Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

У вересні 2021 року заявниця звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її зведений брат [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії та номер [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 12 січня 2021 року, актовий запис про смерть номер 76. Єдиною спадкоємицею після померлого є його зведена сестра [PERSON] . Будучи спадкоємицею 4-ї черги, як зведена сестра, заявниця вважає, що прийняла спадщину, оскільки проживала на день смерті разом зі спадкодавцем більше 5 років. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Заповіт відсутній. Маючи намір оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] [PERSON] 25 травня 2021 року звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. із заявою про прийняття спадщини. Однак заявниці було повідомлено про неможливість спадкування з огляду на відсутність підтвердженого факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та не надано достатніх документів які б підтверджували родинні відносини. Встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] має для [PERSON] суттєве юридичне значення, оскільки дозволить належним чином реалізувати своє право на спадкування. Враховуючи наведене та на підставі п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України заявниця просить суд встановити факт її спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , в квартирі за адресою: [ADDRESS] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У судове засідання [PERSON] не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник заявника подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії та номер [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), [INFO] помер [PERSON] , актовий запис про смерть номер 76. Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири, загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкове майно належало спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу № 1/8618-А/2314, виданого Товарною біржою «Українська біржа Десятинна» 24 листопада 1995 року, зареєстрованого Київським міським Бюро технічної інвентаризації 04 грудня 1995 року, записано в реєстровій книзі за № 204. [PERSON] 25 травня 2021 року звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті її зведеного брата [PERSON] . 20 липня 2021 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак нотаріус своєю постановою відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її зведеного брата [PERSON] , аргументуючи відсутністю підтвердженого факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та не надано достатніх документів які б підтверджували родинні відносини. Встановлено, що рідний батько заявниці, [PERSON] одружився на матері [PERSON] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії та номер [NUMBER] , виданим Подільським бюро РАЦС у місті Києві від 30 серпня 1968 року, актовий запис про реєстрацію шлюбу номер 563. Досліджено, що родинні відносини [PERSON] та заявниці підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії та номер [NUMBER] , виданим Ровівською сільською радою Іванківського району Київської області від 29 жовтня 1968 року ( повторно), актовий запис номер 5. Зміна прізвища заявниці з [PERSON] на [PERSON] відбулась на підставі реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії та номер [NUMBER] , виданим міським відділом РАЦС міста Кіровоград від 19 березня 1977 рок, актовий запис 547. У лютому 2015 року [PERSON] переїхала до свого брата у квартиру за адресою: [ADDRESS] , та до самої його смерті проживали однієї сім`єю, вели спільне господарство та піклувались один про одного, оскільки [PERSON] потребував постійного догляду та піклування. Похованням [PERSON] одноособово займалась заявниця, що підтверджується довідкою Київської місцевої прокуратури № 4 від 12.-1.2021 року № 461\\с, яким пояснено, що прокуратура не заперечує проти видачі [PERSON] тіла [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] для подальшого поховання на кладовищі с. Рови Вишгородського району Київської області та договором замовленням на виконання ритуальних послуг від 12.01.2021 року. Звернення до прокуратури було необхідно для отримання дозволу на поховання, оскільки документально родинні відносини підтвердити неможливо. А також свідоцтво про смерть [PERSON] також отримувала [PERSON] , як єдина родичка померлого. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положеннями ст. 1264 ЦК України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Пунктом 5.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам слід враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання однією сім`єю до набрання чинності ЦК. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.21 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо. Крім того, слід звернути увагу, що до спадкоємців четвертої черги також відносяться зведені брати та сестри (діти від попереднього шлюбу вітчима чи мачухи), свати (батьки подружжя), свекор (батько чоловіка), свекруха (мати чоловіка), тесть (батько дружини), теща (мати дружини), невістка (дружина сина, дружина брата), шурин, шуряк (брат дружини), дівер (брат чоловіка), своячениця ( сестра дружини), зовиця (сестра чоловіка), зять (чоловік дочки, чоловік сестри), ястров (дружина дівера), свояк (чоловік сестри дружини). При визначені кола осіб, проживаючих однією сім`єю із спадкодавцем, слід виходити також із положень ст.3 Сімейного кодексу України, згідно якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До спадкоємців четвертої черги слід також віднести й тих осіб, які не пов`язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичем, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім`єю. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч.4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином заявницею доведено, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для неї юридичне значення. В іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що заявник спільно проживала з померлим [PERSON] не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини, їхнім взаєминам були притаманні ознаки сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved