Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про підвищення розміру аліментів на неповнолітнього сина, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., починаючи з 07.04.2015 року до повноліття дитини. На даний час її матеріальне становище погіршилось та аліментів, які стягнуто з відповідач не вистачає на належне утримання дитини. З огляду на викладене просила збільшити суму аліментів, які стягуються із [PERSON] на її користь відповідно до рішення суду на ? частину від усіх видів заробітку (доход), щомісячно до повноліття сина. В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги та просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина з 400 грн. до 600 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 200 СК України визначено, що\~\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. При визначенні\~\~розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання\~\~другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.11.1989 року, який рішенням Дніпровського районного суду від 15.11.2013 року розірвано. Від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом № 875 від 23 жовтня 2008 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 15 червня 2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 07.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись із позовом до суду про збільшення розміру аліментів позивач посилається на погіршення матеріального становища. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що \~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Отже, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. [PERSON] визнав позов в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог, про що ним було складено письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Крім цього, відповідно до\~ ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову, не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає таке визнання відповідачем позову. Враховуючи викладене вище, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.182,192, 200 СК України,

Outcome: approved