Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

У вересні 2019 року селянське фермерське господарство «Роксолана» через представника - адвоката Дем`яненко Тетяну Олександрівну звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що 12.09.2013 року відповідач звернулася з письмовою заявою до голови СФГ «Роксолана» про надання позики у розмірі 62000 грн., утримуючи при її погашенні 100 % орендної плати за належний їй земельний пай, що знаходиться на території Сонцівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, не претендуючи на індекс інфляції. Відповідно до касового ордеру відповідач отримала позику у розмірі 62000 грн. та підтвердила її отримання особистим підписом. Враховуючи, що договір оренди землі розірвано за рішенням суду з підстав несплати орендної плати і наказ про видачу позики не взято до уваги як доказ сплати орендної плати, а відповідач не здійснює погашення позики в добровільному порядку, позивач просить стягнути з [PERSON] 62000 грн. - основного боргу, 66526 грн. - суму інфляції, 23134 грн. 68 коп. заборгованість за відсотками та витрати, понесені під час розгляду справи на його користь. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Зазначила, що відповідач отримала від позивача 62000 грн. позики, яку погодилася погашати за рахунок орендної плати, яку позивач сплачував їй від оренди земельного паю. Враховуючи, що за рішенням суду договір оренди землі було розірвано та стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі, вважає що відповідач не виконала зобов`язання за договором позики від 12.09.2013 року. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив у задоволенні позові. Вказує, що відповідач підтверджує отримання позики 62000 грн., однак вважає, що позовні вимоги заявлені безпідставно, в тому числі щодо нарахування відсотків та суми інфляції. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши надані докази на обгрунтування та заперечення позовних вимог, приходить до наступних висновків. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. 13.09.2013 року [PERSON] звернулася з письмовою заявою до голови селянського фермерського господарства «Роксолана» про надання позики в розмірі 62000 грн. та просила при погашенні позики утримувати 100 % орендної плати за належний їй земельний пай, що знаходиться на території Сонцівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Зазначила, що на індекс інфляції не претендує. На підставі заяви відповідача, наказом №130 від 12.09.2013 року [PERSON] наказано надати безвідсоткову позику в розмірі 62000 грн. Погашення позики наказано проводити щорічно в розмірі 100 % від суми, що належить до виплати за орендну земельної ділянки. (а.с.6). Відповідно до касового ордеру від 12.09.2013 року [PERSON] отримала позику в розмірі 62000 грн., що підтверджується її підписом. (а.с.7). Відповідно до рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2018 року у справі за позовом [PERSON] до селянського фермерського господарства «Роксолана» про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати та пені, докази сплати орендної плати відповідачем - наказ №130 від 12.09.2013 року «Про надання позики» не взято до уваги як доказ, договір оренди земельної ділянки розірвано з підстав не сплати орендної плати відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Під час розгляду справи підтвердженні та не спростовані стороною відповідача обставини про наявність договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем. Представник відповідача не заперечив факту неповернення суми позики СФГ «Роксолана», яку відповідач отримала 12.09.2013 року. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що між сторонами наявні договірні відносини щодо отримання позики та доведено факт не повернення означеної суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивачем перед зверненням до суду з позовом, вимога відповідачу повернути суму позики не пред`являлася. Однак на думку суду з урахуванням часу подання позовної заяви - 27.09.2019 року та тривалістю судового розгляду (більше 11 місяців) факт звернення позивача до суду може бути прирівняний до пред`явлення вимоги про повернення боргу, а відтак, враховуючи що протягом вказаного періоду позика не повернути, є підстави вважати, що зобов`язання порушені. Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі 62000 грн. ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Стосовно стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за інфляцією та відсотками суд зазначає наступне. Селянське фермерське господарство «Роксолана», пред`являючи вимоги про повернення позики, просило у тому числі, крім основного розміру позики яку фактично отримала позичальник, стягнути заборгованість за інфляцією в розмірі 66526 грн. 00 коп. та відсотками в розмірі 23134 грн. 68 коп. На обгрунтування вказаних вимог позивачем долучено довідку-розрахунок від 26.09.2019 року суми інфляції на отриману позику в розмірі 62000 грн. за період з 01.10.2013 року по 31.08.2019 року, яка становить 66526 грн. 00 коп. Крім цього, враховуючи, що відповідач заборгувала позивачу 128526 грн. 00 коп. (сума позики - 62000 грн. + 66526 - інфляція) позивачем надано розрахунок 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 23134 грн. 68 коп. (128526 грн. 00 коп. х 3% / 100). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, для покладення на боржника відповідальності за ч. 2 ст. 625 ЦК України необхідним є прострочення виконання останнім взятого на себе зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). За змістом положень статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, можливість нараховувати передбачені ч.2 ст.625 ЦК України проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором починається лише після спливу визначеного договором строку. Однак під час розгляду справи докази про строк повернення отриманої позики та вимоги позивача до відповідача повернути позику достроково суду не надано, що свідчить про недоведеність закінчення дії договору та прострочення відповідачем зобов`язання. Крім того, суд відзначає, що відповідно до наказу №130 від 12.09.2013 року [PERSON] отримала безвідсоткову позику в розмірі 62000 грн. Враховуючи викладене, під час розгляду справи підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за інфляцією та відсотками нарахованими позивачем в сумі 89660 грн. 68 коп. відсутні, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу входять до витрат, пов`язаних з розглядом справи. За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Представником позивача - адвокатом Дем`яненко Т.О. надано розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги укладеного з СФГ «Роксолана» від 02.09.2019 року. Відповідно до розрахунку загальна сума виконаної роботи становить 12519 грн. 00 коп. Сплачений гонорар за проведену роботу за домовленістю сторін згідно квитанції становить 12000 грн. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на вказані обставини, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь селянського фермерського господарства «Роксолана» суму документально підтверджених та належним чином обґрунтованих витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 5835 грн. 58 коп., які складаються з судового збору в розмірі 929 грн. 98 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4905 грн. 60 коп.

Outcome: partial