Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину сторін - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позов обгрунтований тим, що сторони перебувають у шлюбі з 31 серпня 2012 року і є батьками [PERSON] , на даний час проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачем, знаходиться повністю на її утриманні, при цьому позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює, так як донька [PERSON] є дитиною-інвалідом, позивач вимушена постійно перебувати поруч з нею та доглядати її, тому єдиним доходом сім`ї є соціальна допомога на дитину-інваліда. Також дитина потребує щомісячного медичного обстеження, придбання ліків, що в свою чергу вимагає значних матеріальних затрат. За таких умов позивач немає можливості самостійно, без участі батька утримувати доньку. Відповідач не приймає участі у вихованні і утримані дитини та не надає матеріальної допомоги. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Згідно заяви від 11 лютого 2020 року позивач [PERSON] позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання сповіщений, про що свідчить повідомлення від 10 лютого 2020 року про вручення судової повістки рекомендованим листом. Відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин і не подав відзиву. Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. За таких обставин наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до копії свідоцтва про народження від 03 червня 2015 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , сторони перебувають у шлюбі з 31 серпня 2012 року. Відповідно до копії довідки Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 12 грудня 2019 року склад сім`ї позивача [PERSON] , зареєстрованої в [ADDRESS] , - донька [PERSON] , 2015 року народження, мати [PERSON] 1970 року народження. Відповідно до довідки КНП «Ніжинський міський пологовий будинок» від 09 грудня 2019 року [PERSON] працює лаборантом КДЛ і в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до п`яти років з 26 травня 2019 року по [INFO]. Згідно копії медичного висновку № 240-56 від 24 жовтня 2018 року [PERSON] , [INFO] є дитиною інвалідом, та має право на отримання соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років. Сторони повинні утримувати [PERSON] до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачем заявлений позов про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлений у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн., з 1 липня - 1859 грн., з 1 грудня - 1921 грн.. Як зазначено вище мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, працездатний стан відповідача, що у встановленому порядку не спростовано, хворобливий стан дитини, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 3 частки заробітку (доходу) відповідача, даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на утримання дитини позивачем. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, що є підставою в порядку ст.141 ЦПК України для стягнення із відповідача в дохід держави 768 грн. 40 коп. судового збору. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved