Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з названим позовом, у якому зазначає, що з 09 листопада 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства з 27 травня 2014 року. Посилаючись на те, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки з червня 2014 року, і відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання в розмірі 800 грн щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Також зазначає, що в період окремого проживання сторін - з 01 липня 2014 року по 01 лютого 2015 року, нею понесено додаткові витрати в сумі 8038 гривень, пов'язані з лікуванням дитини, які вона просить стягнути на її користь з відповідача. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що відповідач немає можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі, оскільки отримує невелику заробітну плату, а також має на утриманні неповнолітню дочку від іншого шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони з 09 листопада 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідач працює, має постійний заробіток, що підтверджується довідкою про заробітну плату, має на утриманні неповнолітню дочку від іншого шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про народження, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тому задовольняє позовні вимоги в цій частині частково, а саме: стягує аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Частиною другою та четвертою статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно довідки лікаря-терапевта [PERSON] від 30.01.2015 року, малолітній [PERSON] проходить курс лікування з 24 квітня 2014 року з діагнозом: ДЦП із затримкою розумового та фізичного розвитку, сеанси проводяться 10 днів на місяць, вартість одного сеансу 50 грн. За період окремого проживання сторін позивачем витрачено 3000 гривень. Враховуючи, що стаття 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, суд стягує з відповідача на користь позивачки половину вказаної суми, тобто 1500 гривень. Що стосується стягнення коштів у сумі 2820 гривень згідно договорів доручення за лікування у лікаря Берменева, то суд відмовляє у задоволенні вимог в цій частині, оскільки не надано належних доказів на підтвердження сплати вказаної суми. Не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення додаткових витрат на придбання памперсів, оскільки зазначені витрати не можна вважати додатковими в розумінні статті 185 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial