Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2021, цивільну справу № 758/16613/19 (номер провадження 2/758/2223/21) передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д.В., на підставі рішень зборів суддів Подільського районного суду м. Києва № 1 від 04.01.2021, № 2 від 12.01.2021 та № 3 від 14.01.2021. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 грудня 2018 року о 20 год 00 хв в м. Києві, по вул. Маршала Якубовського відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю тролейбусу «Богдан», реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та припаркованого автомобіля «Рено», реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] , яку постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2019 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач є власником автомобіля «Рено», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Згідно звіту № 805 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] 08.01.2019 визначено, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля складає 115 065,69 грн, а вартість матеріального збитку - 65 682,99 грн. Після ДТП автомобіль був частково відремонтований. На такий частковий відновлювальний ремонт позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 20 691,14 грн., та ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ЦЕНТР ГОЛОСІЇВСЬКИЙ» - 62 780,62 грн. [PERSON] , яка керувала джерелом підвищеної небезпеки (тролейбусом) під час ДТП і з вини якої позивачу завдано шкоду, була працівником КП «КИЇВПАСТРАНС», що зокрема підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/479/19 від 23.01.2019. Таким чином КП «КИЇВПАСТРАНС» є особою, яка має відшкодувати завдану позивачу шкоду в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди. В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати позивачу спричинену матеріальну шкоду. Просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 85 471,76 грн, у відшкодування витрат на оплату послуг з оцінки майна 2 тис. грн та сплачений судовий збір у розмірі 854, 72 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду представник позивача адвокат Мурашов П.А. подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача відзив у встановлений строк не подав, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про перенесення судового засідання від неї не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу марки RENAULT моделі FLUENCE, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2019 по справі № 752/479/19, яка набрала законної сили, було притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] , працюючої в КП «Київпастранс», за ст. 124 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. У вищевказаній постанові було встановлено, що [PERSON] 22 грудня 2018 року о 20-00 год. водій [PERSON] , керуючи тролейбусом «Богдан», реєстраційних номер « [NUMBER] », в м. Києві по вул. Маршала Якубовського, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль «Рено», реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно із висновками Звіту № 805 від 08.01.2019 «Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу» вартість відновлювального ремонту складає: 115 065,69 грн, включаючи ПДВ на запчастини. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RENAULT FLUENCE, державний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП, складає 65 682,99 грн. Як вбачається з копії квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 02.01.2019 [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] за надання послуг з оцінки, згідно договору № 805 від 02.01.2019, 2 тис. грн. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу завдання працівником відповідача шкоди майну позивача під час дорожньо-транспортної пригоди. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України). Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 вересня 2016 року у справі № 6-933цс16. Позивач [PERSON] надав до суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме [PERSON] , яка будучи працівником Комунального підприємства «Київпастранс», керуючи тролейбусом, під час виконання своїх трудових обов`язків, своїми протиправними діями спричинила матеріальну шкоду позивачу, та яка в свою чергу не надала до суду жодних доказів того, що шкоди могло бути завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, суд враховує вимоги вказаних норм права й обставини справи, та приходить до висновку, що шкода, завдана працівником під час виконання трудових обов`язків, має бути відшкодована юридичною особою, з якою заподіювач [PERSON] перебувала у трудових відносинах. Разом з тим, суд не погоджується з розміром заявленої матеріальної шкоди, яку просить стягнути позивач з відповідача, а саме у розмірі 85 471, 76 грн., з наступних підстав. Позивач помилково вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому майнову шкоду у розмірі 83 471, 76 грн. яка відповідає фактичній вартості ремонту автомобіля, яка була ним сплачена. Однак суд зауважує, що згідно з висновком Звіту № 805 від 08.01.2019 «Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу», складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] » (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № [NUMBER]) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RENAULT FLUENCE, державний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП, складає 65 682,99 грн. Отже відшкодуванню підлягає саме ця сума матеріального збитку. Щодо позовних вимог про відшкодування інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На думку суду, позивачем повністю доведені та підтверджені документально понесені ним витрати з оплати послуг з складання звіту про оцінку вартості (розміру) збитків у розмірі 2 тис. грн., що підтверджується договором № 805 від 02 січня 2019 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 02.01.2019, виданої ФОП [PERSON] . За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги про відшкодування інших витрат, пов`язаних з розглядом справи - підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 103 від 25.11.2019 про сплату судового збору у сумі 854,80 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial