overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що 17 грудня 2011 року одружилась з відповідачем. Дошлюбне прізвище позивача - Глушак. Шлюб було зареєстровано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму, актовий запис № 378. [INFO] народився син, [PERSON], який на цей час мешкає з позивачкою. З жовтня 2013 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, вони мешкають окремо. Між сторонами втрачене почуття поваги та взаєморозуміння, виникали сварки. У них різні погляди на життя та сімейні стосунки. Подальше сімейне життя з відповідачем неможливе і збереження шлюбу також. Просить шлюб розірвати. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 грудня 2011 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. (а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з жовтня 2013 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 29 червня 2013 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марїнського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 61. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2015 року, у звязку з різними поглядами на сімейне життя. Відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, матеріально сімю не забезпечував. З вказаного часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марїнського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 61. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] року народження. Шлюбні відносини між подружжям припинені з лютого 2015 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, не піклуванням відповідача про створення нормальних сімейних стосунків, не забезпеченням сімї. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками, а тому суд вважає недоречним вжиття заходів щодо примирення подружжя. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 487,20 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 12 листопада 2005 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб, сім'ю, ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини були припинені з 8 червня 2014 року. Спору стосовно проживання дитини не мають. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі. [PERSON] надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 листопада 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 424 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18 березня 2006 року). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29 липня 2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). Спір про місце проживання дитини відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. 27.10.2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу є діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Сімейне життя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 27.10.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області 11.08.2014 року. У шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], про що 10.12.2004 року складено відповідний актовий запис за №24, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Успенівською сільською радою Саратського району Одеської області, [PERSON], [INFO], про що 14.06.2006 року складено відповідний актовий запис за №9, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Успенівською сільською радою Саратського району Одеської області, [PERSON], [INFO], про що 01.08.2014 року складено відповідний актовий запис за №7651, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Сімейне життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з 27 вересня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на сімейне життя, вона не проживає з відповідачем та не підтримує з ним подружні стосунки. На примирення з [PERSON] не згідна ні за яких умов та, оскільки їх шлюб існує тільки формально і його збереження суперечить її інтересам, просила цей шлюб розірвати і після такого розірвання відновити її дошлюбне прізвище Леончук. В судове засіданні позивач [PERSON] не зявилася, подавши суду заяву від 21 грудня 2015 року про розгляд справи за її відсутності, де вказує, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подавши суду заяву від 21 грудня 2015 року про розгляд справи за його відсутності, де зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи, що в дане судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №083476, сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 27 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №36 (а. с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 4) сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що в даному випадку сім'я розпалась остаточно, оскільки сторони тривалий час не проживають разом та не підтримують подружні стосунки, шлюб існує формально, підстави для надання сторонам строку на примирення відсутні, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, і після розірвання шлюбу відновити позивачу її дошлюбне прізвище Леончук, так як для цього є законні підстави. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 487.20 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25 квітня 2004 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння, повязані з поведінкою відповідача, та різні погляди на сімейні обовязки. Вважає, що примирення між ними та відновлення сімї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 106386 від 25.04.2004 року, зроблений актовий запис № 23. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року сторони подружні відносини не підтримують, в даний час спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають; оскільки почуття любові та поваги втрачено, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON], але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо з липня 2015 року, недостатньо уваги приділяє матеріальному забезпеченню сім'ї, чим ставить позивачку у тяжке матеріальне становище. Відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконачим документам з відповідача не проводиться, непрацездатних батьків, дочки чи сина не має. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2002 року. Згідно свідоцтв про народження, від шлюбу сторони мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою, відповідач живе окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, суд визнає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

у грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, вказуючи, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на утримання сина [PERSON] не надає. В судове засідання сторони не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] народився 8 січня 2011 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Гадяцької міської ради [PERSON] проживає з матірю та батьком. Відповідно довідки ТОВ «Техмолпром» [PERSON] отримує середньомісячну заробітну плату в сумі 3546,08 грн. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як батько зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно. В обґрунтування позовних вимог вона послалася на наступне. З 08.11.2003 року по 09.04.2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з позивачем вона має дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, участі у її вихованні не приймає, та не бажає виконувати свої батьківські обовязки. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181 СК України аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в долі від їх доходів та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, щоз 08.11.2003 року по 09.04.2009 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Власенко, прізвище у шлюбі [PERSON]) [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.04.2009 року, справа №2-2210/2009р. Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], про що 29.06.2005 року зроблено відповідний актовий запис за №42, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №016594, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області. Дитина, [PERSON] проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виконкому Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №4317 від 17.12.2015 року. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання доньки добровільно не надає, участі у її вихованні не приймає, та не бажає виконувати свої батьківські обовязки. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2\~000 грн. щомісячно. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послалася на наступне. З 10.02.2012 року вона перебує у шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вона має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, участі у її вихованні не приймає, та не бажає виконувати свої батьківські обовязки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просить суд задовольнити її позовні вимоги та стягнути аліменти в розмірі 2\~000,00 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявив, що може сплачувати аліменти лише в розмірі 1\~000,00 грн. оскільки є студентом денної форми навчання і немає заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181 СК України аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в долі від їх доходів та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, щоз 10.02.2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №154829, виданого виконавчим комітетом Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №01. Від шлюбу у сторін 04.05.2012 року народилася дитина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №306155, виданим виконавчим комітетом Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №13. Дитина, [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач щомісячно надає допомогу на утримання дитини у розмірі 450,00 грн. Доказів отримання грошового забезпечення відповідачем сторони суду не надали. Згідно довідки №576 від 02.09.2016 року відповідач [PERSON] є студентом 6 курсу денної відділення УМБ Одеського національного політехнічного університету. За таких обставин суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини від усіх видів його доходів на місяць, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved