Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ТОВ «I-Тревелс» на її користь збитки в сумі 9787,25 гривень. В обґрунтування позовних вимог, зазначила про те, що 08 серпня 2014 року, нею придбано за допомогою сервісу ТОВ «»Ш-Тревелс» авіаквитки, загальною кількістю 10 шт., сполученням Київ-Тіват-Київ, із яких п'ять авіаквитків №168221, №168223, №168225, №168227, №168229 з Києва до Тівату із датою вильоту 24.08.2014 року та п'ять авіаквитків із Тівату до Києва №168222, №168224, №168226, №168228, №168230 із датою повернення 07.09.2014 року та отримані відповідні маршрутні листи пасажира. 05 вересня 2014 року стало відомо що рейс Тіват-Київ 07.09.2014 року виконуватись не буде. Станом на день звернення позивача із даним позовом до суду грошові кошти за сплачені позивачем за п'ять невикористаних авіаквитків, загальна сума яких складає 9787 гривень 25 копійок, повернуто не було. У судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. У судове засідання відповідач повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74,76 ЦПК України порядку. Однак, відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких повідомив, що проти позову заперечує в повному обсязі. Відповідач в запереченнях пояснив, що є агентом і дії від імені і за рахунок туроператора, а саме ТОВ «Туристичний офіс» і вважає, що саме туроператор має бути відповідачем по справі На підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, 08 серпня 2014 року, [PERSON] придбала за допомогою сервісу ТОВ «І-Тревелс» авіаквитки, загальною кількістю 10 шт., сполученням Київ-Тіват-Київ, із яких п'ять авіаквитків №168221, №168223, №168225, №168227, №168229 з Києва до Тівату із датою вильоту 24.08.2014 та п'ять авіаквитків із Тівату до Києва №168222, №168224, №168226, №168228, №168230 із датою повернення 07.09.2014року та отримані відповідні маршрутні листи пасажира. Вказана грошова сума як послуга за оплату перевезення, перерахована на розрахунковий рахунок ТОВ «І-Тревелс» з особистої банківської картки позивача в ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується банківською випискою, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до положень ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. 05 вересня 2014 року [PERSON] стало відомо що рейс Тіват-Київ 07.09.2014 року виконуватись не буде. В свою чергу, [PERSON] направлений письмовий запит на ім'я генерального директора ТОВ «І-Тревелс» Хіміченко О.В., за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка 16, оф.7 від 06.09.2014 за Вх.№091462/2014 із проханням повернути грошові кошти за невикористані п'ять авіаквитків. У відповідь на лист [PERSON] листом від 01.10.2014 року за вих. № 233/011014 ТОВ «І-Тревелс» повідомило, що вказане товариство на підставі укладеного з ТОВ «Туристичний офіс» Агенського договору № ПК-ТМН-03/18-04-13 від 18 квітня 2013 року, було надіслано запит позивача про повернення грошових коштів за адресою: 01014, м. Київ, б-р. Лесі Українки 27/2, оф. 202, що зазначений у агентському договорі. Також у вказаному листі повідомляється, що кошти що були отримані ТОВ «І-Тревелс» від позивача за оплату вищевказаних авіаквитків, були переведені на розрахунковий рахунок ТОВ «Туристичний офіс», відповідно до договору «Туроператор» із метою виконання Агентського договору №ПК-ТМН-03/18-04-13 від 18 квітня 2013 року у повному обсязі. Таким чином, матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується, що грошові кошти за рейс позивачем сплачено вчасно однак рейс скасований, грошові кошти за сплачені позивачам п'ять невикористаних авіаквитків за відмінений рейс Тіват-Київ, загальна сума яких складає 9787 грн. 25 коп., повернуто не було. Відповідно до поданих відповідачем заперечень повідомлено, що відповідач є агентом і дії від імені і за рахунок туроператора, а саме товариства з обмеженою відповідальністю «Туристичний офіс» на підставі агентського договору №ПК-ТМН-03/18-04-13 про продаж авіаперевезень від 18 квітня 2013 року. Відповідно до п. 1.1. вказаного агентського договору туроператор (ТОВ Туристичний офіс») отримує а агент (відповідач) приймає на себе право на продаж авіаперевезень на авіарейси, які виконує перевізник (ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України») які замовлені і оплачені оператором. Відповідно до п. 2.1.6 вказаного агентського договору у випадку відміни або переносу рейсу агент зобов'язаний повідомити пасажира і запропонувати йому альтернативний варіант перевезення. Судом встановлено, що у вказаному агентському договорі як перевізника вказано ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України», а не ТОВ «ЯНЕЙР», яка повинна була здійснити вказаний рейс. Судом досліджено надані відповідачем витяг з електронного листа з повідомленням від ТОВ Туристичний офіс» про скасування рейсів ТОВ «ЯНЕЙР» без змоги встановити дату листа та адресата, докази оплати відповідачем коштів та реєстр осіб, кошти яких входять до платіжного доручення № 318; лист відповідача до ТОВ Туристичний офіс» від 18.09.2014 року за вих. 168/180914 з претензіями щодо вказаного перевезення та опис вкладення у цінний лист як доказ відправки від цієї ж дати; лист Державної авіаційної служби від 24.09.2014 року з повідомленням про причини відміни рейсу у зв'язку з неоплатою ТОВ Туристичний офіс»; лист цієї ж служби від 09.10.2014 року з вимогою надання відповідачем пояснень та документів та лист ТОВ «ЯНЕЙР» від 01.09.2014 року з повідомленням про те, що рейс відмінено не з вини компанії та претензії просить пред'являти туроператору/тур агенту. Відповідно до повідомлення 59/5934 від 09.10.2014 року Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві на лист відповідача щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12014100090007533 від 02.09.2014 року за ознаками правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України від відповідача витребувано документи пов'язані з діяльністю відповідача та вказаним авіарейсом. Відповідач наголошує, що відповідно до п. 1.4. вказаного агентського договору сторони не відповідають за зобов'язаннями один одного. Відповідач також надав докази того, що кошти були перераховані ТОВ «Туристичний офіс». Однак при розгляді справи, судом враховано, що відповідач не надає інформації споживачам послуг про наявність у нього агентського договору та міру своєї відповідальності, про наявність вказаного договору позивачка була проінформована листом після відміни рейсу та безпосереднього письмового звернення до відповідача та ознайомитись з текстом якого мала змогу тільки як додаток до заперечень, отриманих в суді. Між тим, матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується, що [PERSON] не укладала жодного договору з ТОВ «Туристичний офіс» або компанією перевізником. Відповідачем не заперечується, що позивач уклала з ним публічний договір, купуючи квитки через сайт відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до Закону України «Про туризм» ст. 32 передбачає: цивільно-правова та інші види відповідальності суб'єктів туристичної діяльності за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договору відповідно до чинного законодавства. Суд наголошує, що відповідач здійснює свою підприємницьку діяльність на власний ризик і не обмежений у праві звернутись з вимогами до туроператора про стягнення оплачених ним коштів. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ч. 5 статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. У зв'язку з вищезазначеним, внаслідок скасування рейсу Тіват-Київ від 07.09.2014 року, а отже, позивач не мав можливості скористатися придбаними авіаквитками, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягають поверненню кошти, які вона сплатила за авіаквитки у сумі 9787 гривень 25 копійок, що становить вартість придбаних п'яти авіаквитків на вказаний відмінений рейс. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, що підлягав сплаті за подання позовної заяви, виходячи з розміру загальної суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 1, 4, 8, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 6, 11, 22, 203, 215-216, 509, 526, 530, 626, 627, 629, 631, 655, 656, 663, 665, 1166 ЦК України та

Outcome: approved