Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивувала тим, що 01 березня 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки через постійні суперечки спільне життя стало неможливим, так як кожен із них має різні погляди на сімейне життя. Шлюбні стосунки фактично припинені з травня 2020 року. На даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. [PERSON] просить розірвати шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис 154 від 01.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] 17.12.2020 року позовну заяву зареєстровано судом та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Бебешко М.М. 13.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 15.01.2021 року від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Судові витрати просила залишити за нею. Після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». 15.01.2021 року від відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій позов визнав. Заперечень щодо розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 01 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 154. Прізвища після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». За час перебування у шлюбі, у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З поданої [PERSON] заяви вбачається, що остання бажає змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб значиться « [PERSON] », тому суд вважає на можливе відновити прізвище [PERSON] на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У заяві від 15.01.2021 року [PERSON] просила судові витрати залишити за нею. Враховуючи клопотання [PERSON] , суд вважає за можливе судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved