Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій прохає встановити факт проживання однією сім'ю разом із [PERSON] та здійснити розподіл їх спільної сумісної власності. Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з січня 1990 року вона та [PERSON] проживають однією сім'єю, ведуть спільне господарство і у цей період за спільні кошти придбали об'єкти нерухомого майна, які вона бажає розділити. У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], в якій прохає встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період починаючи з січня 1990 року по грудень 2014 року. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; незавершене будівництвом житловий будинок, розташований в [ADDRESS]; машиномісце [NUMBER] площею 14,20 кв.м., яке розташоване у вбудованому паркінгу по [ADDRESS]; приміщення ательє по пошиттю одягу, розташоване по [ADDRESS]; нежитлове приміщення, розташоване в будинку [ADDRESS] загальною площею 336,30 кв.м.; автомобіль «Volkswagen Sharan 2.0», державний номерний знак - [NUMBER]. Здійснити розподіл цього майна та визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; приміщення ательє по пошиттю одягу, розташоване по [ADDRESS]; автомобіль «Volkswagen Sharan 2.0», державний номерний знак - [NUMBER]. Решту майна залишити [PERSON] та припини право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з січня 1990 року він та [PERSON] проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу і ведуть спільне господарство. У зазначений період за спільні кошти придбали згадані об'єкти нерухомого та рухомого майна, розподіл яких він бажає здійснити. Ухвалою суду від 13 січня 2014 року первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду. Ухвалою суду від 21 лютого 2014 року первісний позов [PERSON] залишено без розгляду за заявою позивача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] наполягав на задоволенні зустрічних вимог з підстав, викладений в його заяві. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] вимоги [PERSON] за зустрічним позовом визнали повністю. [PERSON] погодилися на запропонований варіант розподілу спільного майна, а [PERSON] - на припинення її права власності на частку квартири [ADDRESS]. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до ст.17 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року №697-ХІІ, який втратив чинності у зв'язку із прийняттям Цивільного кодексу України, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ч.1, 2 та ч.3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на викладене, суд вражає встановленою ту обставину, що починаючи з січня 1990 року [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ведуть спільне господарство та за спільні кошти придбали спірне майно, яке є їх спільною сумісною власністю. Судом встановлено, що у згаданий період часу [PERSON] та [PERSON] набули право спільно сумісно власності на наступне майно (а.с.7, 22-42): - квартиру [ADDRESS], яка на підставі договору купівлі-продажу від 1 липня 2005 року оформлена на [PERSON] Вартість цього нерухомого майна становить 151431 грн.; - квартиру [ADDRESS], яка на підставі договору купівлі-продажу від 8 квітня 2003 року оформлена на [PERSON] Вартість цього нерухомого майна становить 26466 грн.; - квартиру [ADDRESS], яка на підставі договору міни від 16 березня 2004 року оформлена на [PERSON] та [PERSON] Вартість цього нерухомого майна становить 14000 грн.; - квартиру [ADDRESS], яка на підставі договору купівлі-продажу від 1 липня 2005 року оформлена на [PERSON] Вартість цього нерухомого майна становить 20000 грн.; - квартиру [ADDRESS], яка на підставі договору купівлі-продажу від 8 грудня 2005 року оформлена на [PERSON] Вартість цього нерухомого майна становить 15000 грн.; - незавершене будівництвом житловий будинок, розташований в [ADDRESS], який на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2008 року належить [PERSON] Вартість цього нерухомого майна становить 1 257 658 грн.; - машиномісце [NUMBER] площею 14,20 кв.м., яке розташоване у вбудованому паркінгу по [ADDRESS], яке згідно свідоцтва про право власності від 12 січня 2006 року оформлено на [PERSON]; Вартість цього нерухомого майна становить 100000 грн.; - приміщення ательє по пошиттю одягу, розташоване по [ADDRESS], яке згідно свідоцтва про право власності від 30 січня 2009 року оформлено на [PERSON] Вартість цього нерухомого майна становить 15000 грн.; - нежитлове приміщення, розташоване в будинку [ADDRESS] загальною площею 336,30 кв.м., право власності на яке за рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 січня 2013 року визнано за [PERSON] Вартість цього нерухомого майна становить 12000 грн.; - автомобіль «Volkswagen Sharan 2.0», 2011 року випуску, державний номерний знак - [NUMBER], вартістю 160000 грн. Учасники судового розгляду [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнали в судовому засіданні ту обставину, що наведене вище майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], тому ця обставина не підлягає доказуванню. З огляду на викладене та враховуючи, що визнання [PERSON] та [PERSON] позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved