Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України та прокуратури Херсонської області, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь на відшкодування моральної шкоди 5000000 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивач перебував під слідством з 07.09.2005 року по 01.04.2014 року, відносно нього обирався запобіжний захід, 7 діб він перебував під вартою, за цей час його звільнено з посади головного лікаря Херсонської обласної лікарні «ХОСПІС». Вироком Суворовського районного суду м Херсона від 13.01.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01.04.2014, відносно позивача постановлено виправдувальний вирок. Позивач вважає, що незаконними рішеннями та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, йому було завдано істотної моральної шкоди, яку він оцінює в 5000000 грн. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представники відповідачів позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечували, надали суду свої письмові заперечення проти позову, просили відмовити у його задоволенні через необґрунтованість та недоведеність. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07.09.2005 року відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України. 27.03.2006 року йому пред'явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 342 КК України. 10.09.2005 року стосовно [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 13.01.2014, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01.04.2014 [PERSON] виправдано за недоведеністю участі у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 368, ч.2 ст. 342 КК України. Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.08.2014 року за касаційною скаргою прокурора кримінальну справу відносно [PERSON] витребувано з Суворовського районного суду м. Херсона для розгляду в касаційному порядку. Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 цієї постанови Пленуму розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що належними та допустими доказами (показаннями свідків [PERSON], [PERSON], показаннями позивача [PERSON], допитаного в якості свідка, письмовими доказами, долученими до матеріалів справи) було доведено те, що у зв'язку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, кримінальним переслідуванням та незаконним засудженням позивачу було завдано сильного душевного болю та страждань, що полягало в погіршенні стану здоров'я, приниженні честі та гідності, підриву авторитету та ділової репутації, позбавило можливості професійного розвитку як лікаря, порушило привичний образ життя та нормальне спілкування з родичами, колегами та друзями. Отже, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. Разом з тим, положеннями ст.ст. 1,2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначено, що шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду. З наведених нормативних положень вбачається, що суб'єктом відповідальності є держава, а не конкретний судово-слідчий орган. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] до прокуратури Херсонської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури, задоволенню не підлягають. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Аналогічна позиція зазначена і у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», в якому судам роз'яснено, що в тих випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що встановлена на час розгляду справи. Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» визначено, що з 01.01.2014 року мінімальний розмір заробітної плати складає 1218 грн. Відповідно до матеріалів справи позивач перебував під слідством та судом 102 місяці та 23 дня (з 07.09.2005 року по 01.04.2005 року). Таким чином, згідно положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» мінімальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню складає 125139,7 грн. ((1218 грн.* 102 місяці) + ((1218 грн./31 день) *23 день)). Враховуючи обставини справи, суд вважає, що визначений мінімальний розмір моральної шкоди в сумі 125139,7 грн. відповідатиме характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач. Крім того, відповідно до вимог ст. 25 БК України Державній казначейській службі України надані повноваження здійснювати безспірне списання коштів державного та місцевих бюджеті на підставі рішення суду. Механізм виконання рішень суду про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів здійснюється у відповідності до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845. Так, згідно п. 35 цього Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою передбаченою для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Отже, безспірне списання коштів здійснюється Державною казначейською службою України з державного бюджету за відповідною бюджетною програмою, а не з єдиного казначейського рахунку. Таким чином, позивач, порушивши питання про стягнення з держави коштів на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, не чітко виклав позовні вимоги. Захищаючи порушенні права позивача, суд вважає, що з державного бюджету шляхом безспірного списання коштів на користь [PERSON] для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, слід стягнути 125139,7 грн., а в задоволенні позову до прокуратури Херсонської області та в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial