overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 07.05.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, від спільного життя дітей не мають, з самого початку спільного життя в сім'ї не було взаємоповаги та взаєморозуміння, в зв'язку з чим між ними виникали сварки, просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотним поштовим повідомленням про отримання позовної заяви з доданими до неї документами, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 07.05.2011 року між сторонами по справі укладено шлюб, що підтверджується даними копії свідоцтва про шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 366 (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 17.06.2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери, по різному відносяться до сімейного життя, деякий час не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, в зв'язку з чим втратили один до одного почуття любові та поваги, тому подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернулався до суду із заявою про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 17.06.2006 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 666 (а.с.7). Від спільного життя у подружжя є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 2331 від 21.12.2012 року (а.с. 5) та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 1970 від 17.11.2010 року (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 21.06.1990 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, вона втратила почуття і повагу до нього, в даний час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотним поштовим повідомленням, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 21.07.1990 року між сторонами по справі укладено шлюб, що підтверджується даними копії свідоцтва про укладення шлюбу, який зареєстровано відділом РАЦС Білоцерківського міськвиконкому, актовий запис № 1051 (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 27 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, за актовим записом № 341. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З початку 2014 року сімейні стосунки між сторонами почали погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З листопада 2014 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають єдиного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків. Збереження сім'ї взагалі неможливо, це суперечить їх інтересам, тому неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу бажає залишити фамілію «[PERSON]». Належно повідомлений відповідач через засоби масової інформації газету «Донбас» в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе, майнового спору у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище, яке їй було присвоєно після реєстрації одруження з відповідачем, тобто «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 01.03.03 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій не заперечував проти розірвання шлюбу, просив розглядати справу у його відсутності. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.03.03 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 352. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 11.03.89 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій не заперечував проти розірвання шлюбу, просив розглядати справу у його відсутності. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.03.89 року у Відділі РАГС Ленінградського району м. Києва, актовий запис № 395. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 15.08.09 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити та залишити дошлюбне прізвище. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.08.09 року у Відділі РАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1283. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 18.07.98 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій не заперечував проти розірвання шлюбу, просив розглядати справу у його відсутності. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.07.98 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 865. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 29.08.04 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.08.04 року Відділом РАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1264. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

у грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та [PERSON] 09 червня 1989 року Відділом реєстрації актів цивільного стану міськвиконкому міста Запоріжжя, актовий запис № 1290 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що причиною розірвання шлюбу є створення відповідачем сім'ї з іншою жінкою , від якої він чекав народження дитини. Про це позивачці стало відомо влітку 2012 року. 12 вересня 2012 року відповідач у відсутності позивача (яка перебувала у відрядженні за кордоном) , забрав свої особисті речі та інше майно сім'ї, яке завважав за необхідне і виселився з квартири. З цього часу подружнє та сімейне життя позивачки та відповідача припинено. За таких обставин подальше перебування в шлюбі та збереження сім'ї є неможливим. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, про день і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви в яких просять розглядати справу без їх участі, також зазначили що позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, також зазначив що позов визнає, та не заперечує проти його задоволення. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 1989 року Відділом реєстрації актів цивільного стану міськвиконкому міста Запоріжжя, актовий запис № 1290 (а.с. 5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин з вересня 2012 року, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 15 серпня 1981 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Останні 5 років сторони живуть окремо, перебувають у стосунках з іншими людьми. Тому просила суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 15 серпня 1981 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved