Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У грудні 2017 року представник позивачки [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) на користь [PERSON] у зв»язку з простроченням повернення вкладу за депозитним договором №SAMDN01000705351181 від 12.03.2009 крошові кошти в загальному розмірі 19 372 084,41 грн., з яких: 545 259,69 грн. - проценти по вкладу за період з 29.03.2016 р. по 14.08.2017 р.; 16 899 325,70 грн. - пеня за прострочення повернення вкладу; 178 468,11 - 3% річних за прострочення повернення вкладу та 1 749 030,19 грн. - інфляційні нарахування за прострочення повернення вкладу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 12.03.2009 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір № SAMDN01000705351181 ( вклад « Депозит VIP») строком до 12.03.2010 р. включно з можливістю автоматичної пролонгації та можливістю щомісячного поповнення. Цього ж дня позивачка внесла на свій депозитний рахунок 707 849,54 грн. у зв»язку з чим їй було видано ощадну книжку (електронну) № 1201000055408137.12.02.2007 р. між [PERSON] та ПАТ «КБ «Приватбанк» був укладений договір про депозитний вклад № SAMDN18000011492314 ( вклад «Пенсійний накопичувальний») строком до 12.0.2.2008 р. включно з можливістю пролонгації та обов»язковим щомісячним поповненням вкладу на суму не менше 500,00 грн.. Цього ж дня позивачка внесла на свій депозитний рахунок 20000,00 грн. і їй було видано ощадну книжку № 1201000027642433. Зазначає, що в червні 2014 р. позивачка дізналась, що її ощадні книжки заблоковані, через що вона не могла дізнатись інформацію про стан її депозитних рахунків та про наявні на них грошові кошти. 02.07.2014 р. ПАТ «КБ «Приватбанк» надав позивачу довідку № 32272784 про залишок грошових коштів на її депозитних рахунках у розмірі: за депозитним договором № SAMDN01000705351181 в розмірі 2 202 809,71 грн. та за депозитним договором № SAMDN18000011492314 в розмірі 138 014,09 грн. У вересні 2014 р. представник позивачки повторно звернувся до ПАТ «КБ «Приватбанк» з вимогою повернути належні позивачу грошові кошти, що знаходяться на її депозитних рахунках. Вказує, що 24.09.2014 р. надав відповідь № 20.1.0.0.0/7-20140923/3767 про те, що на даний період призупинено роботу Кримського ГРУ ПАТ «КБ «Приватбанк» та обслуговування клієнтів у зв»язку з невизначеністю статусу Кримського півострову та його правового режиму. Тобто, відповідачем невоконанні умови договору, що є неналежним виконанням ПАТ КБ «Приватбанк» своїх договірних зобов'язань із своєчасного і належного повернення банківських вкладів (грошових коштів), сум нарахованих відсотків, та порушенням умов цих договорів і норм законодавства України. 14.12.2017 р. ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Згідно п. 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представники позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити та надали пояснення аналогічні викладених в позовній заяві. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову. Через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача зазначає про те, що застосування позивачем при розрахунку заборгованості ставки 18% не відповідає умовам договору, а тому загальний розмір нарахованих відсотків за період з 29.03.2016 р. по 14.08.2017 р. має складати 414 650,88 грн., а не 545 259,69 грн. (як рахує позивач). Розмір пені, розрахований позивачем у сумі 16 899 325,7 грн., не може перевищувати суму депозитного вкладу, встановленого попереднім рішенням суду, а тому сторона відповідача вважає даний розмір таким, що не відповідає вимогам закону. Сторона відповідача також вважає, що нарахування 3% річних не застосовуються до правовідносин, що виникли між сторонами, оскільки застосовується ЗУ «Про виконавче провадження». Сума, розрахована відповідачем щодо сум інфляції, на думку ввідповідача, має бути у розмірі 1 674 135,38 грн., а не 1 749 030,91 грн. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 12.03.2009 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір № SAMDN01000705351181 ( вклад « Депозит VIP») строком до 12.03.2010 р. включно з можливістю автоматичної пролонгації та можливістю щомісячного поповнення. Цього ж дня позивачка внесла на свій депозитний рахунок 707 849,54 грн. у зв»язку з чим їй було видано ощадну книжку (електронну) № 1201000055408137. 12.02.2007 р. між [PERSON] та ПАТ «КБ «Приватбанк» був укладений договір про депозитний вклад № SAMDN18000011492314 ( вклад «Пенсійний накопичувальний») строком до 12.0.2.2008 р. включно з можливістю пролонгації та обов»язковим щомісячним поповненням вкладу на суму не менше 500,00 грн.. Цього ж дня позивачка внесла на свій депозитний рахунок 20000,00 грн. і їй було видано ощадну книжку № 1201000027642433. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (частина перша статті 1060 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженоїпостановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції). Згідно з пунктом 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Також пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011року № 174 (далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються ним у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а у банку - відповідний обов'язок. Із договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов'язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Вирішуючи питання щодо стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, судам необхідно встановити факт укладення відповідного договору, з'ясувати повноваження сторін на його укладення, факт внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, а також дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів. У судовому засіданні були дослідженні договори вкладу № SAMDN01000705351181 та №SAMDN18000011492314 мають особисті підписи клієнта та працівника банку, а також відтворення відбитка печатки банку технічними печатними засобами, договори містить інформацію з реквізитами банку, що вказує на відповідність договорів вищевикладеним вимогам закону. У відповідності до ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, відповідно до умов договорів банківського вкладу сторони маюті, право достроково розірвати дійсний договір відповідно до чинного законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору У вересні 2014 року [PERSON], як представник [PERSON] звернувся з заявою до банку з вимогою про повернення належних [PERSON] грошових коштів, які знаходяться на її депозитних рахунках. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або з іноземній валюті, які розмішені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1066 ЦК України Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Вкладник неодноразово звертався до банку з вимогою повернути вклад, проте банк свої зобов'язання не виконав та у відзиві до позову представник відповідача посилається на положення ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої визначено, що відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіянної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію, оскільки договори банківського вкладу № SAMDN01000705351181 та №SAMDN18000011492314 укладені в місті Севастополь АР Крим. Пунктом 5 постанови Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя» зобов'язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та м. Севастополя - філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Статтею 55 Закону України «Про банки та і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом реголюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Згідно із ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. При цьому такі заперечення відповідача є необгрунтованими, оскільки договір було укладено із ПАТ КБ «Приватбанк» як юридичною особою, що зареєстрована, станом на час укладання договору за адресою: [ADDRESS], та його діяльність регулюється нормативно-правовими актами України. Позивач є власником наявних у нього на рахунках № SAMDN01000705351181 та №SAMDN18000011492314 грошових коштів, як встановлено судом, і яке є непорушним в силу приписівст. 41 Конституції України. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. 09.12.2016 р. заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва позов [PERSON]- задоволено в повному обсязі, стягнуто з ПАТ «КБ «Приватбанк» на її користь 2 202 809,71 грн. - депозитний вклад та 690 897,66 грн. - проценти за договором № SAMDN01000705351181 від 12.03.2009 р., а також стягнуто 138 014,09 грн. - депозитний вклад та 32 069,67 грн. - проценти за договором № SAMDN18000011492314 від 12.02.2007 р. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.06.2017 р., рішення Подільського районного суду м. Києва від 09.12.2016 р. в частині стягнення коштів з ПАТ «КБ «Приватбанк» за договором №SAMDN18000011492314 скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким у стягненні коштів за вказаним договором відмовлено з огляду на те, що [PERSON] не надала суду оригінал даного договору. В решті рішення суду першої інстанції було залишено без змін. 08.06.2017 р. рішення у справі № 758/4415/16-ц набрало законної сили. Таким чином суд вважає, що станом на момент винесення рішення по справі заборгованість відповідача перед позивачем складає 2 260 675,33 грн., з яких: сума нарахованих відсотків за договором банківського вкладу від 12.03.2009 р. за період з 29.03.2016 р. по 14.08.2017 р. в розмірі 414 650,88 грн., пеня за період з 29.03.2016 р. по 14.08.2017 р. в розмірі 5 138,89 грн., сума 3% річних за період з 01.12.2014 р. по 08.06.2017 р. в розмірі 166 749,68 грн., сума інфляційних втрат за період з 01.12.2014 р. по 08.06.2017 р. - 1 674 135,38 грн., тобто таким чином в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Вищевказані суми фактично не оспорюються відповідачем у поданому розрахунку. Даний розрахунок суд вважає таким, що відповідає нормам чинного законодавства на умовам договору. З огляду на зазначене, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 8 000,00 грн. в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial