними та фізичними особами не зареєстровано (земельна ділянка 3). Рішенням Х сесії V скликання харківської міської ради від 28 вересня 2011 року № 433/11 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку по вул. Охтинській, 30 в м. Харкові площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка (земельна ділянка 1)); надано в оренду земельну ділянку по вул. Охтинській, 30 площею 0,0678 га за рахунок земель житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд строком до 01.09.2061 року (земельна ділянка 2). На підставі рішення Харківської міської ради від 25.04.2012 року № 707/12 скасовано п. 47 додатку 1 та п. 13 додатку рішення Х сесії V скликання Харківської міської ради від 28 вересня 2011 року № 433/11 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», яки стосувались безпосередньо [PERSON] Харківська міська рада вважає, що земельна ділянка площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові (земельна ділянка 3), прохід до якої здійснюється через самовільно встановлені ворота, самовільно зайнята [PERSON], шляхом розміщення на ній самовільно побудованої будівлі, огорожі та воріт. Право власності або користування на земельну ділянку площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 в м. Харкові за юридичними та фізичними особами не зареєстровано, що свідчить про те, що вказана земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади м.Харкова. Департаментом територіального контролю Харківської міської ради вжиті заходи самоврядного контролю, передбачені ст. 189 ЗК України щодо дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові. Обстеженням встановлено, що прохід/проїзд на земельні ділянки 1 та 2 здійснюється через ворота, встановлені на самовільно зайнятій земельній ділянці 3, площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові. На земельній ділянці 1 знаходиться двоповерхова будівля, конструктивні елементи якої частково розміщені також на земельній ділянці 3. Встановити фактичні обставини використання земельної ділянки 2 не вдалося. На самовільно зайнятій земельній ділянці 3 площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові знаходиться будівля. Земельна ділянка 3 площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові використовується [PERSON] без державної реєстрації прав, передбачених ст.ст. 125, 126 ЗК України. Самовільне зайняття земельної ділянки та її використання за своїм характером виключає можливість нормального користування земельною ділянкою з боку інших осіб. Окрім того, Земельний кодекс України ставить правомірність використання земельної ділянки від встановлення її меж у натурі (на місцевості) та державної реєстрації правовстановлюючого документу. Враховуючи те, що на земельну ділянку 3 площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 у м.Харкові будь-яких прав не зареєстровано, рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування (оренду) не приймались, що свідчить про те, що вказана земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади м. Харкова, [PERSON] фактично використовує земельну ділянку 3 площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові шляхом її самовільного зайняття. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (стаття 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). В силу п. 5.28.\~Наказу МОЗ № 173 від 19.06.96 р. «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів»\~станції технічного обслуговування і ремонту автомобілів, авто - заправочні станції (АЗС) слід розміщувати в промислових і комунально-складських зонах, на магістральних вулицях і дорогах за межами житлового району. Відповідно до ч. 4\~ст. 373 ЦК України\~власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Разом з тим, згідно з ч.2\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ч. 5 ст. 319 Цивільного кодексу України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічний стан та природні якості землі. Відповідно листа Східної обєднаної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2011 року по справі № 2-а-13421/11/2070 було припинено діяльність ФО-П [PERSON] та знято з обліку платників податків з 02.03.2015 року. Згідно листа [PERSON] Департаменту Харківської міської ради № 2256/9-15 та Департаменту підприємництва та споживчого ринку № Л-57/03/02-10.15 встановлено відсутність реєстрації станції технічного обслуговування по вул. Охтинській, 30 в м. Харкові. Наявність станції по ремонту автомобілів по вул. Охтинській, 30 підтверджується листом ДПІ у Київському районі м. Харкова від 28.08.2015р. № 125/Л/20-31-07-02-09. Таким чином суд прийшов висновку про здійснення [PERSON] та [PERSON] незаконної підприємницької діяльності по вул. Охтинській, 30 в м. Харкові. Тому позовні вимоги [PERSON] в частині заборони здійснення незаконної підприємницької діяльності підлягають задоволенню. Статтею 7 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Відповідно ст.ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є обєктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної виконавчої влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією і Законами України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного обєднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст, як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. На підставі ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім ділянок приватної та державної власності. Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки будь-якої дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дії, які відповідно закону є правомірними. Частиною 1 ст. 125 ЗК України встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно ч. 3 ст. 125 ЗК України приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом міністрів України. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Враховуючи те, що на земельну ділянку 3 площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові будь-яких прав не зареєстровано, рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування (оренду) не приймались, що свідчить про те, що вказана земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади м. Харкова, [PERSON] фактично використовує земельну ділянку 3 площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові шляхом її самовільного зайняття. Таким чином, позовні вимоги Харківської міської ради про звільнення відповідачем [PERSON] самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0900га по вул. Охтинській, 30 у м. Харкові, яка використовується [PERSON], шляхом демонтажу самовільно розміщеної будівлі, огорожі та воріт з приведенням земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial