overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 21 червня 2003 року вона та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 466. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося через різні характери та протилежні погляди на сімейне життя. Між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого вони втратили повагу один до одного. На початку 2012 року вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу неможливе. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], укладений 21 червня 2003 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суд теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 21 червня 2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 466. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З початку 2012 року сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 22 грудня 2012 року вона та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1122. Від шлюбу дітей не мають. На час подання позову вона не є вагітною. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб. Їхня сім'я розпалася одразу після реєстрації шлюбу. Однією сім'єю вони фактично не проживали. Вважає, що в подальшому подружні відносини між ними недопустимі. Спору про поділ спільного сумісного майна немає. Вона намагалася вирішити питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 106 СК України, проте відповідач [PERSON] на подання спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану не погоджується, тому вона змушена звернутися до суду. Просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], укладений 22 грудня 2012 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суд теж не з'явився, подав до суду через свого представника [PERSON] заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності. Позов визнає, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 22 грудня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1122. Від шлюбу дітей вони не мають. Тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.05.2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім*ї (актовий запис № 786) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сім'ю. На час звернення до суду сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить її життєвим інтересам. Спору щодо майна, утримання та визначення місце проживання дитини не має. У судовому засіданні [PERSON] позовну вимогу підтримала та просила її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.05.2006 року, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім*ї зроблено актовий запис № 786 та видано відповідне свідоцтво (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO] про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 2342 та видане відповідне свідоцтво (а.с.6). Із пояснень сторін вбачається, що вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет з вересня 2013 року. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

У грудні 2013року [PERSON]. звернулася до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13 лютого 1993 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Липівській сільській раді Томашпільського району Вінницької області. Спільне життя у сторін не склалось, сторони не зійшлися характерами, у сторін різні погляди на життя, відносини між сторонами припинені, господарство не ведеться, подальше спільне життя та збереження сім»ї відповідач вважає неможливим. В судове засідання позивачка [PERSON]. не з»явилася, однак згідно вимог, що містяться в позові, просить справу розглянути за її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву, згідно якої позов визнав, не заперечує проти його задоволення, просить справу заслухати в його відсутність.. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім»я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 6 серпня 1989 року в виконкомі Паланської сільської ради Томашпільського району зареєстрували шлюб. Від спільного проживання в сторін народилася дочка: [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, подружніх стосунків сторони не підтримують, сім'я фактично розпалася. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак направила на адресу суду заяву згідно якої просить справу розглянути в її відсутності, свої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини отриманого відповідачем заробітку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 30 жовтня 1994 року зареєстровано шлюб, від спільного подружнього життя [INFO] народився син - [PERSON]. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не надає ніякої допомоги на утримання малолітнього сина, у зв'язку з чим і змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, та судове засідання просить проводити у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 1994 року Тайницькою сільською радою Тетіївського району Київської області зареєстровано шлюб між сторонами. [INFO] у сторін від спільного подружнього життя народився син - [PERSON], батьком в свідоцтві про його народження зазначений [PERSON] (а.с. 5). За змістом ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав, а також стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, суд приходить до висновку, що вказаний у позовних вимогах розмір аліментів є доведеним та правомірним і підлягає стягненню із відповідача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить суд визнати недієздатним [PERSON] [INFO], який є її чоловіком. Обґрунтовуючи подану заяву заявниця зазначила, що [PERSON] страждає на психічне захворювання. Посилаючись на те, що внаслідок хвороби [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, просив суд ухвалити рішення про визнання [PERSON] недієздатним та призначення її опікуном останнього. У судове засідання заявниця та представник заінтересованої особи не з`явилися, направили суду заяви про розгляд заяви за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], є чоловіком заявниці, та постійно проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 143 від 25 лютого 2014 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді Шизоафективного розладу, змішаний F25.2, за своїм психічним станом у даний час не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи викладене, суд вважає, що існують законні підстави для визнання [PERSON] недієздатним. Згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до подання Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 105/01-1099/В-12 від 29.04.2014 року, як органу опіки та піклування, Печерська РДА в м. Києві просить суд призначити [PERSON] опікуном свого чоловіка [PERSON] З наданих суду документів вбачається, що [PERSON], за станом здоров`я може бути опікуном, характеризується позитивно, тому суд вважає можливим задовольнити подання про призначення її опікуном недієздатного [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій зазначала, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства довічно. На даний час [PERSON] є вихованцем дитячого будинку-інтернату та з 15 листопада 2005 року знаходиться на повному державному забезпеченні, що підтверджується довідкою від 06 листопада 2013 року № 844. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2013 року її сина [PERSON] визнано недієздатним. Вважає, що за своїми особистими якостями, станом здоров'я та матеріальним становищем вона може бути його опікуном. Просила встановити опіку над її сином [PERSON], [INFO], та призначити її, [PERSON], [INFO], його опікуном. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеному, просила суд задовольнити заяву. Заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю їхнього представника. Заяву підтримує, просить суд задовольнити її. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства довічно. З 15 листопада 2005 року по даний час останній являється вихованцем Святошинського дитячого будинку-інтернату Київської міської ради. 18 жовтня 2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва за заявою Святошинського дитячого будинку-інтернату син заявника [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним. Із рішення суду вбачається, що [PERSON] страждає на помірну розумову відсталість, за своїм психічним станом він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає її опікуна. При ухваленні рішення, судом питання про встановлення опіки над [PERSON] та призначення йому опікуна не вирішувалось. Згідно із заключенням ЛКК від 27 листопада 2013 року № 428 заявник [PERSON] за станом здоров'я може бути опікуном над недієздатною особою. Із подання від 11 грудня 2013 року № 2-15/50/5051 видно, що Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області просить встановить опіку над недієздатною особою [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та призначити опікуном його матір заявника [PERSON]. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON], [INFO], визнаний судом недієздатним, його мати [PERSON] бажає та може бути його опікуном, а також подання органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном над її сином, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із|із| позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дочки до 1 200,00 грн. Позов мотивований тим, що на підставі рішення суду із відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ? частки від заробітку (доходу) батька. Відповідач із власної ініціативи звільнився з роботи, як наслідок почав мати нерегулярний дохід, розмір аліментів зменшився до 292,00 грн. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, секції на кружки, які є платними. Сума аліментів, яку на сьогодні виплачує відповідач, є недостатньою для забезпечення дитини усім необхідним. На зазначених підставах просила позов задовольнити. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов та пояснила, що народила від відповідача другу дитину, проте він свого батьківства щодо неї не визнає. На сьогодні перебуває у відпустці по догляду за дитиною, як наслідок не може працювати. Відповідач проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що є не працевлаштованим, живе на випадкові заробітки, на весні має намір офіційно працевлаштуватися, на сьогодні фактично перебуває на утриманні у своєї матері. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.|находить| Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що на підставі рішення Сакського міськрайнного суду АР Крим від 16 серпня 2010 року із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» у 2014 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1032 гривні, з 1 липня - 1059 гривень, з 1 жовтня - 1102 гривні. Отже у 2014 році 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде знаходитися у межах 309,60 грн. - 330,60 грн. Як стверджує відповідач він майже півроку офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, як наслідок він буде сплачувати аліменти у мінімальному розмірі визначеному законом. Відповідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки матеріальний стан як позивача, так і відповідача змінилися, проте у меншому розмірі ніж просить позивач. На підставі викладеного, відповідно зі ст.ст. 184, 192 СК України,

Outcome: partial