overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 14 жовтня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з 17 грудня 2014 року, сім'я існує формально, сторони на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 23 червня 2005 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2005 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з 2010 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 25 жовтня 2002 року. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2002 року. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, сім'я існує формально, сторони на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначив, що він перебуває у шлюбі з відповідачкою з 31 січня 2006 року. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією сім'єю не проживають та діти [PERSON] і [PERSON] проживають разом з позивачем та знаходяться на повному його утриманні. Відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2006 року відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Позивач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], матір'ю яких є відповідачка по справі, що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження серії [NUMBER], виданим 29 серпня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що складено актовий запис № 261, серії [NUMBER], виданим 29 серпня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що складено актовий запис № 346, серії [NUMBER], виданим 29 серпня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що складено актовий запис № 382. На теперішній час сторони спільно не проживають. Діти [PERSON] та [PERSON] залишилась проживати разом з позивачем, що підтверджується довідкою №1200 від 02 жовтня 2014 року, виданою головою КСН «Мирний». Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дітей, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивач був звільнений від сплати судового збору та його вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 06 серпня 2005 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки на даний момент вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2005 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення ( ст. 185 СК України ). Оскільки відповідач є батьком дитини, і зобов'язаний її утримувати, то суд, з урахуванням статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.12.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243,60 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві вона посилається на те, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Оскільки на даний момент вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 50% з усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти за минули час за три роки. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач і його представник в судовому засіданні проти позову частково заперечували. Вказували на те, що на утриманні відповідача перебуває малолітній син [PERSON] і хворі батьки, а тому, на даний час він позбавлений фінансової можливості сплачувати позивачу аліменти у розмірі 50% від його доходу. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України\~частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] На даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає із матірю. Оскільки відповідач є батьком дитини, і зобовязаний її утримувати, то, з урахуванням статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, і того, що на утриманні відповідача на даний час ще перебуває інша дитина, [PERSON], [INFO], а також його батько, [PERSON], який є людиною похилого віку, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 08.12.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243,60 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 20.10.2011 між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №003-03200-201011, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 4 000 грн. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим, станом на 29.09.2014 виникла заборгованість в розмірі 7 630,55 грн., яку позивач, а також судові витрати просив стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №003-03200-201011, відповідно до якого банк відкрив клієнту відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом 4 000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за нею станом на 29 вересня 2014 року виникла заборгованість на загальну суму 7630 грн. 55 коп., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3197,57 грн., простроченої суми кредиту - 2719,63 грн., заборгованості по комісіям 1713,35 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Враховуючи те, що [PERSON] позов визнала, суму заборгованості належними доказами не спростувала, з останньої на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 7 630 грн. 55 коп. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Дельта Банк» слід стягнути понесені ними судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 25 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №008-03520-250811, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит з лімітом 10000 грн. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим, станом на 08 вересня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 12 819,72 грн., яку позивач, а також судові витрати просив стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №008-03520-250811, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит шляхом відкриття клієнту відновлюваної відкличної лінії в загальному розмірі 100000 грн. з встановленим лімітом в розмірі 10 000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 08 вересня 2014 року виникла заборгованість на загальну суму 12 819 грн. 72 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12 819 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, що відповідач [PERSON] позов визнав, належними доказами суму заборгованості не спростував, з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 12 819 грн. 72 коп. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Дельта Банк» підлягають стягненню понесені ними судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 20 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №451, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 9000,00 грн., строком до 20.04.2014. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 18.12.2014 виникла заборгованість в розмірі 17 538,53 грн., яку позивач, а також судові витрати просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на задоволені позовних вимог наполягав. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №451, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 9000,00 грн., строком до 20.04.2014. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення умов договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустила прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за нею станом на 18 грудня 2014 року утворилась заборгованість за договором в розмірі 17 538 грн. 53 коп., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 9000,00 грн. та заборгованості по процентам - 8 583,53 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Відповідачем сума заборгованості визнана. Таким чином, з огляду на наведене та з урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 17 538 грн. 53 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 07 жовтня 1995 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки відсутнє взаєморозуміння, вони різні люди з різними поглядами на життя, що призводило до сварок та скандалів та до втрати почуття поваги та любові. З січня 2009 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 1995 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого, Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №939. Від шлюбу сторони мають [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з січня 2009 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved