Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу від 01 жовтня 1996 року, вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована, але з 2016 року не проживає, її (позивача) дочка - [PERSON] . Оскільки відповідачка не проживає в належній їй (позивачу) квартирі більше п`яти років, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач позов підтримала та викладене підтвердила, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачки, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному ЦПК України, від неї не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, вказане дає підстави вирішити справу з огляду на наявні у ній дані (постановити заочне рішення) у відповідності до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого й не заперечує позивач. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 8, 9), у вказаній квартирі з 21 серпня 1998 року зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка з 2006 року в даній квартирі не проживає. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні вказали, що останні 5 років є сусідами позивачки, у належній позивачці квартирі жодного разу відповідачку не бачили. Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними у справі доказами, відповідачка більше одного року не проживає у квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , у добровільному порядку з реєстрації не знімається, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаною вище квартирою.

Outcome: approved