Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

У грудні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.10.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором б/н від 13.10.2011 року, станом на 11.10.2020 року загальна заборгованість перед банком складає 14095,27 грн.. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14095,27 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн.. Ухвалою від 14 грудня 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавала. Ухвалою від 22 лютого 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 жовтня 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). У порушення умов кредитного договору свої зобов`язання відповідач [PERSON] за договором б/н від 13.10.2011 року своєчасно не виконала, внаслідок чого станом на 11.10.2020 року утворилась заборгованість, яка становить 14095,27 грн., з яких: 10071,69 грн. - тіло кредиту; 667,22 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 3356,36 грн. - нарахована пеня. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 13.10.2011 року в розмірі 14095,27 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 2102 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved