Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

У грудні 2020 року позивач Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, яке діє в інтересах дитини [PERSON] , звернулось до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Родина Пилипенків фактично з самого народження [PERSON] перебуває в полі зору спеціалістів Управління «Служба у справах дітей». 19 серпня 2020 року близько 21-години 00 хв. працівники поліції повідомили по телефону спеціаліста Управління, що за адресою: [ADDRESS] чути плач маленької дитини, двері ніхто не відчиняє. Коли все ж-таки вдалося потрапити в квартиру там знаходився хлопчик занедбаного вигляду, у квартирі був безлад. Дитину з матір`ю було доставлено до СОР СДКЛ для проведення медичного обстеження. 20 серпня 2020 року до Управління повторно надійшло повідомлення аналогічного змісту. На запрошення 20 серпня 2020 року батьки до Управління не з`явились, з ними було проведено бесіду про необхідність створення належних умов для проживання дитини, необхідного догляду, попереджено про сумлінне виконання батьківських обов`язків. Спеціалістами Управління 26 серпня 2020 року було здійснено вихід за вищевказаною адресою, обстежено умови проживання родини [PERSON] , під час якого було встановлено, що сім`я проживає в однокімнатній квартирі, яка має занедбаний вигляд, потребує капітального ремонту, наявна мінімальна кількість дитячих речей, харчування та іграшок. Згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини родину [PERSON] взято під соціальний супровід, проте вони не йдуть на контакт з працівниками Сумського міського центру соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді. З моменту влаштування дитини до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] час від часу виходила на контакт зі спеціалістами Управління та патронатним вихователем [PERSON] . У вересні 2020 [PERSON] рекомендовано пройти огляд лікаря-нарколога та принести довідку, проте на даний час зв`язок з батьками відсутній, довідки не надані. Посилаючись на вказані обставини, позивач Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради просить суд: - прийняти рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків; - прийняти рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з неналежним виконанням батьком батьківських обов`язків; - передати [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Сумської міської ради для подальшого його влаштування; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі ј частки її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2020 року вказану справу передано до Зарічного районного суду м. Суми для розгляду за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 січня 2021 року справу передано на розгляд судді Севериновій А.С. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 26 лютого 2021 року на 10-годину 00 хв. 26 лютого 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 25 березня 2021 року на 09-годину 00 хв. у зв`язку з неявкою відповідачів та витребуванням доказів по справі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 березня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 29 квітня 2021 року. 29 квітня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 13 травня 2021 року на 09-годину 00 хв. у зв`язку із неявкою відповідачів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату час і місце розгляду даної справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Представник третьої особи Сумського міського центру соціальних служб Попович П.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав, подала до суду письмове пояснення, в якому зазначає про можливість позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є патронатним вихователем, повідомила, що дитина поступила в сім`ю патронатного вихователя 11 вересня 2020 року та була по 10 березня 2021 року. В дитини був дуже занедбаний стан, а саме: фізичний розвиток - хлопчик був товстий та не міг стояти, тому доводилось робити йому масажі, гімнастику. Він боявся горщика, ванни, дитячих майданчиків. Перший час був дуже заторможений, його усього потрібно було вчити. У нього були відсутні щеплення, крім тих, які були зроблені в пологовому будинку. Мати з дитиною до лікаря жодного разу не приходила. Через 4-5 місяців його реакція стала як у звичайної дитини, проте він не розмовляв. З мамою спілкувався по вайберу, при розмові батьки казали, що сумують, проте їх поведінка була дивною: у них були синці чи плями, заплющені очі, вони задавали дивні запитання. Мати постійно пропадала тижнів на два, виходила на зв`язок за її допомогою. Звертала увагу матері на необхідність звернення до служби, проте вона нічого не робила. Мати могла телефонувати о 23-годині вечора та о 01-годині ночі, була нав`язливою, намагалась спілкуватися з дитиною в пізній час, ніколи не цікавилась про розвиток дитини. Перші рази був батько, проте коли вони розмовляли, то при ній лаялись. Батько постійно повторював одне й те саме, а в матері були прикриті очі, плями на обличчі. Ліки, одяг, солодощі вони не передавали. Останній раз мати спілкувалась з хлопчиком 31 грудня 2020 року. Свідок [PERSON] повідомила, що відповідачі по справі - це її син та невістка. [PERSON] стала на шлях виправлення, працює в магазині «Рона», тиждень тому телефонувала та повідомила, що перебуває на іспитовому терміні. З сином спілкується, він нічим не займається, оскільки хворіє, дуже схуд. За час проживання з батьками дитина не була голодною. В квартирі вони прибрали, там все чисто, була там місяці три назад, підготували все для ремонту. У [PERSON] була післяродова депресія. Син перебуває на замісній терапії та приймає ліки. Онука вона бачила давно, до патронатного вихователя її не пускали, в будинку дитини не змогла відвідати онука, бо захворіла. Зі слів відповідачів, вони ходять до дитини. До того, як забрали дитину, вони до неї приходили, гуляли. Хлопчик за рік не хворів жодного разу. Умови для дитини були гарні, мали коляску, манеж, проте останній місяць було не прибрано, зараз все добре. Дитина чиста, охайна, розвивався нормально. У неї вони проживали по два тижні. [PERSON] перебуває на замісній терапії 2-3 роки, був засуджений. Є залежним від наркотиків 10 років. Коли народився [PERSON] , відповідачка сиділа в декреті. Вона їй допомагала, квартира на [ADDRESS] її, оплачувала комунальні послуги вона. [PERSON] клав плитку. Коли дитина кричала, сусіди викликали поліцію. Старша донька [PERSON] проживає з бабою. Жили 5 років разом з відповідачами, проте коли народився [PERSON] , вона пішла жити до баби. [PERSON] наркотичні засоби не вживає. На запитання представника позивача свідок відповіла, що може бути опікуном хлопчика, проте жодних дій для цього не вчинила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 11 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 132 (а.с. 6). Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , батьками якого є - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). На підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 10 вересня 2020 року за № 456 влаштовано у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 7). Згідно акта про факт передачі дитини від 11 вересня 2020 року адміністрація закладу КНП СОР «СОДКЛ» в присутності головного спеціаліста Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради передано дитину [PERSON] , [INFO] , патронатному вихователю [PERSON] (а.с. 8). Листом від 20 серпня 2020 року за № 9220/41/38/03-2020 Департамент патрульної поліції управління патрульної поліції в Сумській області звернувся до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради з проханням перевірити умови проживання та виховання дітей в родині [PERSON] (а.с. 10). Згідно повідомлення КНП СОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» від 20 серпня 2020 року за № 01-12/2/864 [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , є дитиною, вилученої з родини з причин неналежних умов проживання (а.с. 11). 20 серпня 2020 року відповідачів було письмово попереджно про сумлінне виконання покладених на них законодавством України обов`язків по вихованню, матеріальному та іншому забезпеченню своєї дитини та в поясненнях від 20 серпня 2020 року та 07 вересня 2020 року вони обіцяли виправитись, покращити своє відношення до дитини та забрати його до сім`ї (а.с. 12, 13, 14, 15, 16). Згідно акта обстеження умов проживання від 26 серпня 2020 року квартира, де мешкають відповідачі, знаходиться у занедбаному стані, кухонні меблі брудні, розламані, посуд брудний, холодильник не працює, продуктів харчування немає. З продуктів харчування - картопля, помідори, засипка (рис, гречана каша, дитяче харчування). Є мікрохвильова піч. Підлога брудна, плита газова у жахливому стані, брудна, вікна брудні. Мусор не виноситься, стоїть купою (а.с. 19). Згідно листа КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» про надання відповіді від 22 березня 2021 року за № 01-17/09/411 [PERSON] з 2015 року перебуває під динамічним спостереженням у лікаря-нарколога з діагнозом «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіодів. Синдром залежності». З 2015 року по теперішній час отримує замісну підтримувальну терапію, знаходиться під постійним клінічним наглядом. Стороннього догляду не потребує, здатний до самообслуговування. [PERSON] до медичного центру за медичною допомогою не зверталась. 28 жовтня 2020 року звернулась до лікаря психіатра-нарколога амбулаторно поліклінічного відділення для отримання висновку про стан здоров`я для надання інформації для Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради. Лікарем-наркологом було рекомендовано їй пройти обстеження, від якого вона ухилилась і до 16 березня 2021 року до медичного центру не з`являлась. 16 березня 2021 року [PERSON] вдруге звернулась з проханням надати висновок про стан здоров`я для надання до Управління «Служба у справах дітей», проте станом на 19 березня 2021 року вона на обстеження не з`явилась (а.с. 109-110, 111-112). Відповідно до висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 12 травня 2021 року за № 1049/27.1-26 орган опіки та піклування вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] (а.с. 159). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що знайшли своє підтвердження матеріалами справи обставини щодо умисного ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків, так як останні не приймали участі у вихованні дитини, не цікавились розвитком дитини та станом його здоров`я. Після влаштування дитини до сім`ї патронатного вихователя відповідачі не змінили свого ставлення до дитини, відповідачка [PERSON] не пройшла медичного обстеження з метою вирішення питання наявності або відсутності наркологічної (психіатричної патології). В судове засідання [PERSON] з`явилася лише один раз під час підготовчого провадження, після чого, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце проведення судових засідань, жодного разу в судові засідання не з`являлась. [PERSON] жодного разу в судові засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань належним чином, що підтвердила також допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є його матір`ю. На даний час відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, грошей у добровільному порядку на утримання і лікування дитини не надають. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2, 3 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено частиною 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як передбачено частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, з огляду на обставини того, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав підлягають задоволенню, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів аліментів на дитину також необхідно задовольнити в силу вимог статті 166 СК України. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідачі є особами працездатного віку, дані про осіб, які б перебували на їх утримані, відсутні, і вони мають об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідачі не надали, а матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідачів та інших осіб. За умов розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі по 1/4 частці всіх видів заробітку з кожного, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 грудня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи кошти на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, а також зобов`язати законного представника дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк із дня набрання законної сили рішенням суду. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір по 1681 грн 60 коп. з кожного з них за дві позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved