Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу за договором позики з урахуванням відсотків у розмірі 38931,04 грн та судові витрати 840,80 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 14\~серпня 2018\~року уклала з [PERSON] договір позики грошей, відповідно до якого остання отримала у борг грошові кошти у сумі 570,04 грн, які\~зобов`язалася повернути\~позивачу до 28 серпня 2018 року. Крім того, 14 серпня 2018 року позивач уклала з [PERSON] договір поруки, предметом якого є виконання зобов`язань з боку [PERSON] за договором позики від 14 серпня 2018 року. У визначений договором строк відповідачі кошти не повернули, у зв`язку з чим з 29.08.2018 року по 01.07.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 38931,04 грн, з якої: 570,04 грн заборгованість по позиці, 38361,00 грн заборгованість за відсотками. У судове засідання позивач не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила розглянути позов без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подавали. Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 14 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого позивач передала позичальнику грошові кошти в сумі 570,04 грн. з умовою їх повернення до 28 серпня 2018 (а.с.5). На підтвердження укладання зазначеного договору [PERSON] склала розписку про отримання нею від позивача грошових коштів в сумі 570,04 (а.с.6). Згідно п. 4.2. Договору за користування коштами понад строки, які вказані в договорі позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, форма договору позики не порушена. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу у розмірі 570,04 грн залишається неповернутою, проценти за користування грошима за період з 29.08.2018 року по 01.07.2020 року складають 38361,00 грн. (570,04 грн х 10% х 673 днів / 100 %= 38361,00 грн). Згідно договору поруки від 14 серпня 2018 року, укладеного між позивачем та [PERSON] , останній відповідає за виконання [PERSON] обов`язків за договором позики від 14 серпня 2018 року в обсязі 50 грн., в межах яких позичальник та поручитель відповідають як солідарні боржники. Враховуючи зазначене, підстав для стягнення усієї суми боргу солідарно з обох відповідачів суд не вбачає. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу. На підставі ст. 534 ЦК України, 50 грн мають бути стягнуті в рахунок погашення процентів солідарно з [PERSON] та [PERSON] . Викладене приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача суму боргу за договором позики грошей від 14 серпня 2018 року в розмірі 570,04 грн, проценти за користування позикою за період з 29.08.2018 року по 01.07.2020 року в розмірі 38311 грн, а також стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача суму боргу зі сплати процентів в розмірі 50 грн. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial