Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21 червня 2002 року в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що належав [PERSON], який помер 01 червня 1990 року. Даний будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 16 жовтня 1989 року [PERSON] сільською радою Томашпільського району Вінницької області. Мати позивача фактично спадщину після чоловіка прийняла, оскільки проживала в даному будинку і на момент смерті чоловіка і після його смерті, але не встигла даний будинок переоформити на своє ім»я. Таким чином після смерті матері, спадкоємцем першої черги за законом на спадщину є позивач. Однак, коли він звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом йому було відмовлено у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, а тому з даним позовом він змушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання [PERSON] не зявився, однак надав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності їх представника. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосовувати чинний на час відкриття спадщини ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Судом встановлено, що 01 червня 1990 року в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] та 21 червня 2002 року в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 6,7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Березова № 7 (колишня Калініна № 7), в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області. Згідно довідки № 491 від 02 листопада 2016 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради після смерті [PERSON] 21 червня 2002 року, яка постійно проживала в [INFO] та прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 01 червня 1990 року залишилось спадкове майно, яке [PERSON] прийняла, але не встигла документально переоформити, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в с. Вербова по вул. Березова (колишня Калініна), № 7 (а.с. 9). Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння в с.Вербова по вул. Калініна, № 7 належить [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна № 154 від 22 листопада 2016 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок, розташований по вул. Калініна, № 7 в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області зареєстровано за [PERSON] (а.с.8). Відповідно до витягу з рішення № 33 від 22 лютого 2016 року 5 сесії 7 скликання вул.Калініна перейменована на вулицю Березову. Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя 11 лютого 1960 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після укладення шлюбу прийняла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.12). Як вбачається із свідоцтва про народження серії ЯХ № 111054 [PERSON] народився 18 травня 1950 року, його батьками були [PERSON] та [PERSON]С.( а.с.11). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 511/0116 від 29 листопада 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, у звязку з відсутністю належного правовстановлюючого документа на імя спадкодавця (а.с.13). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 583/0116 від 16 грудня 2016 року спадкова справа після померлої 21 червня 2002 року [PERSON] не заведена (а.с.21). Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved