Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У вересні 2020 р. Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем у період з 01.02.2013 по 31.08.2020 відповідно до вимог законодавства надавались відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою надання послуг: [ADDRESS] . Заперечень (претензій) від споживачів щодо якості теплової енергії не надходило. За вказаний період відповідач всупереч вимог ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), неналежним чином здійснювали оплату за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 107 849,41 грн. Посилаючись на вказані обставини, Концерн «МТМ» просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. Судом будо проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2020 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] , оскільки згідно відомостей, які надані Департаментом реєстраційних послуг ЗМР, на момент подання позову відповідачі [PERSON] та [PERSON] померли (а.с. 27). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2020 позовну заяву Концерну «МТМ» в частині позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи (а.с. 29). Ухвалою суду від 19.01.2021, за ініціативою суду, витребувано у Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091) наступні докази: інформацію про порядок нарахування плати за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надавались за адресою: [ADDRESS] ; інформацію про тарифи за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надавались за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2013 по 31.08.2020 на одну особу; інформацію про осіб, на яких нараховувалась плата за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надавались за адресою: [ADDRESS] , та про їх кількість. Станом на 06.04.2021 витребувані судом докази до суду не надійшли. Представник позивача в судові засідання, що призначалися на 23.10.2020, 13.11.2020, 11.12.2020, 19.01.2021, 09.03.2021, 06.04.2021, жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, неодноразово подавав заяви про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання також не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися судом належним чином шляхом надіслання ухвал та повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресами, що відповідають адресі їх зареєстрованого місця проживання. Проте, конверти із поштовими відправленнями ухвали суду та судових повісток повернулись на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Оскільки ухвала суду та судові повістки надсилались відповідачам за їх зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідачі не повідомили суд про зміну адреси проживання, то з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останні були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. З урахуванням викладених обставин, суд визнав за можливе провести розгляд даної цивільної справи, за відсутності представника позивача, відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Згідно з п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Згідно зі статутом Концерну «МТМ», основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії. Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки. За умовами ст. 68 ЖК України та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача послуги такі оплачувати. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 вказаного Закону). Отже, Концерн «Міські теплові мережі» за зазначеними законами є юридичною особою, яка надає послуги з центрального опалення. Судом встановлено, що згідно із інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02.10.2020 вих. 01-71/14542, наданої на запит суду, відповідач [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 21.09.1971 по [INFO] , померла [INFO] (а.с. 24). Згідно із інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02.10.2020 вих. 01-71/14542, наданої на запит суду, відповідач [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 15.07.1974 по 31.05.2011 , помер [INFO] (а.с. 23). Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 12.12.1988 по теперішній час, що підтверджується інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02.10.2020 вих. 01-71/1454, наданої на запит суду (а.с. 26). Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.09.2000 по теперішній час, що підтверджується інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02.10.2020 вих. 01-71/1453, наданої на запит суду (а.с. 25). Договір купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не укладався, а для проведення розрахунків по оплаті послуги було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . З позовної заяви та доданих до неї довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та розрахунку суми позову, випливає, що загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися Концерном «МТМ» за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.02.2013 по 31.08.2020 складає 107 849,41 грн., та, як зазначає позивач, вказана сума боргу підлягає стягненню із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які за твердженням позивача зареєстровані за вказаною адресою. Однак, судом встановлено, що на момент виникнення заборгованості, а саме 01.02.2013, відповідачі [PERSON] та [PERSON] померли, та були зняті з реєстрації, а відповідач [PERSON] зареєстрована за іншою адресою. Отже, із наявних у розпорядженні суду доказів достовірно встановлено, що за адресою надання послуг, а саме: [ADDRESS] , із кола зазначених Концерном «МТМ» відповідачів, станом на час виникнення заборгованості, була зареєстрована лише відповідач [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, з метою повного та всебічного розгляду справи по суті, беручи до уваги зміст заявлених позовних вимог, суд з власної ініціативи постановив ухвалу від 19.01.2021 про витребування у Концерну «МТМ» доказів. Копію ухвали суду від 19.01.2021 про витребування доказів було отримано представником позивача Концерну «МТМ» 05.02.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 87). Відповідно до ухвали суду, її було необхідно виконати в строк до 09.03.2021. Однак, зазначена ухвала суду була проігнорована Концерном «МТМ», у зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 06.04.2021. Також 09.03.2021 копію ухвали суду від 19.01.2021 було повторно надіслано на адресу Концерну «МТМ» разом із супровідним листом від 09.03.2021, в якому позивачеві було додатково роз`яснено наслідки її невиконання відповідно до ст. 84 ЦПК України. 16.03.2021 представником позивача Концерну «МТМ» було повторно отримано копію ухвали суду від 19.01.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Станом на день розгляду справи витребувані судом докази за ухвалою суду від 19.01.2021 до суду не надійшли. Також позивач не повідомив суд про причини неподання доказів, витребуваних судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Проаналізувавши обставини справи суд дійшов висновку, що причини, з яких Концерн «МТМ» не подав витребувані судом докази, є неповажними, наслідком чого є розгляд справи за наявними в ній доказами на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У правовідносинах, що склалися між сторонами, не є спірним факт надання позивачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою надання послуг: [ADDRESS] . Проте, позивачем не доведено належними та допустимими доказами споживання відповідачами вказаних послуг саме на суму 107 849,41 грн. Згідно зі ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вже було зазначено судом вище, до позовної заяви позивачем надано розрахунок суми позову по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказаний розрахунок складений за період з 01.02.2013 по 31.08.2020, виходячи з кількості зареєстрованих осіб, а саме 4 особи. За адресою надання послуг, а саме: [ADDRESS] , із кола зазначених Концерном «МТМ» відповідачів, станом на час виникнення заборгованості, була зареєстрована лише [PERSON] . З вищенаведеного вбачається, що на момент виникнення заборгованості, а саме 01.02.2013, відповідачі [PERSON] та [PERSON] померли, та були зняті з реєстрації, а відповідач [PERSON] зареєстрована за іншою адресою, разом з тим, вказані обставини позивачем під час складання та подання позову не враховані, позовні вимоги в ході судового розгляду справи не уточнені, хоча із розрахунку відповідача випливає, що нарахування за надані послуги здійснювалось, виходячи із того, що у квартирі зареєстровано 4 особи. В матеріалах справи відсутні дані про порядок нарахування плати за надані послуги, дані щодо тарифів за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з 01.02.2013 по 31.08.2020, а також достовірна інформація про осіб, на яких нараховувалась вказана плата, та їх кількість. При цьому, представник позивача в судові засідання не з`являється, а також не надає докази, які були витребувані судом. У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Доданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми заборгованості, на переконання суду, не є належним доказом розміру заборгованості, оскільки не містить в собі вихідних даних, механізму нарахування, та іншої інформації необхідної для його перевірки, зокрема, для можливості обчислення суму боргу на одну зареєстровану особу. Відповідно до п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. При цьому, за п. 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. З наданого розрахунку, а також з інших матеріалів справи, неможливо встановити, чи відбувалось нарахування плати за гаряче водопостачання на підставі показів квартирного засобу обліку або без такого, чи встановлений на вводі у багатоквартирний будинок засіб обліку води і теплової енергії, чи нарахування плати за послуги відбувалось згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. При цьому, як зазначив позивач в позовній заяві, договір про надання послуг, на підставі аналізу положень якого можливо було б встановити вищезазначені обставини, між сторонами не укладався. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок суми боргу не може бути покладений в основу рішення як доказ, що достовірно підтверджує розмір спожитих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що законні підстави для задоволення позову Концерну «МТМ» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відсутні, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Підстави для стягнення судових витрат, визначені ст. 141 ЦПК України, відсутні. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed