Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який є його зведеним братом та з 2001 року за місцем реєстрації не проживає, особисті речі його відсутні, участі в утриманні помешкання не бере. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ \~ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач набув у власність будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 14638. Виникнення у позивача права власності на зазначене нерухоме майно підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.2017 року. Згідно акту комісії ТОВ «Керуюча Компанія «Домком Житомир» від 01.09.2020 року відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2001 року по теперішній час. Зважаючи на те, що внаслідок спадкування позивач набув право власності на будинок [ADDRESS] , а право користування відповідача є похідним від права власності колишнього власника будинку, тому в зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно від нього до позивача відповідач втратив право користування будинком. Оскільки позивач, набувши у власність будинок [ADDRESS] , договору про надання у користування цим житловим приміщенням із відповідачем не укладав, суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідача в даному житловому приміщенні порушуються права позивача як власника та йому створюються перешкоди в здійсненні права власності власним нерухомим майном, через що його права підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн., сплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви за вимогою немайнового характеру, підтвердженням чого є оригінал квитанції.

Outcome: approved