Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду в інтересах недієздатної [PERSON] до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про зобовязання вчинити певні дії, а саме: зобовязати КПТМ «Криворіжтепломережа» виключити із суми заборгованості [PERSON] нараховану суму за послуги теплопостачання належної їй квартири за адресою: [ADDRESS] заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла за період часу з 22 серпня 2014 року по 18 жовтня 2017 року, та не включати такий борг до суми заборгованості [PERSON] за послуги з теплопостачання квартири в майбутньому. Ухвалою суду від 20 грудня 2017 року відкрито провадження за вище вказаним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач по справі зазначила, що згідно Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2016 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатною, та встановлено опіку і призначено позивача [PERSON] її опікуном. 22 серпня 2014 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON], однак Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року судом було визнано вказаний договір недійсним, рішення суду набрало законної сили 18 жовтня 2017 року. 06 листопада 2017 року [PERSON] зареєструвалася в квартирі [ADDRESS], як новий власник. Після поновлення права власності на квартиру позивач постала перед фактом заборгованості попереднього власника зазначеної квартир за послуги теплопостачання. З метою врегулювання вказаного спору в позасудовому порядку позивач неодноразова зверталася до відповідача з відповідними заявами, однак їй було відмовлено у виключенні із суми заборгованості нараховану суму за послуги теплопостачання належної їй квартири за адресою: [ADDRESS] заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла за період часу з 22 серпня 2014 року по 18 жовтня 2017 року, та не включати такий борг до суми заборгованості [PERSON] за послуги з теплопостачання квартири в майбутньому. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку загального позовного провадження або спрощеного позовного провадження. Нормами ст. 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Представником відповідача на виконання вимог ст. 278 ЦПК України було подано до суду відзив на позовну заяву у якому представник відповідача [PERSON] зазначає, що відповідач не звертався до суду про стягненн заборгованості за період з 22.08.2014 року по 18.10.2017 рік за адресою: [ADDRESS], оскільки позивачем надано документи, що підтверджують, що в період з 22.08.2014 року по 18.10.2017 рік власником вказаної квартири був [PERSON], тому з вимогами про стягнення заборгованості за цей період відповідач буде звертатися сааме до нього, оскільки Цивільний кодекс України передбачає, що власність зобовязує і власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Окрім цього, у відзиві представник відповідача зазначила, що особовий рахунок закріплений за квартирою, а не за власником, КПТМ «Криворіжтепломережа» не має можливості виключити суму заборгованості, яка утворилася за період часу з 22.08.2014 року по 18.10.2017 рік з особового рухунку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, надавши належну правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог належить відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2016 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатною та встановлено піку над нею призначивши опікуном [PERSON]. (а.с. 7-10) 22 серпня 2014 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу з [PERSON], предметом вказаного договору відповідно до п. 1.2 є квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за номером 1116. (а.с.11-13) Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року судом було визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрований у реєстрі за № 1116, серія та номер НАВ 231532, НАВ 2315533, посвідчений [PERSON] державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори, укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним, рішення суду набрало законної сили 18 жовтня 2017 року. (а.с.15-17) Відповідно до довідки № 340 виданої Криворізькою обєднаною міською довідково-інформаційною службою заборгованість за квартирою 24 в будинку № 16 по вулиці Ціолковського в місті Кривий Ріг, значиться, що заборгованість [PERSON] перед відповідачем КПТМ «Криворіжтепломережа» складає: вик. лист теплоенергія 12157,93 грн., послуги за гар води 407,70, послуги з опалення 8636,66. (а.с. 22) В цих рахунках повідомленнях зазначається прізвища, імя та по батькові боржника, а саме [PERSON]., з якою договірні відносини не розірвані. 07 вересня 2017 року, 27 вересня 2017 року, 30 листопада 2017 року позивач [PERSON] зверталася до КПТМ «Криворіжтепломережа» з вимогою провести перерахунок її особового рахунку, та не нараховувати борги попереднього власника. (а.с. 18,20,21) У відповіді від 19.09.2017 р. № 690/02/06 КПТМ «Криворіжтепломережа» повідомлено, що позивач має право звернутися до дільниці служби тепло збуту Дзержинського району для укладення договору на реструктуризацію. (а.с. 19) Між сторонами по справі виникли майнові цивільні відносини щодо постачання та споживання послугами, які регулюються ЦК України, Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Тому обєктом захисту у цивільному судочинстві являється порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Отже, указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Надаючи виниклим між сторонами по справі відносинам належну правову оцінку, суд звертає увагу, що згідно ст. 509 ч. ч. 1 і 2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 1 і ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 322 ЦК України\~власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачає ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 р. № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. (справа № 6-20 цс 11 Верховного Суду України, рішення прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Стаття 360-7 ЦПК України) Договір про надання послуг між [PERSON] та відповідачем не укладався. На імя позивача відкритий особовий рахунок. Такі дії породили між сторонами у справі правові відносини щодо надання житлово-комунальних послуг. В цих відносинах [PERSON] є одночасно і кредитором, і боржником. Позивачем не надано доказів неналежного виконання відповідачами їхніх обовязків, як це передбачено ст. ст. 526 і 530 ЦК України. [PERSON] та її представником не названі субєктивні права або інтереси споживача, які порушені, не визнані або оспорені відповідачами по справі. Вимоги п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлюють право споживача на одержання в установленому законодавством порядку необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання послуг, їх споживчі властивості тощо. Положення п. 6 вказаної статті встановлюють право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Перетворювальний позов направлений на\~зміну правовідносин, а саме в такому позові позивач просить суд змінити існуюче між ним і відповідачем матеріальне правовідношення. Судом встановлено, що\~ні договором, ні судовим рішенням, між сторонами по справі не встановлені правовідносини, які б свідчили про наявність у [PERSON] заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, яка утворилась внаслідок невиконання зобовязань попередніми власниками квартири. Посилання сторони позивача на ті обставини, що відповідна заборгованість утворилась внаслідок невиконання зобовязань попередніми власниками квартири суд не може прийняти до уваги. Фактично позивачем ставиться питання, яке має бути предметом доказування у разі предявлення до [PERSON] позовних вимог про стягнення заборгованості, яка виникла за період з 22 серпня 2014 року по 18 жовтня 2017 року. За правовою природою позовні вимоги [PERSON] є запереченнями проти неіснуючих позовних вимог до [PERSON] Частиною 2 ст. 14 ЦК України, встановлено, що особа, не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Право обліку заборгованості за надання житлово-комунальних послуг належить відповідачу. Оскільки списання будь-яких сум заборгованості є правом, а не обовязком відповідачів, позовні вимоги про обовязання не включати у особовий рахунок позивача заборгованість по сплаті послуг, яка виникла за період з 22 серпня 2014 року по 18 жовтня 2017 року не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що позовна вимога щодо не включення боргу до суми заборгованості [PERSON] в інтересах [PERSON] за послуги в майбутньому протирічить не тільки вищезазначеним, нормам права, а й ст. 3 ЦПК України, за змістом якої кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З наведеної імперативної процесуальної норми вбачається, що рішення (ухвала) суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень та не може бути умовним, а розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявне неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України. Захист прав свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановлення судом факту їх порушення. Чинним законодавством України не передбачено захист прав та інтересів на майбутнє. Діями відповідача не порушені права позивача, як споживача. Цими діями позивач не була позбавлена можливості здійснити (реалізувати) свої права споживача повністю або частково. Само по собі вказівка в особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків, а у випадку непогашення заборгованості, чинним законодавством не передбачено припинення надання відповідачами зазначених послуг. Таким чином, суд відмовляє у позові у звязку з його недоведеністю. Згідно ч.1 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В ст. ст. 20 і 21 Закону № 1875-IV передбачені обовязки споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Положеннями ч.5 ст. 26 Закону № 1875-IV передбачено, що процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін, а також ч. 1 ст. 641 ЦК України відповідно до якої пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобовязаною у разі її прийняття. Таким чином, у разі коли виконавець не підготувлює та не укладає із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання, який відповідає вимогам типового договору, таке право споживача підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії.

Outcome: dismissed