Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила збільшити розмір аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягувати з ньогона її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, до її повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в розмірі 1000 грн. є недостатньою, при тому, що прожитковий мінімум з часу ухвалення судом рішення підвищився. Матеріальний стан відповідача покращився, в той час, коли її погіршився, у зв`язку підвищенням витрат на утримання доньки, яка повністю знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Ухвалою від 13.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Відзив від відповідача надійшов 04.10.2021, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивачка отримує достатньо коштів (зокрема, пенсії по інвалідності ІІІ групи та на дитину інваліда), а розмір його пенсії є мінімальним і він не в змозі сплачувати аліменти. Правом подати клопотання про розгляд справи в загальному порядку з викликом сторін ні відповідач, ні позивач не скористалися. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. Судом установлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої[PERSON] , [INFO] , на утримання якої відповідач сплачує на користь позивача аліменти відповідно до виконавчого листа №285/2903/16 Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15.03.2017 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 18.10.2016 до повноліття доньки. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років: з 01.07.2021 - 2 510 гривень. Позивач на підтвердження своїх доводів зазначала, що її донька є дитиною інвалідом, повністю перебуває на її утриманні, а доходів, які вона отримує разом з присудженою сумою аліментів, недостатньо для забезпечення дівчинки усім матеріально-необхідним, належним рівнем життя, розвитку, навчання та проведення дозвілля. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Обов`язки по вихованню, догляду, розвитку дитини значно більшою мірою виконуються тим з подружжя (з колишнього подружжя), з яким дитина проживає. Незважаючи на юридично закріплений принцип гендерної рівності (ч.6 ст.7 СК України), у переважній більшості випадків догляд за дитиною здійснює її мати. Разом з тим, суд наголошує, що обов`язок по утриманню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одну матір. Таким чином, визначений судом в 2017 році розмір аліментів з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітньої [PERSON] . Зазначена обставина є підставою для зміни розміру аліментів. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільної доньки сторін, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів. Водночас, на думку суду, позовні вимоги дещо завищені, а тому враховуючи, визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який зобов`язаний брати участь у забезпеченні благополуччя своєї доньки, - суд приходить до висновку, що він в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1 800 грн. щомісячно. Така сума є реальною, не поставить відповідача у матеріальне становище значно гірше від положення дитини і позивачки, відповідатиме, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу тастану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Відповідач до заперечень не надав жодних відомостей щодо його доходів і матеріального становища на теперішній час, чи про його зміну з моменту ухвалення рішення по аліментах. Також ним не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити дитині підліткового віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі 1000 грн. А позивачкою, в свою чергу, не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Змінений розмір аліментів слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 908 грн.

Outcome: partial