Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» про визнання припиненими трудових відносин. У позовній заяві вказувала, що 16.11.2017 року позивача було призначено на посаду директора ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» за сумісництвом (дві години на день). Запис до трудової книжки про роботу за сумісництвом не вносився, у відповідності до абз. 6 п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом № 58 Міністерства праці України від 29 липня 1993 року. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (в редакції Закону, що діяла на дату призначення позивача директором) відомості про [PERSON] , як керівника та підписанта ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6», були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під час призначення позивача на відповідну посаду. Єдиним учасником (засновником) ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» є Пайове Товариство «СОЛАР 6», місце знаходження: вул. Теллісківі, 60, контора 53, м. Таллін, Естонія, який є нерезидентом України. Беручи до уваги той факт, що одноособовий засновник Пайове Товариство «СОЛАР 6» фактично не опікується своїм підприємством, ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» найманих працівників немає (крім директора), товариством не виконуються поставлені завдання та економічні цілі. Директор даного товариства не нараховує та не отримує зарплатню за відсутністю коштів. Як наслідок, позивач втратила матеріальну (економічну) та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді директора ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6», у трудових відносинах із даним товариством тощо. Крім того, відсутній будь-який зв`язок із засновником (учасником) Пайове Товариство «СОЛАР 6», дана обставина є перешкодою у вільному (прямому) звільненні позивача з посади директора за власним бажанням. Виконавчим органом ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» одноособово є його директор [PERSON] 26.06.2020 року позивач для звільнення з посади директора даного товариства, ініціювала скликання позачергових загальних зборів товариства, що стверджується надісланим 30.06.2020 року [PERSON] повідомленням на адресу єдиного учасника про проведення позачергових загальних зборів ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6», із зазначенням дати, часу, місця проведення зборів та повісткою денною зборів - припинення повноважень директора ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6». У призначений день, час та місце: 10 серпня 2020 року о 11:00 год., за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 23 відділення №444 АТ «УкрСиббанк» - кімната для переговорів, позачергові загальні збори ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» не відбулись за відсутністю представників учасників. По факту, директором товариства був складений Протокол №1/2020 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» про не відбуття позачергових загальних зборів учасників. Крім того, надіслані позивачем листи з повідомленням про скликання позачергових загальних зборів ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» та заявою про своє звільнення за власним бажанням, повернулися відправнику. Позивач, відрахувавши два тижні від наступного дня, коли повинні були відбутися позачергові збори учасників ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» (10 серпня 2020 року) з повісткою денною щодо її звільнення, склала повноваження директора ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6». Відповідно до п.п. 4 абз. 2 п. 13.6. Статуту ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» до виключної компетенції Загальних зборів учасників належить призначення та звільнення директора товариства, призупинення його повноважень. Проте, уповноважений на звільнення директора орган - Загальні збори учасників ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6», проігнорував повідомлення позивача про її звільнення і не розглянув по суті заяву останньої про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього статутом обов`язків по створенню нового виконавчого органу та дій щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, щодо звільнення позивача. З огляду на зазначене вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з наказом ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» від 16.11.2017 року №1-К, [PERSON] приступила до виконання обов`язків директора ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» за сумісництвом (дві години на день) з 16.11.2017 року на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» (протокол №1 від 16.11.2017 року) та заяви [PERSON] від 16.11.2017 року (а.с. 7-8). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» є [PERSON] (а.с. 9). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» є «СОЛАР 6», місце знаходження: вул. Теллісківі, 60, контора 53, м. Таллін, Естонія (а.с. 10-12). Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Статуту ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6», що затверджений протоколом №1 загальних зборів товариства від 16.11.2017 року, учасником ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» є «СОЛАР 6»,код 14332131, місце знаходження: вул. Теллісківі, 60, контора 53, частина міста Пяг`я - Таллін, Гар`юмаа, 10412. Розмір внеску до статутного фонду становить 100 000 грн., що складає 100% статутного капіталу товариства (п.п. 7.1. п. 7 Статуту). 26.06.2020 року позивач направила Пайовому Товариству «СОЛАР 6» заяву про звільнення її з посади директора ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» за власним бажанням з 10.08.2020 року відповідно до ст. 38 КЗпП, а Пайовому Товариству «СОЛАР 6» повідомлення про проведення позачергових загальних зборів ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» (а.с. 13, 14). Згідно із п.п. 13.1. п. 13 Статуту ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6», вищим органом товариства є Загальні збори його учасників. Про проведення Загальних зборів учасників, учасники повідомляються письмово із зазначенням часу і місця проведення Загальних зборів учасників та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 календарних днів до скликання Загальних зборів учасників (п.п. 13.5. п. 13 Статуту). Відповідно до п.п. 13.6. п. 13 Статуту, до виключної компетенції Загальних зборів Учасників належить, зокрема, призначення, звільнення директора товариства, призупинення його повноважень (відсторонення від виконання обов`язків) або інших структурних підрозділів, філій, представництв, дочірних підприємств. У п.п. 13.3. п. 13 Статуту передбачено, що Загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більш як 50% голосів. Згідно протоколу №1/2020 Позачергових загальних зборів учасників ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» від 10.08.2020 року встановлено, що позачергові загальні збори ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» визнано такими, що не відбулися, у зв`язку із тим, що не був зареєстрований, ані особисто, ані в особі уповноваженого представника, представник учасника Пайового Товариства «СОЛАР 6» для прийняття участі в позачергових загальних зборах (а.с. 17). Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора товариства. 02.09.2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши своє прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 65). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на те, що у зв`язку з неявкою учасника ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» - Пайового Товариства «СОЛАР 6» на позачергові загальні збори учасників товариства, вона позбавлена можливості реалізувати передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст. 21 КЗпП України). За змістом ст. 22 КЗпП України, будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. У п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно зі ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Разом з тим, особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Чинним законодавством не врегульовано порядок звільнення директора за відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема, через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів. При цьому, за змістом ст. 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудових відносин, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення її трудових прав, гарантованих Конституцією України. Встановлені у справі обставини, а саме: написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, направлення вказаної заяви єдиному учаснику товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6» із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, свідчить про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема, через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 03.07.2019 року в справі № 520/11437/16-ц. Враховуючи наведене вище, суд належним чином оцінивши всі надані докази та встановивши усі обставини справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання припиненими трудових відносин [PERSON] із ТОВ «САН ЕНЕРЖІ-6», у зв`язку із звільненням із займаної посади директора товариства на підставі ст. 38 КЗпП України, оскільки невирішення загальними зборами учасників товариства питання про звільнення працівника з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці.

Outcome: approved