Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

у вересні 2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з вказаним позовом, згідно з яким просить суд: стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] кошти у сумі 414 123, 60 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] придбав у [PERSON] спірну квартиру 05.03.2015 року на підставі договору купівлі-продажу №780 за 405000,00 гривень. 08.09.2015 року Святошинським районним судом у м. Києві ухвалено рішення у справі № 759/22169/14-ц за позовом Святошинської РДА, КП «ДУОЖФ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння. Надалі вказане рішення було скасоване рішенням суду апеляційної інстанції, яке в свою чергу було скасоване рішенням ВССУ від 05.10.2016 року та залишено в силі рішення суду першої інстанції. Таким чином, вважає, що в результаті витребування у [PERSON] спірної квартири позивачу було спричинено майнову шкоду у розмірі 405 000,00 гривень. Крім того, зазначає, що у зв`язку із відсудженням у покупця квартири, позивач поніс наступні витрати: судовий збір у розмірі 1 461,60 гривень, стягнутий за подання до суду позовної заяви проти позивача та інших про витребування у нього спірної квартири; виконавчий збір за витребування квартири у розмірі 7443,00 гривень та витрати виконавчого провадження у розмірі 219,00 гривень. А всього загальна сума спричинених збитків становить загальну суму 414 123,60 гривень (405000,00 гривень + 1461,60 гривень + 7443,00 гривень + 219,00 гривень). Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 04.10.2019 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 19.12.2019 року було відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 10.02.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовні вимоги з огляду на викладені в позовній заяві вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач та його представник щодо заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до ст. 661 ЦК України передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Правочин щодо звільнення продавця від відповідальності або щодо її обмеження у разі витребування товару у покупця третьою особою є нікчемним. Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.09.2015 року позов прокуратури Святошинського району м. Києві в особі заступника прокурора святошинського району м. Києва Горгуля Федора Євгеновича в інтересах держави в особі Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошиського району м. Києва» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено; визнано недійсним договір іпотеки укладений 23.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] щодо передачі в іпотеку квартири [ADDRESS] та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В., зареєстрованого в реєстрі № 860; витребувано із чужого незаконного володіння [PERSON] , [INFO] облікової картки платника податків [NUMBER] на користь територіальної громади міста Києва в особі Святошинської районного в м. Києві державної адміністрації об`єкт нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , вартістю 405 000 грн.; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ід.н. [NUMBER] на користь держави судові витрати по справі судовий збір у розмірі 1 350 грн.; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ід..н. на користь держави судові витрати по справі судовий збір у розмірі 1 350 грн.; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ід. Н. [NUMBER] на користь держави судові витрати по справі судовий збір в розмірі 1350 грн. (а.с.5-9). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.09.2015 року скасовано та ухвалено нове яким у позові відмовлено. (а.с.58-63). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2016 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року скасовано, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.09.2015 року залишено без змін (а.с.64-71). Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.09.2015 року, яке набрало законної сили, встановлено, що вартість квартири становить 405000 грн., тому вказана обставина доказуванню не потребує. Як вказує позивач, ним було понесено збитків на загальну суму 414 123, 30 грн., однак, суд не може погодитися із вказаною сумою, оскільки матеріалами справи вказана сума підтверджена частково. Так, згідно постанови про стягнення збору у виконавчому провадженні №56880403 від 02.10.2018 року вирішено стягнути з [PERSON] виконавчий збір у розмірі 7 443, 00 грн., сплата ним вказаної суми підтверджується дублікатом квитанції №0.0.1422161091.1 від 29.07.2019 року (а.с.14). При цьому, інші вказані суми позивачем матеріалами справи не підтвердженні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що рішенням суду від 08.09.2015 року,яке набрало законної сили, було витребувано із чужого незаконного володіння [PERSON] , на користь територіальної громади міста Києва в особі Святошинської районного в м. Києві державної адміністрації об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS] , вартістю 405 000 грн., внаслідок якого було стягнуто з позивача виконавчий збір - 7 443, 00 грн., отже у зв`язку із ухваленням рішення про витребування вказаного майна у позивача, були порушені його права та як наслідок завдано збитки на загальну суму 412 443,00 грн. (405 000 грн. вартість квартири, 7 443,00 грн. виконавчий збір). В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами, що йому було спричинено збитки у розмірі 1 461, 60 грн. - за сплату судового збору та витрати виконавчого провадження у розмірі - 219,00 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки у зв`язку із відсудженням товару у покупця в загальному розмірі 412443,00 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4124,26 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial