Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 18733,66 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 283,31 грн, інфляційні втрати в розмірі 280,37 грн, а також проситв стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн та судові витрати. Свою позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що 29.08.2018 по вул. Винниченка, 14 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ssang Yong Actyon», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспротного засобу марки «Nissan Rogue», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів. Того ж дня між потерпілим у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] та позивачем досягнуто домовленості щодо відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за якою позивач передає відповідачу грошові кошти в розмірі 700 доларів США, які ввідповідач зобов`язався повернути після відшкодування грошової компенсації від страхової компанії позивача. Відповідно до платіжного доручення, отриманого від страхової компанії позивача за № 12615 від 05.03.2019, ТОВ «СК «Ю.Ес.Ай.» сплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 14035,66 грн. Станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, грошові кошти позивачу не повернуті. Враховуючи викладене, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2019 року у справі відкрито провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як зазначає позивач, 29.08.2018 по вул. Винниченка, 14 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ssang Yong Actyon», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспротного засобу марки «Nissan Rogue», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів. Того ж дня між потерпілим у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] та позивачем досягнуто домовленості щодо відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за якою позивач передає відповідачу грошові кошти в розмірі 700 доларів США. Судом встановлено, що згідно розписки, складеної [PERSON] від 29.08.2018 зазначено, що останній до [PERSON] претензій стосовно дорожньо-транспортної пригоди не має. В рахунок компенсації отримав 700 доларів США. Повертаю по відшкодуванню від страхової компанії. Статтею 202 ЦК України, визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Товариством з обмеженою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай.» сплачено на користь [PERSON] 14035,66 грн, що підтверджується платіжним дорученнням № 12615 від 05.03.2019. Позивачу від ТДВ СК «Ю.Ес.Ай» було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу на 14035,66 грн листом вих. № 1622/АК від 23.05.2019. В свою чергу, позивач [PERSON] на адресу відповідача направив вимогу про повернення грошових коштів від 23.08.2019, в якій просив у строк до 28.08.2019 сплатити борг у розмірі 700 доларів США (у гривневому еквіваленті за курсом НБУ). Відповідач ухиляється від виконання зобов`язання за вищезазначеною розпискою та утворену заборгованість не погашає. За положеннями ст.ст. 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою. Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2019 сплив термін користування грошовими коштами. Таким чином, позивач має право на стягнення з 06.03.2019 3% річних та інфляційних втрат. Згідно ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з цим, так як відповідач не виконав зобов`язання відповідно до розписки та не повернув кошти, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за користування коштами за зазначений стороною позивача період з 06.03.2019 по 05.09.2019 у розмірі 283,31 грн та інфляційні втрати в розмірі 280,37 грн. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 18733,66 грн та 3% річних в розмірі 283,31 грн та інфляційні втрати в розмірі 280,37 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги відповідачем надано Договір про надання адвокатської допомоги від 10.06.2019, Додаткова угода № 1 до Договору про надання правової допомоги від 21.08.2019, розрахунок за надання послуг по договору про надання правової допомоги від 10.06.2019, дублікат квитанції до прибуткового касового ордера № 27 від 27.04.2019 про сплату 15000,00 грн [PERSON] . Однак, не надано Акт наданих послуг, а розрахунок за надання послуг по договору про надання правової допомоги від 10.06.2019 не містить зазначення витраченого часу на надання відповідної послуги адвокатом, що позбавляє суд можливості зробити висновок про обґрунтованість суми витрат, яку відповідач просить стягнути з позивача за кожну із послуг, Договір про надання адвокатської допомоги від 10.06.2019, Додаткова угода № 1 до Договору про надання правової допомоги від 21.08.2019 та дублікат квитанції від 27.04.2019 не містять відомостей про надання послуг та їх оплату саме у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, а тому суд не приймає дані документи в якості належних доказів понесення відповідачем витрат на правничу допомогу. Приймаючи на уваги зазначене, суд приходить до висновку зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 7500,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial