Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

У вересні 2019 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Бойков і Компанія» (далі - ПСП «Бойков і Компанія») звернулось до суду з цим позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомова Н.І., приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасов І.Ю. та просить визнати недійсними договір купівлі-продажу будівель від 29 грудня 2017 року між ПСП «Бойков і Компанія» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І., зареєстрований у реєстрі за № 5040; договір купівлі-продажу від 1 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовим І.Ю., зареєстрований у реєстрі за № 143. Позов мотивує тим, що ринкова вартість продажу об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , що є предметом спірних правочинів складає 3446047 грн, тобто майже у сто разів більша за вартість цього майна за першим за часом правочином. У свою чергу 29 грудня 2017 року [PERSON] придбавши об`єкт нерухомого майна за 35131,33 грн, 1 лютого 2018 року продав цей об`єкт нерухомого майна відповідачці [PERSON] за ціною 346646 грн. На думку позивача ці обставини є підставою для визнання спірних правочинів недійсними. Представником відповідачки [PERSON] , [PERSON] надіслано до суду відзив на позов. Просить відмовити у позові. Зазначає, що підставою позову є вартість комплексу будівель, що на думку позивача значно нижча ринкової вартості, чим порушено його права. [PERSON] вказує, що вимоги позивача є необґрунтованими, позивачем не надано доказів порушення його прав. Представником відповідача [PERSON] , [PERSON] надіслано до суду відзив на позов. Позов не визнає та просить відмовити у ньому. Вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, ним не надано доказів порушення його прав. У судовому засіданні представник ПСП «Бойков і Компанія» Бойков С.В. позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у ньому. Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомова Н.І. у судове засідання не з`явилась, письмових пояснень щодо позову або відзиву не надіслала. Однак надсилала до суду листа у формі повідомлення про те, що погоджується із запереченнями відповідачів. Приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасов І.Ю. надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (чч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України). При здійсненні провадження у цій конкретній справі суд дає оцінку вимогам, запереченням, аргументам, поясненням та міркування щодо предмета спору виключно тим, що містяться у заявах по суті справи. Судом установлено, що 29 грудня 2017 року між ПСП «Бойков і Компанія» в особі Бойкова С.В. - далі як «Представник продавця» та з другої сторони [PERSON] , за взаємною згодою уклали договір про таке. Продавець в особі Представника передав у власність, а Покупець прийняв у власність комплекс будівель, а саме: нежитлову будівлю майстерню-адмінбудинку А загальною площею 1547,7 кв. м, гараж Б загальною площею 245,3 кв. м, вбиральню Г, огорожу № 1, ворота № 2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Цей договір посвідчений цього ж дня приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І., зареєстрований у реєстрі за № 5040 (а. с. 6, 7, далі - Договір 1). За змістом п. 3 Договору 1, вартість комплексу будівель за взаємною згодою сторін становить - 35131,33 грн. Продаж вчинено за - 35131,33 грн, які Покупець перерахував на рахунок Покупця, згідно з квитанціями до прибуткових касових ордерів № 25 від 21 грудня 2017 року, № 26 від 22 грудня 2017 року, № 27 від 26 грудня 2017 року, № 28 від 27 грудня 2017 року, повністю до підписання цього договору. У зв`язку з цим, сторони домовляються, що розрахунок між ними за договором купівлі-продажу вищевказаного комплексу будівель вважається здійсненим. Покупець не має претензій до Представника Продавця щодо оплати вартості вищевказаного комплексу будівель. Вартість майна визначена з урахуванням ПДВ. Сторони свідчать, що продажна ціна комплексу будівель, вказана в п. 3 договору є дійсною, реальною, договірною ціною, відповідає стану та якості комплексу будівель на момент посвідчення цього договору. Сторони домовляються, що підвищення або зниження ринкової ціни комплексу будівель в майбутньому не є підставою для визнання цього договору недійсним, розірвання договору з ініціативи будь-якої зі сторін або підставою для того, щоб Продавець або Покупець вимагав від іншої сторони будь-якої матеріальної грошової компенсації у зв`язку з підвищенням ринкової ціни частини комплексу будівель. 1 лютого 2018 року між [PERSON] (далі - Продавець) та [PERSON] (далі - Покупець), діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема з вимогами щодо недійсності правочину), уклали цей договір про таке. За цим договором Продавець передав у власність Покупця, а Покупець прийняв майно і сплатив за нього обговорену грошову суму. Комплекс будівель, що відчужується за цим договором розташований у [ADDRESS] . Опис: «А» - нежитлова будівля майстерня - адмінбудівля загальною площею 1547,7 кв. м, «Б» - гараж загальною площею 245,3 кв. м, «Г» - вбиральня, № 1 - огорожа, № 2 - ворота, розташовані на неприватизованій ділянці площею 0,5841 га, кадастровий номер: 3521910100:09:001:0003, згідно з витягом НВ - 3505300042018 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого 25 січня 2018 року Горьовою О.В. - державним кадастровим реєстратором відділу у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Цей договір посвідчений цього ж дня приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовим І.Ю., зареєстрований у реєстрі за № 143. 1 лютого 2018 року цим самим нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, внесено запис про право власності [PERSON] за цим правочином: 24639951 (а. с. 8-10, далі - Договір - 2). Згідно з п. 1.3 Договору 2, комплекс будівель належить Продавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. 29 грудня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5040. Державну реєстрацію права власності на комплекс будівель за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно з витягом з ДРПП, індексний номер: 109625562, проведено Пахомовою Н.І., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, право власності зареєстровано 29 грудня 2017 року за № 24246064, РНОНМ: 1453618635219. Відповідно до п. 2.1. Договору 2, продаж комплексу будівель за домовленістю сторін вчиняється за 346646 грн, що отримані Продавцем від покупця до підписання цього договору. Зазначена в цьому пункті договору сума продажу встановлена за домовленістю сторін, є остаточною і змінам не підлягає. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 632 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ст. 203 ЦК України). Стаття 204 ЦК України передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з пунктами 7, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Підстави для визнання правочину недійсними, визначені, зокрема у положеннях статей 215, 222, 223, 225, 227, 229-234 ЦК України. Предметом цього позову є визнання недійсними правочинів з тих підстав, що визначена за цими правочинами ціна предмету купівлі-продажу є значно нижчою його ринкової вартості. Суд установив, що за спірними правочинами Покупець передав у власність Покупця комплекс будівель за адресою: [ADDRESS] - нежитлова будівля майстерня - адмінбудівля загальною площею 1547,7 кв. м, «Б» - гараж загальною площею 245,3 кв. м, «Г» - вбиральня, № 1 - огорожа, № 2 - ворота. Ціна цього товару за Договором 1: 35131,33 грн, за Договором 2: 346646 грн. Очевидно, що ціна товару за Договором 1 згідно з характеристиками товару, тобто його площею, місцем розташування тощо, є нижче ринкової. Однак, сам по собі факт продажу Продавцем за договором купівлі-продажу товару Покупцю за ціною нижчою за ринкову, за спільною домовленістю сторін правочину, не свідчить про наявність підстав для визнання його недійсним. ПСП «Бойков і Компанія» у цій справі не надало доказів порушення його прав при вчиненні спірних правочинів, що дають за визначених у ЦК України підстав визнати їх недійсними. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість цього позову ПСП «Бойков і Компанія» до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомова Н.І., приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасов І.Ю. про визнання правочинів недійсними. Відповідачі у справі не понесли судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed