Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 07 березня 2002 року між нею, [PERSON], та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції в книзі реєстрації актів про одруження за актовим записом № 111. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства. Спільне подружнє життя сторін не склалося. Починаючи з квітня 2005 року сторони проживають окремо один від одного, шлюбні відносини не підтримують та не ведуть спільне господарство, укладений між ними шлюб існує тільки формально. Любов та повага між ними відсутні, примирення неможливе, внаслідок чого подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Неповнолітня донька, [PERSON], з моменту фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин проживає разом з матір'ю. На цих підставах просить розірвати шлюб, укладений 07 березня 2002 року між сторонами, а неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з матір'ю [PERSON]. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був своєчасно та належним чином повідомлений. Відповідно до письмової заяви від 05.01.2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В. та зареєстрованої в реєстрі за №5, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути даний позов за його відсутності. Заслухавши позицію позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 07 березня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 111 та видано відповідне свідоцтво про одруження [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства та проживає разом з матір'ю. Як встановлено судом, причиною розпаду сім'ї є непорозуміння, відсутність любові та поваги між подружжям, неможливість сумісного проживання. Починаючи з квітня 2005 року, тобто протягом дванадцяти років сторони проживають окремо один від одного, шлюбні відносини не підтримують та не ведуть спільне господарство, шлюбні відносини відновлювати не збираються. За таких обставин суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], суд вважає необхідним залишити проживати разом з матір'ю. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved