Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання на період навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 05.06.2001 року її батько [PERSON] та мати [PERSON] , зареєстрували шлюб у виконкомі Златоустівської сільської ради Волновахського району Донецької області. 18 лютого 2011 року розірвали свої відносини та проживають окремо. Від даного шлюбу народилась вона - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з 06.08.2019 року вона навчається в ДЮІ МВС на денній формі навчання, на даний час на 2-му курсі у м.Маріуполь. В зв`язку з тим, що вона навчається на денній формі навчання, вона не має можливості працювати. Вона залишилась у скрутному матеріальному становищі, так як їй не вистачає коштів на своє утримання (купівля одягу, ліків, канцелярських товарів для навчання, книжок), тому потребує матеріальної допомоги. Інших дітей, наскільки їй відомо, відповідач не має. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на період навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років. Позивач у судове засідання на розгляд справи не з`явилась, надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та наполягає на стягненні аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Кальна А.Г. у судове засідання не з`явились, відповідно до наданого відзиву заперечують проти стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач на даний час має невеликий дохід, який складає близько 10000 гривень, з яких він повинен утримувати себе та накопичувати на власне житло. Також зазначає, що позивачка не підтвердила факт неспроможності самостійно себе утримувати, а він довгий час не мав можливості накопичувати кошти на придбання власного житла у зв`язку з тим, що сплачував аліменти на утримання позивачки доки вона була неповнолітня. Він готовий брати на себе частину допомоги, але в розумному розмірі та по мірі своїх можливостей, щоб зібрати щось для придбання власного житла. Додатково зазначає, що після потрапляння ним у ДТП 16.08.2007 року лікарі надають йому постійні рекомендації щодо відвідування санаторно-курортного лікування, масажів, ЛФК, що потребує матеріальних затрат та кошти для придбання власного житла. Вважає, що донька може навчатись на заочній формі навчання та утримувати себе самостійно, а тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дитина [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 14.12.2018 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , мати якої є [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час позивач [PERSON] досягла повноліття. Відповідно до довідки № 216/20с від 29.09.2020 року [PERSON] навчається у Державному вищому навчальному закладі «Донецький юридичний інститут МВС України» спеціальність «Правоохоронна діяльність» на 2 курсі за денною формою навчання, на контрактній основі, з терміном навчання на поточному курсі до 31.08.2021 року. Загальний термін навчання становить 3 роки, закінчується 01.07.2022 року. Студентка знаходиться на повному особистому забезпеченні. Відповідачем надано суду довідку №144-ОК від 28.12.2020 року, відповідно до якої [PERSON] працює в ТОВ «АТБ-Маркет» на посаді молодшого приймальника товарів з 21.12.2018 року по теперішній час. Також згідно з довідкою про доходи №77/С/ВНЗП виданої 05.01.2021 року ТОВ «АТБ-Маркет» [PERSON] з липня 2020 року по грудень 2020 року отримав доходи у розмірі 75207,02 грн. Відповідно до довідки №57 від 29.12.2020 року виданої ККП «МБТІ-Маріупольська нерухомість», про те, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , особовий рахунок: [NUMBER] . Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з ч.1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, навчанням тощо). На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Частиною 2 ст.141СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд, враховуючи те, що [PERSON] є повнолітньою та продовжує навчання, у зв`язку з чим не має власного заробітку, перебуває на утриманні матері, а відповідач в свою чергу є особою працездатного віку та має постійний заробіток, інших утриманців немає, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку дочці, оскільки остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Тому, виходячи з принципу справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь повнолітньої дочки підлягають стягненню на період навчання аліменти. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість сплачувати аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісяця у зв`язку із невеликою заробітною платою, оскільки відповідач є працездатною особою, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Відповідач не позбавлений можливості працевлаштуватися на іншу роботу та не надав доказів, які б підтверджували його скрутний матеріальний стан. Між тим, виходячи із наданих відповідачем відомостей щодо його прибутку, дотримуючись принципу розумності, суд вважає доцільним стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини на період її навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, що забезпечить дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку. Приймаючи до уваги, що позивачка була звільнена від сплати судових витрат при поданні позовної заяви, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved