Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] , у якому, крім нього, також зареєстровані: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , дочка - [PERSON] , та брат позивача - [PERSON] . З 2012 року [PERSON] в даному будинку не проживає, але з реєстраційного обліку за вказаною адресою в добровільному порядку не знявся, у зв`язку з чим у позивача виникають проблеми із вільним користуванням належним йому майном. Тому з метою захисту своїх прав він змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 15.09.2020 року відкрито провадження у справі, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, а справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у визначений в ухвалі строк відзив суду не надав, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав, а тому відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов такого висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , та підтверджується договором купівлі-продажу від 31.07.2003 року, і Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.08.2003 року. Згідно довідки Яснозірської сільської ради № 285 від 07.08.2020 року, у належному позивачу будинку [ADDRESS] зареєстровані: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , дочка - [PERSON] , та брат позивача - [PERSON] . Водночас згідно акту обстеження будинку [ADDRESS] , складеному депутатом Яснозірської сільської ради [PERSON] в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не встановлено поважності причин непроживання відповідача в спірному житлі, а також вчинення перешкод відповідачу позивачем або членами його сім`ї, іншими особами в користуванні цим житлом. На підставі викладеного, суд доходить висновку про необхідність усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням як власнику [PERSON] та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , в якому зареєстровано місце його проживання.

Outcome: approved