Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до СТ «Дніпровський» про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, оформленого протоколом від 11.08.2013 року. Позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що при ухваленні рішень на згаданих загальних зборах товариства був відсутній кворум СТ «Дніпровський», оскільки загальна кількість членів товариства складає 176 осіб, тоді як фактично на загальних зборах були присутні лише 61 член товариства, а інші члени товариства у кількості 42 особи були представлені на підставі наданих ними довіреностей, хоча це суперечить п. ІV.7 статуту СТ «Дніпровський» та ст. 15 Закону України «Про кооперацію». Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). З п. 1.1. статуту СТ «Дніпровський» вбачається, що за напрямком діяльності СТ «Дніпровський» є садівничо-городнім кооперативом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є членом СТ «Дніпровський» з 28.06.1998 року та користувачем земельної ділянки [ADDRESS] відповідно до членської книжки садовода (а.с.27-29). Загальна кількість осіб, які входять до складу вказаного товариства, становить 176 осіб, що вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 20-22). З протоколу загальних зборів членів СТ «Дніпровський» встановлено, що на загальних зборах СТ «Дніпровський», які відбулись 11.08.2013 року були присутні 103 особи, з яких 61 особа є членом товариства, а 42 особи були представлені іншими особами за довіреністю (а.с.24-26). Пунктом ІV.7 статуту СТ «Дніпровський» (у новій редакції, яку прийнято на загальних зборах 18.10.2009 року) передбачено, що в товариствах, в яких збирання загальних зборів має певні труднощі, для розв'язання питань, які відносяться до компетенції загальних зборів, можуть скликатися збори уповноважених. Уповноважений не може представляти більше ніж 10 членів Товариства. Кожен член Товариства чи уповноважений має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Згідно з ч. 8 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» у разі коли з організаційних причин (через територіальне розміщення чи значну чисельність членів кооперативу) проведення загальних зборів членів кооперативу неможливе, статутом кооперативу може бути передбачено скликання зборів уповноважених кооперативу. Кількість членів кооперативу, які мають право делегувати уповноважених, та порядок делегування уповноважених для участі у зборах уповноважених визначаються статутом кооперативу. Відповідно до вимог ч.ч. 9-10 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Частиною 1 статті 100 ЦК України передбачено, що право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі. Проаналізувавши статут відповідача та наведені приписи чинного законодавства суд дійшов до висновку, що лише у разі скликання зборів уповноважених товариства уповноважений може представляти інтереси і права не більш як 10 членів СТ «Дніпровський», при цьому маючи лише один голос. У той же час кількість членів СТ «Дніпровський», які мають право делегувати уповноважених, та порядок делегування уповноважених для участі у зборах уповноважених статутом СТ «Дніпровський» не визначено, як це передбачено ч. 8 ст. 15 вказаного Закону. Як вбачається з матеріалів справи 11.08.2013 року було скликано та проведено саме загальні збори членів садівничого товариства «Дніпровський», а не збори уповноважених товариства, а тому участь на цих зборах 42 осіб за довіреностями не відповідає приписам ні наведеного чинного законодавства ні статуту СТ «Дніпровський», оскільки у разі проведення загальних зборів кожний член товариства має один голос, і це право не може бути передано іншій особі, у тому числі і шляхом надання довіреності тощо. Відповідно до ІV.6 статуту СТ «Дніпровський» загальні збори мають право вирішувати питання, якщо на зборах присутня більше половини всіх членів товариства. Судом встановлено, що 11.08.2013 року на загальних зборах СТ «Дніпровський» були присутні менше половини членів вищезгаданого товариства, оскільки був присутній лише 61 член товариства, що менше ніж 50% від 176 членів товариства, а тому ухвалені на цих загальних зборах рішення є недійсними через відсутність мінімально необхідного кворуму та відповідно правомочності для ухвалення рішень. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved