overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача і просила стягнути з нього на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісяця на утримання сина - [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, оскільки матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що дитина проживає зараз з батьком, а не з матір'ю, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 22 листопада 2008 року (арк.с.8). [INFO] року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 15 квітня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (арк.с.9). Як вбачається довідки, виданої КП «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради, за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] разом з сином [PERSON], [INFO] (арк.с.10). Отже, малолітній [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісяця, на утримання сина - [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. З огляду на наведені беззаперечні докази позивача, доводи представника відповідача, судом не беруться до уваги, оскільки є безпідставними. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.02.2004 року у Золотобалківській сільській раді Нововоронцовського району Херсонської області (свідоцтво про шлюб серії 1-КГ № 062896, від 21.02.2004 р.). Від шлюбу мають неповнолітню дитину – [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії 1-КГ № 122433, від 05.10.2004 року), яка згідно довідки, виданої Золотобалківською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області № 818, від 19.12.2013 року проживає з матір'ю. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України – батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.181 СК України – за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров’я та матеріальне становище дитини; стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України – мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має постійне місце роботи, тому суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER], від 01.12.2009 року), який згідно довідки, виданої Нововоронцовською селищною радою Нововоронцовського району Херсонської області № 1169, від 16.12.2013 року проживає з матір'ю - [PERSON]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн. зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 10.10.2013 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від наведеного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання з відповідачем на гурті відсутності взаєморозуміння та різноманітності поглядів на повсякденне життя у родині виникли неприємні стосунки, у зв'язку з чим наприкінці листопада 2013 року шлюбні відносини фактично були розірвані. Дитина мешкає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку відмовляється матеріально забезпечувати її та сина. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнила просила стягнути з [PERSON] на її утримання 1/7 частину аліментів, в іншій частині позовні вимоги залишила без змін. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач від сумісного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину, хоча має таку можливість. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 03.09.2008 року вона зареєструвала шлюбі із відповідачем [PERSON] Від сумісного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання на ґрунті відсутності взаєморозуміння та різноманітності поглядів у родині виникли неприємні стосунки, в результаті чого у липні 2013 року шлюбні відносини були припинені. Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріально забезпечувати дитину відмовляється. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 03.09.2008 року (а.с.7). Від сумісного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [ADDRESS] (а.с.8). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину, хоча має таку можливість. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, оскільки згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку по утриманню дитини. Донькою не цікавиться, її вихованням не займається. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини з урахування потреб дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що відповідач після розірвання шлюбу за рішенням суду 25.12.2013 року дитину не утримує. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 13.12.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1932 та видане свідоцтво (а.с. 5). Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з мітір'ю - [PERSON] та перебуває на повному її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ст. 182 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 21 квітня 2012 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Шлюбні відносини з відповідачем припиненні 01 травня 2013 року, фактично разом не проживають, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, у кожного свій бюджет. Таким чином сім»я розпалася і шлюб числиться лише формально. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить про його задоволення, пояснила, що шлюбно-сімейні відносини припинилися 9 місяців тому, шлюб зберегти не можливо. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 квітня 2012 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 42. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають дитину: [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 09 березня 2006 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який 10 квітня 2013 року розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси. Зазначає, що фактично шлюбні стосунки з [PERSON] були припинені через два роки після його реєстрації, а з літа 2012 року вона стала проживати разом з відповідачем [PERSON] і від спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON]. Оскільки син народився до спливу десяти місяців після припинення шлюбу з [PERSON], то останній був записаний батьком дитини. Посилаючись на те, що [PERSON] не є батьком дитини, позивач просить на підставі ст.138 СК України виключити з актового запису № 540 від 26 листопада 2013 року про народження [PERSON], вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, відомості про [PERSON] як батька дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву, у якій просить задовольнити позов та розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Тому суд вважає за можливе розглянути позов у його відсутності. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву, в якій визнає своє батьківство щодо дитини [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] з 09 березня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2013 року, яке вступило в законну силу 22 квітня 2013 року, шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. У рішенні суду зазначено, що сторони разом не проживають більше п'яти років. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO], батьком записаний [PERSON]. Із заяви [PERSON] вбачається, що з літа 2012 року він проживає разом з позивачем. Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] і він визнає себе його батьком. Відповідно до ст. 138 Сімейного кодексу України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. З огляду на наведене та враховуючи, що позивач та [PERSON] не проживали разом більше п'яти років до розірвання шлюбу за рішенням суду, [PERSON] подав заяву про своє батьківство щодо [PERSON], суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що з 11 жовтня 1996 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1286 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином - за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1996 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та народження. Згідно довідки Заворицької сільської ради Броварського району Київської області від 18.09.2013 року № 608, [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на наведене та враховуючи відсутність доказів щодо наявності підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд задовольняє позов частково, тобто стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). На підставі викладеного та

Outcome: partial