Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

У грудні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.11.2014 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики №01.10.14, відповідно до якого відповідач отримав у позивач 14500 доларів США та зобов'язувався повернути кошти у строк до 01.10.2015 р. зі сплатою 18% річних, але своє зобов'язання у вказаний строк він не виконав, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 587880,75 грн. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. За таких підстав судом відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням представника позивача. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.11.2014 року між [PERSON] (позивачем - позикодавцем) та [PERSON] (відповідачем - Позичальником), укладено договір позики №01.10.14, згідно умов якого [PERSON] отримав в борг від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 14500 доларів США, які зобов'язувався повернути до 01.10.2015 року та сплатити 18 % річних. Зі змісту договору також вбачається, що якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про його припинення, цей договір буде вважатись пролонгованим на той самий строк. Як стверджує представник позивач, за даним договором позики відповідачем суму боргу позивачу не повернуто у повному обсязі по теперішній час, жодна із сторін договору не заявила про його припинення. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві суми боргу, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно надано позивачем розрахунку, станом на 15.08.2017 р. заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики складає 21895,00 доларів США, яка складається із заборгованості за договором позики в розмірі 14500 доларів США та заборгованості по відсоткам - 7395,00 доларів США, що курсом НБУ станом на 07.11.2017 р. складає 587880,75 грн., Будь-яких заперечень по суті позову відповідачем судові не надано. Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та підстав пред'явлених позивачем вимог, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за договором позики в розмірі 587880,75 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5878,81 грн. судового збору сплаченого ним при звернення до суду.

Outcome: approved