Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У грудні 2016 року заявник [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON], померлим 24.06.2004 року, у однокімнатній квартирі , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з 27 липня 1987 року і до часу відкриття спадщини 24.06.2004 року. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначає, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 11 грудня 1981 року аж до дня його смерті . При цьому, заявник вказує, що до дня смерті чоловіка [PERSON] разом проживали однією сімєю у квартирі за адресою: м. Харків, вул. Ак. Проскури, б. 10-А, кв. 65. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 24.06.2004 року помер чоловік [PERSON] , [PERSON], від ішемічного інсульту головного мозку. У звязку із його смертю була відкрита спадщина на все майно останнього,зокрема, і на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 15 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив їй в здійсненні цієї нотаріальної дії у зв'язку з неможливістю встановити юридичний факт спільного проживання зі спадкодавцем до його смерті в нотаріальному порядку, через те, що чоловік [PERSON] був зареєстрований за іншою адресою. Однак, заявник вказує, що хоча її чоловік і був зареєстрований за іншою адресою, все одно він постійно проживав із [PERSON] у квартирі за адресою вулиця [PERSON], б. 10-А, кв. 65, яка була надана сім'ї ще за радянських часів згідно з розпорядженням адміністрації Харківського авіаційного інституту №65 від 27 липня 1987 року (копія розпорядження додається). Згодом дана квартира була приватизована у спільну сумісну власність ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]) на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і було видано свідоцтво про право власності на житло від 15 червня 1998 року №161 (копія свідоцтва про право власності на житло додається). Також, з моменту заселення в дану житлову квартиру і аж до смерті чоловіка [PERSON] проживала з ним в даній квартирі однією сім'єю; протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявляла про відмову від спадщини, а отже вважається такою, яка прийняла спадщину. У звязку із наведеними обставинами, [PERSON] була вимушена звернутися до суду із даною заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою оформлення права на нерухоме спадкове майно. В судове засідання заявник не зявилась, про час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, представник [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності, доводи, викладені у заяві підтримав та просив їх задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась, про час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомила. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності, доводи, викладені у заяві просив задовольнити. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 11.12.1981 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис № 1246, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ІІІ-ВЛ № 346639. (а.с. 9) Як вбачається з копії свідоцтва про народження ІV-ВЛ № 451961, від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 34). Згідно копії свідоцтва про зміну прізвища , імені , по батькові І-ВЛ № 257605, [PERSON] , [INFO], 29.12.1988 року змінила прізвище на «Ковалевська». (а.с. 16) Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 436603 вбачається, що [PERSON] , помер 24.06.2004 року у віці 55 років, про що 29.06.2004 року складено відповідний актовий запис № 49 (а.с. 8). У зв'язку зі смертю [PERSON], була відкрита спадщина на все його майно, зокрема і на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Ак. Проскури, б. 10-А, кв. 65. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 15 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, однак приватний нотаріус ХМНО Харківської області [PERSON] відмовив їй в здійсненні цієї нотаріальної дії у зв'язку із неможливістю встановити юридичний факт спільного проживання зі спадкодавцем до його смерті в нотаріальному порядку через наявність тієї обставини, що померлий чоловік [PERSON] [PERSON] був зареєстрований за іншою адресою. ( а.с. 15) Однак, не зважаючи на те, що чоловік [PERSON] [PERSON] дійсно був зареєстрований за іншою адресою, все одно він постійно проживав із [PERSON] у квартирі за адресою вулиця [PERSON], б. 10-А, кв. 65, яка була надана подружжю згідно з розпорядженням адміністрації Харківського авіаційного інституту №65 від 27 липня 1987 року (а.с. 12). Пізніше дана квартира була приватизована у спільну сумісну власність ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]) на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і було видано свідоцтво про право власності на житло від 15 червня 1998 року №161 (а.с. 10-11). Також, з моменту заселення в дану житлову квартиру і аж до смерті чоловіка [PERSON] проживала з ним в даній квартирі однією сім'єю; протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України,та, при цьому, не заявляла про відмову від спадщини, а отже вважається такою, яка прийняла спадщину. Таким чином, факт проживання [PERSON] зі своїм чоловіком, [PERSON], на час відкриття спадщини підтверджується: розпорядженням адміністрації Харківського авіаційного інституту №65 від 27 липня 1987 року; Ордером виконавчого комітету київської ради народних депутатів м. Харкова на жиле приміщення № 51/98 від 22.04.1998 року; свідоцтвом про право власності на житло від 15 червня 1998 року №161; свідоцтвом про смерть [PERSON] від 29 червня 2004 року № 436603, де у графі місце смерті зазначено місто Харків, а не місце реєстрації; відміткою у паспорті про реєстрацію місця проживання за адресою [INFO], б. 10-А, кв. 65 ; довідкою студентського містечка Національного Аерокосмічного університету ім. М. Є. Жуковського «Харківський Авіаційний інститут» № 17-237 від 26.10.2016 , письмовими заявами свідків : [PERSON], який проживає за адресою: Харків, [ADDRESS]; та [PERSON], який проживає за адресою: Харків, [ADDRESS]. (а.с. 10-14, 41-42) Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з п. 4 ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. В свою чергу, відповідно до п. 10 ст. З зазначеного Закону, реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ч. 9 ст. 6 цього Закону, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Отже, факт реєстрації особи за однією адресою ніяким чином не спростовує і не вступає у суперечку із фактом місця постійного проживання особи за другою адресою. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 2 статті 256 ЦПК визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Пункт 2 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачає, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 1216-1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 3 статті 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пункт 23 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази та досліджені документи, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] у однокімнатній квартирі, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Ак. Проскури, б. 10-А, кв. 65 з 27 липня 1987 року і до часу відкриття спадщини - 24 червня 2004 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved