Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

у грудні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування збитків у розмірі 49500 грн 00 коп., витрати на послуги експерта у розмірі 950 грн 00 коп., а всього на загальну суму 50450 грн 00 коп., також стягнути судові витрати понесені позивачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та цивільній справі у розмірі 40195 грн 90 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 02.12.2014 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Вольво» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу» Шевроле» д.н.з. [NUMBER], що належить позивачу на праві приватної власності, яка трапилася з вини відповідача, що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20.07.2015 відносно відповідача, також з метою встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу і вартості матеріальних збитків позивача, останній замовив незалежну експертну оцінку за результатами якої вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] склала 56117 грн 83 коп., а вартість матеріального збитку з врахуванням втрати товарної вартості становить 61769 грн 65 коп., одночасно за послуги оцінки автомобіля ТОВ «Юніверсал Ассістанс-Україна» позивачем було сплачено у розмірі 950 грн 00 коп., в подальшому 27.04.2016 позивач звернувся до страховика із заявою про залучення до матеріалів справи про страхове відшкодування копії звітів про визначення вартості матеріального збитку, врахування вартості послуг експерта та постанову про адміністративне правопорушення та просив у страховика протягом 15 днів прийняти рішення про суму виплати страхового відшкодування на надати розрахунок страхового відшкодування і страховий акт, після чого у травні 2016 р. до позивача та його представника надійшов лист від страховика в якому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з пропуском строку в 1 рік з дати настання страхового відшкодування, не погоджуючись із таким рішенням страховика позивач звернувся до суду із заявою в якій просив стягнути із [PERSON] відшкодування збитків які виходять за межі страхового ліміту, втрату товарної вартості та франшизи у розмірі 12769 грн 83 коп., а з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 495000 грн 00 коп., в результаті чого рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.09.2016 було стягнено із [PERSON] 12769 грн 83 коп. та судові витрати, а у задоволенні позову до страховика відмовлено. Так як відповідач є володільцем джерела підвищеної небезпеки та є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача вартості відновленого ремонту транспортного засобу у розмірі 49500 грн 00 коп., оплата за послуги експерта, а також витрати позивача за надання правових допомоги адвокатом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 02.12.2014 по вул. Героїв Космосу, 4 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Вольво» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], що належить на праві приватної власності. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20.07.2015 року винним у даній ДТП є водій автомобіля марки «Вольво», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] Не погоджуючись із вказаною постановою [PERSON] подала апеляційну скаргу, яку постановою Апеляційного суду м. Києва від 19.04.2016 залишено без задоволення (а.с.11-13). Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Після чого позивач звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON], ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, яку рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.09.2016 задоволено частково стягнено з лише [PERSON], витрат по відшкодуванню матеріальної шкоди спричиненої в результаті ДТП, яка мала місце 02.12.2014 у розмірі 12769 грн 83 коп. та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 551 грн 20 коп. (а.с. 26-28). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно звіту №83839.06.15 від 25.04.2016 про оцінку вартості матеріального збитку транспортного засобу «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], вартість відновлювального ремонту становить 56117 грн 83 коп та вартість матеріального збитку у розмірі 61769 грн 65 коп. (а.с. 18-24). Також позивачем було понесено витрати за послуги ТОВ «Юніверсал Ассістанс-Україна» у розмірі 950 грн 00 коп. за оцінку автомобіля, що свідчить банківська квитанція від 26.04.2016 (а.с. 25). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в тому числі судові витрати понесені позивачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення у розмірі 40195 грн 90 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно дост. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов'язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно угод №19-12/2014 від 15.12.2014 та №07-06/16 від 07.06.2016 про надання юридичних послуг від позивач довіритель зобов'язався сплатити адвокату оплату за надані послуги в сумі визначеній в окремій угоді на підтвердження понесених витрат подав в якості доказів розрахункові квитанції за 26.12.2014, 31.08.2015 31.12.2015, 30.04.2016 та 25.11.2016 на загальну суму 35715 грн 20 коп. (а.с. 32-34). Згідно зазначених доказів позивачем не доведено повну суму понесених судових витрат яку він просить стягнути у розмірі 40195 грн 90 коп., а також ним не надано акт приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг та розрахунок таких витрат, а тому в цій частині необхідно відмовити. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач не виконав свої зобов'язання належним чином. За таких обставин, суд вважає доведеним позивачем завданий йому розмір матеріального збитку. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 50450 грн 00 коп. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 504 грн 50 коп. (50450,00 грн. х 100% : 90645 = 0,55 % х 906,46). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до солідарного стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 504 грн 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial