Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідачки на її користь матеріальних збитків у розмірі 6 337 грн. 99 коп., моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову вказують, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 04.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О.О., зареєстровано в реєстрі за № 803. З моменту придбання вище зазначеного приміщення й по теперішній час сусіди зверху, які мешкають поверхом вище у квартирі [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , яка є однією зі співвласників даної квартири, постійно заливають належне їй нежитлове приміщення № 55. Позивач неодноразово зверталась до неї з вимогами про вирішення даної ситуації мирним шляхом, а саме: здійснення ремонту комунікацій квартири № 16 з метою запобігання подальшого залиття приміщення № 55 , та компенсації витрат, які понесла вона через залиття її приміщення. Також, неодноразово усно та письмово позивачка зверталась до КП «Жилсервіс - 2» Дніпровської міської ради з заявами про складання акту залиття приміщення, а також про усунення протікання каналізації під фундаментом 2 під`їзду будинку 5 під приміщенням [ADDRESS] . Неодноразово викликалися аварійні служби для усунення аварій, спричинених залиттям приміщення № 55 сусідами з квартири № 16, розташованої над приміщенням № 55 . Наразі станом на момент звернення з даною позовною заявою протікання з квартири № 16 не усунено, залиття приміщення № 55 продовжується. Постійне залиття приміщення № 55 унеможливлює здійснення ремонту у цьому приміщенні. Згідно акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання від 15.11.2018 року, складеного комісією КП «Жилсервіс - 2» Дніпровської міської ради та затвердженою заступником директора [PERSON] , було залито нежитлове приміщення № 55, загальною площею 333,2 кв.м. Причиною аварії, що трапилась, є протікання з кв. [ADDRESS] , на момент приїзду підрядної організації КП «Жилсервіс - 2» ДМР доступ до кв. 16 відсутній. Відповідачку було запрошено бути присутньою під час складання даного акту, але вона відмовилась приймати участь у його складанні та не була присутня, про що в акті є запис та свідчення двох свідків Згідно наявної інформації щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , право власності на 1/3 частину вище вказаної квартири належить [PERSON] З метою визначення вартості спричиненої майнової шкоди, позивач звернулася до ТОВ «Укрспецекспертиза» про що свідчить договір про оцінку майна № USE181128-010 від 28.11.2018 року. Згідно з висновком про вартість об`єкта звіту про незалежну оцінку № USE181128-010 ринкової вартості прямого матеріального збитку, що завдано: лінійний лазерний нівелір Bosch Professional GLL2-20, 2018 року випуску, та зварювальний апарат Дніпро - М, модель САБ-258Д, 2018 року випуску, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], від 29.11.2018 року, ринкова вартість об`єкта оцінки на дату оцінки, а саме: ринкової вартості прямого матеріального збитку, що завданий обладнанню, становить 4 337 грн. 99 коп. Витрати на проведення експертного дослідження склали 2 000 грн., з урахуванням комісії банку, згідно з квитанції від 28.11.2018 року про сплату послуг з оцінки майна та майнових прав. Таким чином, як вбачається в вище наведеного, позивачу було завдано матеріальних збитків відповідачем, які підлягають стягненню у розмірі 6 337 грн. 99 коп. Що стосується моральної шкоди, то зазначає, що внаслідок залиття квартири в результаті винних та неправомірних дій відповідача, позивача була заподіяна моральна шкода, яка полягає у незручностях у нормальному ритмі життя, необхідності втрати часу на проведення оцінки збитків, зверненні до суду, стресі. Внаслідок залиття приміщення позивач зазнала негативних емоцій та переживань з приводу пошкодження майна, також порушений її моральний уклад життя та звична життєдіяльність у власному приміщенні. Наведені вище обставини погіршують її психологічне становище тим, що відповідач заливав приміщення позивача не один раз, а постійно з певною регулярністю та періодичністю, що раз за разом все більш погіршувало нервові переживання. Компенсацію моральної шкоди позивач оцінила у 10 000 грн. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 02.07.2018 року. Позивач планує понести витрати на послуги адвоката, з урахуванням участі адвоката у судових засіданнях по справі у розмірі 5 500 грн., які складаються з: консультування з питань звернення до суду щодо відшкодування збитків спричинених залиттям нежитлового приміщення - 500 грн., складання позовної заяви до суду - 2 000 грн., участь у судових засіданнях по справі щодо відшкодування збитків - 3 000 грн. Тому, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. 29 жовтня 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги вони не визнають, оскільки на підтвердження спричинення шкоди залиттям приміщення, яке належить на праві приватної власності позивачу, суду наданий акт від 15.11.2018 року, який складений КП «Жилсервіс-2» ДМР, відповідно до якого залиття приміщення відбулося 12.11.2018 року, також в даному акті зазначено, що причиною аварії є протікання з кв. 16 у приміщення № 55 , на момент приїзду підрядної організації КП «Жилсервіс-2» ДМР доступ до кв. № 16 був відсутній. Таким чином, видно що акт про залиття був складений через три дні після залиття приміщення належного позивачу та більш того доступ до приміщення квартири № 16 був відсутній Таким чином, неможливо встановити, що залиття приміщення відбулося саме з причини аварії в квартирі № 16 , що сталося на системі центрального опалення, гарячого водопостачання або холодного водопостачання, тому такий висновок зазначений в акті є не більш ніж припущення. Також, в акті не підтверджені ті обставини, що залиття приміщення № 55 відбувається постійно, як зазначає позивач у своєму позові. Також, у вказаному акті не зазначено наслідки залиття приміщення № 55, зазначено лише, що в приміщенні № 55 відсутній ремонт, стіни цегляні. Щодо спричинення позивачу матеріальної шкоди у розмірі 4 377 грн. 99 коп., то слід зазначити, що наданий суду звіт про незалежну оцінку № 181128-010 від 29.11.2018 року, щодо вартості обладнання, яке постраждало. Проте, не надано доказів на підтвердження того, що зазначене обладнання належить позивачу та що це обладнання було пошкоджено саме в наслідок залиття приміщення позивача 12.11.2018 року. Також, відсутні й докази того, що залиття приміщення № 55 відбулося з вини відповідача [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги не підтверджуються наявними належними та допустим доказами спричинення позивачу матеріальної та моральної шкоди відповідачем [PERSON] , в зв`язку з чим, в позовних вимогах необхідно відмовити в повному обсязі. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але від її представника до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує, просить задовольнити у повному обсязі, та просить справу розглядати без їхньої участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, але надала заяву в якій позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, та розглядати справу без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України). У судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 4 серпня 2017 року, [PERSON] належить нежитлове приміщення [ADDRESS] (а.с. 10-11). Відповідно до Акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 15 листопада 2018 року, складеного комісією у складі старшого майстра Ченакал М.В., старшого майстра Дець О.М., погодженого заступником директора КП «Жилсервіс-2» ДМР Василевською О.О., встановлено, що 12 листопада 2018 року у будинку [ADDRESS] , відбулося залиття з кв. 16. У приміщенні № 55 - відсутній ремонт, стіни цегляні. Причино аварії, що трапилась є протікання з кв. № 16 у приміщення № 55 . На момент приїзду підрядної організації КП «Жилсервіс - 2» доступ до кв. 16 відсутній (а.с.19). Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Проте, вищезазначений акт про залиття квартири позивача від 15.11.2018 року, наданий позивачем у якості доказу щодо причини залиття, не відповідає вимогам викладеним у Правилах, а саме: в акті не відображено поверх нежитлового приміщення, яке зазнало залиття і поверх квартири з якої було здійснено залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість). Крім того, у вказаному акті відсутній висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, не зафіксовано відомості щодо винної сторони, як і будь-які дані про осіб, присутніх при складанні акту. Не зазначені причини відсутності зацікавлених осіб (від потерпілої сторони та з боку винної), присутність яких є обов`язковою. Крім того, цей акт складений через три дні від імовірного затоплення, тобто вбачається, що в день залиття - 12 листопада 2018 року огляд приміщення позивача комісією не здійснювався, а до квартири 16 , як зазначено у цьому ж таки акті, доступ відсутній. Відповідно до ст. 77 ЦПК України , передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи зазначені порушення, Акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 15 листопада 2018 року не може бути належним і допустимим доказом заподіяння саме відповідачем майнової шкоди позивачу. При цьому, аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 2-1974/11, яка у відповідності до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України повинна бути врахована при застосуванні відповідних норм права. Як вбачається з наданого позивачем висновку звіту про незалежну оцінку ринкової вартості прямого матеріального збитку від 29 листопада 2018 року, ринкова вартість об`єктів оцінки склала: лінійний лазерний нівелір Bosch Professional GLL2-20, 2018 року випуску - 2 755 грн., зварювальний апарат Дніпро - М, модель САБ-258Д, 2018 року випуску - 1 582 грн. 99 коп., загальна сума 4 337 грн. 99 коп. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Матеріали справи не містять належних, допустимих та допустимих доказів неправомірних дій саме відповідачки [PERSON] щодо залиття нежитлового приміщення, а як наслідок - відсутній безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями останньої та шкодою. При цьому, факт залиття нежитлового приміщення [ADDRESS] належного позивачу внаслідок течі саме з квартири відповідача не підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами. Оскільки за змістом ст. 1166 ЦК України, відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, тоді як у даному випадку факт завдання шкоди саме відповідачем не встановлений. Оскільки предметом доказування у цій справі є факт залиття, наявність та розмір заподіяної шкоди, винність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідача. Однак, всіх складових відповідальності відповідача встановлено в судовому засіданні не було. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі викладеного, суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальних збитків, завданих залиттям приміщення, задоволенню не підлягають, оскільки не встановлено винність дій відповідачки, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідачки. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., то слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Отже, в даному випадку необхідною умовою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди є встановлений факт неправомірних дій цього відповідача. Враховуючи викладене, оскільки у судовому засіданні не встановлено винність дій відповідачки, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідачки, то суд приходить до переконливого висновку про відсутність на теперішній час правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Що стосується вимог позивача щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу, то вони також не підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як передбачено ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовленно в повному обсязі, то і не підлягають розподілу між сторонами витрати на правничу допомогу. Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачці відмовлено, підстав для стягнення з відповідачки на її користь судових витрат по справі, суд також не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed