Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 08 квітня 2014 року між нею та відповідачем в особі Сімферопольського відділення №2 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу. Згідно з умовами договору позивачка передала банку грошову суму в іноземній валюті, а банк, у свою чергу, зобов'язався повернути вказані грошові кошти вкладнику 13 квітня 2015 року та сплатити відповідні відсотки. Посилаючись на те, що банк припинив діяльність своїх відділень на території Автономної Республіки Крим та ухиляється від свого обов'язку виплачувати проценти за користування вкладом, позивачка просила суд задовольнити пред'явлені вимоги, розірвати вищевказаний договір, зобов'язати відповідача повернути їй суму депозиту в розмірі 3 900 доларів США та виплатити проценти в розмірі 81,04 доларів США. У судовому засіданні представник позивачки підтримав пред'явлені вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Судом встановлено, що 08 квітня 2014 року між позивачкою та відповідачем в особі Сімферопольського відділення №2 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу № 302898. Згідно з умовами даного договору позивачка передала відповідачеві грошову суму в розмірі 1300 доларів США зі строком повернення 13 квітня 2015 року, а відповідач, у свою чергу, зобов'язався здійснювати нарахування відсотків, розмір яких з 08 квітня 2014 року становить 12 % річних, а з 14 травня 2014 року - 2 відсотки річних. 09 квітня 2014 року сторонами укладено додатковий договір, згідно умов якого сума вкладу становить 2 600 доларів США. 11 квітня 2014 року сторони уклади додатковий договір, відповідно до умов якого сума вкладу становить 3 900 доларів США. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, посиланням на яку позивачка обґрунтовує свої вимоги, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги в частині розірвання договору, позивачка стверджує, що станом на момент звернення до суду відповідач не виплатив їй проценти за користування сумою вкладу у розмірі 81,04 доларів США, що, на її думку, є істотним порушенням договору з боку відповідача в розумінні вищенаведеної норми матеріального права. Крім того, зазначає позивачка, відповідач припинив діяльність на території Автономної Республіки Крим. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, як було встановлено в ході розгляду даної справи, відповідно до п.1.1 договору, укладеного між сторонами спору, проценти за користування вкладом виплачуються банком вкладнику щомісячно шляхом безготівкового перерахування на власний поточний рахунок вкладника. Згідно умов зобов'язання, розпорядження отриманими коштами відбувається шляхом використання платіжної картки. Ту обставину, що банк здійснює виплату процентів позивачці в порядку та у строки, передбачені умовами договору банківського вкладу, сторони у судовому засіданні визнали. Таким чином, дана обставина не підлягає доказуванню згідно правила ч.1 ст.61 ЦПК України. Будь-яких доказів, які б свідчили про порушення банком умов договору щодо виплати позивачці процентів за користування вкладом, а також про те, що позивачка намагалася скористатися своїм правом на дострокове припинення договору банківського вкладу, однак відповідачем їй було відмовлено, суду не надано. Припинення відповідачем діяльності на території Автономної Республіки Крим не є порушенням умов договору в розумінні ст.651 ЦК України, в той час як позивачка не позбавлена можливості користування виданою їй платіжною карткою у терміналах банків-партнерів відповідача, які функціонують в АР Крим. Також суд надає оцінку тій обставині, що звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] вказала у заяві єдину адресу місця свого проживання: «[ADDRESS]». Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що позивачка не надала доказів, які б свідчили про порушення відповідачем її зобов'язальних прав, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed