Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому із уточненнями просить суд визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме на: - житловий будинок під літ. «А-2», загальною площею - 245,7 кв.м., житловою площею - 120,6 кв.м., з прибудовою під літ. «а», тамбуром під літ. «а1», мансардою під літ. «МС», балконом під літ. «а2»; господарські будівлі та споруди: гараж під літ. «Б», сарай під літ. «В», погріб під літ. «Г», розташованого на земельній ділянці площею 400 кв.м. за адресою: [ADDRESS], з оцінкою 310 759 гривень, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 2, 49). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і підтвердила обставини за позовом, просить суд позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача Ізюмської міської ради Харківської області в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, заперечень на позов не мають (а.с. 46). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 10 січня 1969 року та проживали разом у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3, 11, 23). Чоловік позивачки [PERSON] помер [INFO] в місті Ізюм Харківської області, про що складено відповідний актовий запис № 141 від 04 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області та видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 04.03.2014 року (а.с. 5). Книгою шостою ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимогам ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права, на спадщину. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як установлено судом, спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, після смерті [PERSON], 1941 року народження, який помер [INFO], залишилося спадкове майно у вигляді: - житловий будинок під літ. «А-1», загальною площею - 105,1 кв.м., житловою площею - 70,2 кв.м.; надвірні будівлі: вбиральня під літ. «Б», літній душ під літ. «В», сарай під літ. «Г», літня кухня під літ. «Д», гараж під літ. «Ж», паркан №1, дворовий водопровід №2, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS], належний спадкодавцю на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області 26 лютого 1968 року за реєстром № 705 та зареєстрованого в Ізюмському МБТІ Харківської області 12 грудня 1974 року за № 9153, книга 55, з оцінкою 206 668 грн; - житловий будинок під літ. «А-2», загальною площею - 245,7 кв.м., житловою площею - 120,6 кв.м., з прибудовою під літ. «а», тамбуром під літ. «а1», мансардою під літ. «МС», балконом під літ. «а2»; господарські будівлі та споруди: гараж під літ. «Б», сарай під літ. «В», погріб під літ. «Г», що знаходяться на земельній ділянці площею 400 кв.м. за адресою: [ADDRESS], належний спадкодавцю на підставі рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 21.05.1991 року № 410 гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], дозволено будівництво будівлі розміром 10,0х5,0 м, рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 21.05.1991 року № 422 гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], дозволено зміну границі земельної ділянки із зміною площі, зареєстрував за домоволодінням ділянку площею 1000 кв.м., рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 27.05.1993 року № 484 гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], дозволено будівництво будівлі розміром 4,0х6,0 м, та неопалювальну прибудову до житлового будинку розміром 4,0х6,0 м, рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 27.05.1993 року № 491 гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], дозволено оформлення самочинного будівництва житлового будинку розміром 10,0х10,0 м та перепланування забудови на земельній ділянці з наступним виділенням в окреме домоволодіння з земельною ділянкою 400 кв.м. та адресою: [ADDRESS], рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 28.04.2004 року № 0342 гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], продовжено термін будівництва недобудованого житлового будинку, технічного паспорту на будинок станом на 10.09.2014 року, довідки Ізюмського МБТІ щодо вартості будинку 310 759 гривень. (а.с. 6-21) Як установлено судом, після смерті [PERSON] позивачка [PERSON], як дружина померлого спадкодавця, прийняла спадщину шляхом звернення із заявою до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадщини, заведена спадкова справа № 471/2014, інших спадкоємців за законом або за заповітом, які зверталися з заявою до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття або відмови від спадщини не встановлено. Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області на ім'я [PERSON] оформлено та видано: - свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.10.2014 року на 1/2 частини житлового будинку під літ. «А-1», загальною площею - 105,1 кв.м., житловою площею - 70,2 кв.м.; надвірні будівлі: вбиральня під літ. «Б», літній душ під літ. «В», сарай під літ. «Г», літня кухня під літ. «Д», гараж під літ. «Ж», паркан №1, дворовий водопровід №2, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS], та видано державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області 06 жовтня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за № 3-1984; - свідоцтво про право власності від 06.10.2014 року на половину долю в спільному майні подружжя, спадкове майно у вигляді: житловий будинок під літ. «А-1», загальною площею - 105,1 кв.м., житловою площею - 70,2 кв.м.; надвірні будівлі: вбиральня під літ. «Б», літній душ під літ. «В», сарай під літ. «Г», літня кухня під літ. «Д», гараж під літ. «Ж», паркан №1, дворовий водопровід №2, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS], набутому [PERSON], яка є дружиною [PERSON], померлого [INFO], та видане державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області 06 жовтня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за № 3-1980. (а.с. 10-13) Проте позивачка не може оформити право власності на житловий будинок під літ. «А-2», загальною площею - 245,7 кв.м., житловою площею - 120,6 кв.м., з прибудовою під літ. «а», тамбуром під літ. «а1», мансардою під літ. «МС», балконом під літ. «а2»; господарські будівлі та споруди: гараж під літ. «Б», сарай під літ. «В», погріб під літ. «Г», що знаходяться на земельній ділянці площею 400 кв.м. за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], так як за життя [PERSON] не зареєстрував вказане майно, тому позивачка не може надати правовстановлюючий документ на вказаний жилий будинок. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, право на оформлення спадщини у судовому порядку пов'язане з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п.1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Так, згідно відповіді Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області від 05.02.2015 року № 277/02-14 на запит [PERSON] щодо оформлення спадщини за законом вбачається, що в зв'язку з тим, що [PERSON] не наданий правовстановлюючий документ на жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], належний гр. [PERSON], який помер [INFO], видати свідоцтво про право на спадщину за законом Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості. Для визнання права власності в порядку спадкування на жилий будинок вона має право звернутися до суду (а.с. 42). Таким чином нотаріус не має можливості оформити позивачці свідоцтво про право на спадщину на вказане майно й їй було рекомендовано звернутися до суду з питання визнання права власності на вказаний будинок у порядку спадкування. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Вказане спірне майно входить до складу спадщини та позивачка має право на визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом як дружина померлого чоловіка. У задоволенні позовних вимог відповідач не заперечував. Порушень чиїх або законних прав, свобод чи інтересів не виявлено. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права та з врахуванням передбачених п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, позов підлягає задоволенню. Судові витрати, які позивачка сплатила за судовий збір, не компенсуються їй у зв'язку із вимогами про це позивачки (а.с. 1).

Outcome: approved