Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Головного управління Державного казначейства України в Київській області про стягнення моральної шкоди. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 02 серпня 2013 року рішенням Яготинського районного суду Київської області було визнано дії відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області неправомірними та зобов'язано вжити заходи для виконання постанови № 1387/6 від 10 вересня 2012 року, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Коломієць Н.П. щодо стягнення з [PERSON] на користь Позивача 5 246,97 грн. На час подачі позовної заяви до суду рішення Яготинського районного суду Київської області відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області не виконано. Невиконання судового рішення державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області протягом одного року є порушенням права Позивача у зв'язку із чим, вона вважає, що їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5 000 грн. Позивач просила суд стягнути з Головного управління Державного казначейства в Київській області за рахунок передбачених для цього органу коштів Державного бюджету на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп., заподіяну бездіяльністю відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Міністерства юстиції України у зв'язку невиконанням понад один рік виконавчого листа № 1028/264/12 від 06.08.2012 року, виданого Яготинським районним судом Київської області та стягнути з Головного управління Державного казначейства в Київській області за рахунок передбачених для цього органу коштів Державного бюджету на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. 06.02.2014 року державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції подав до канцелярії суду письмові заперечення проти позовної заяви за вх. № 2881 відповідно до яких зазначив, що 06.09.2012 року до відділу державної виконавчої служби надійшла постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яготинського РУЮ у Київській області про закінчення виконавчого провадження від 04.09.2012 року, яка винесена у зв'язку із направленням за належністю виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 1028/264/12, виданого 06.08.2012 року Яготинським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу на загальну суму 5 246,97 грн. 10.09.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 34182286, копію постанови направлено боржнику до виконання, стягувачу до відома. 10.09.2012 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON]. Копія постанови за вих. № 1387/6 направлена до виконання в ПП «Автопетроліум» за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Господарська, 1-В, де працює боржник, сторонам до відома. У вказаній постанові державний виконавець вказав банківські реквізити стягувача, для перерахунку боргу, які були вказані у заяві [PERSON]. 24.04.2013 року до відділу державної виконавчої служби лист № 24/АП від 16.01.2013 року ПП «Автопетроліум», про те, що перерахунок боргу за виконавчим листом № 1028/264/12, виданого 06.08.2012 року Яготинським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу на загальну суму 5 246,97 грн., не може бути здійснений у зв'язку з відсутністю у постанові про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] карткового рахунку [PERSON]. 04.06.2013 року державним виконавцем за вих. № 4000 на адресу стягувача направлено запит про надання повних банківських реквізитів для перерахунку боргу. 20.06.2013 року до відділу державної виконавчої служби надійшов лист [PERSON] з наданням банківських реквізитів про перерахунок боргу. 29.08.2013 року державним виконавцем до ПП «Автопетроліум» за вих. № 1387/6 направлений лист з наданням нових банківських реквізитів стягувача [PERSON]. 01.11.2013 року державним виконавцем за вих. № 1387/6/1 повторно направлений лист до ПП «Автопетроліум» з наданням нових банківських реквізитів стягувача [PERSON]. 12.12.2013 року державним виконавцем направлено запит до ПП «Автопетроліум» про надання інформації та звіту про здійснені відрахування та виплати із заробітної плати боржника [PERSON]. 25.12.2013 року до відділу державної виконавчої служби надійшов лист № 38/АП від 20.12.2013 року від ПП «Автопетроліум», в якому повідомлялось, що перерахунок боргу за виконавчим листом № 1028/264/12 виданого 06.08.2012 року Яготинським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу на загальну суму 5 246,97 грн. не може бути здійснений у зв'язку із порушенням режиму карткового розрахунку отримувача [PERSON], про що свідчить повернення грошових коштів. 31.12.2013 року державним виконавцем за вих. № 10095 повторно направлено запит стягувачу [PERSON] про надання повних банківських реквізитів для подальшого перерахунку боргу. Державний виконавець Державної виконавчої служби Києво-Святошинського району Київської області у письмових запереченнях, поданих до суду, просив відмовити у задоволенні позову. В судове засідання Позивач не з'явилась, просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Державної виконавчої служби Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився, у зв'язку з великою завантаженістю просив проводити розгляд справи без участі представника відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції. Представник Державного казначейства України в Київській області просив відмовити у задоволенні позову. На підставі ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) до участі у справі було допущено прокурора прокуратури Києво-Святошинського району Київської області Вакуленка М.Г., який в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог з наступних підстав. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, 02 серпня 2013 року рішенням Яготинського районного суду Київської області було визнано дії відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області неправомірними та зобов'язано вжити заходи для виконання постанови № 1387/6 від 10 вересня 2012 року, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Коломієць Н.П. щодо стягнення з [PERSON] на користь Позивача 5 246,97 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тобто, згідно з чинним законодавством України загальною підставою відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Отже, відповідальність настає лише за вини заподіювача. 10.09.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 34182286, копію постанови направлено боржнику до виконання, стягувачу до відома. 10.09.2012 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON]. Копія постанови за вих. № 1387/6 направлена до виконання в ПП «Автопетроліум» за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Господарська, 1-В, де працює боржник, сторонам до відома. У вказаній постанові державний виконавець вказав банківські реквізити стягувача, для перерахунку боргу, які були вказані у заяві [PERSON]. 24.04.2013 року до відділу державної виконавчої служби лист № 24/АП від 16.01.2013 року ПП «Автопетроліум», про те, що перерахунок боргу за виконавчим листом № 1028/264/12, виданого 06.08.2012 року Яготинським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу на загальну суму 5 246,97 грн., не може бути здійснений у зв'язку з відсутністю у постанові про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] карткового рахунку [PERSON]. 04.06.2013 року державним виконавцем за вих. № 4000 на адресу стягувача направлено запит про надання повних банківських реквізитів для перерахунку боргу. 20.06.2013 року до відділу державної виконавчої служби надійшов лист [PERSON] з наданням банківських реквізитів про перерахунок боргу. 29.08.2013 року державним виконавцем до ПП «Автопетроліум» за вих. № 1387/6 направлений лист з наданням нових банківських реквізитів стягувача [PERSON]. 01.11.2013 року державним виконавцем за вих. № 1387/6/1 повторно направлений лист до ПП «Автопетроліум» з наданням нових банківських реквізитів стягувача [PERSON]. 12.12.2013 року державним виконавцем направлено запит до ПП «Автопетроліум» про надання інформації та звіту про здійснені відрахування та виплати із заробітної плати боржника [PERSON]. 25.12.2013 року до відділу державної виконавчої служби надійшов лист № 38/АП від 20.12.2013 року від ПП «Автопетроліум», в якому повідомлялось, що перерахунок боргу за виконавчим листом № 1028/264/12 виданого 06.08.2012 року Яготинським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу на загальну суму 5 246,97 грн. не може бути здійснений у зв'язку із порушенням режиму карткового розрахунку отримувача [PERSON], про що свідчить повернення грошових коштів. 31.12.2013 року державним виконавцем за вих. № 10095 повторно направлено запит стягувачу [PERSON] про надання повних банківських реквізитів для подальшого перерахунку боргу. За правилами ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право можуть мати особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обґрунтовуючи заявлені вимоги Позивач посилається на те, що внаслідок вищезазначених дій державними виконавців, неправомірність яких була встановлена в судовому порядку, їй заподіяно моральну шкоду, розмір відшкодування якої вона визначає у 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. Разом з тим, відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Проте, Позивач не навела обґрунтування позовних вимог немайнового характеру, не зазначила у чому проявились моральні страждання чи втрати немайного характеру та не надала суду належних доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральної шкоди діями чи бездіяльністю Відповідачів. Також матеріали позовної заяви не містять обґрунтування суми відшкодування, про стягнення якої заявлено позов. У зв'язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 15, 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року та

Outcome: dismissed