Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 13 вересня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. За час перебування в шлюбі між ними часто виникали сварки та конфлікти з різних питань. З травня 2019 року вони з відповідачем фактично припинили шлюбні стосунки. Вважає, що збереження сім`ї та примирення неможливе, тому звернулася до суду з даним позовом. Позивач в підготовчому судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, просив шлюб розірвати. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 332, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 13 вересня 2003 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про її народження серія [NUMBER] виданим 07 червня 2006 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи те, що позивач відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, оскільки має Чорнобильське посвідчення 2 категорії, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., На підставі викладеного,

Outcome: approved