Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 17.10.2014 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві. Від шлюбу сторони дітей не мають. Після реєстрації шлюбу, стосунки між сторонами поступово почали погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На протязі останнього часу, сторони однією сім`єю не проживають, примирення неможливе. Позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.8). Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті. Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу місця реєстрації відповідача (а.с.). З відкритих даних Укрпошти, вбачається, що судова повістка на ім`я відповідача повернулась без вручення (трекінг №: 0314819467247) (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідач про зміну свого місця проживання суд не повідомляв, а тому відповідно до вимог ст. 130, 131 ЦПК України процесуальні документи вважаються такими, що вручені. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами по справі 17.10.2014 укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1665 (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач заперечень проти розірвання шлюбу до суду не направив. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно із положеннями ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Згідно із ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, проте таких вимог не було заявлено В порядку положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved