Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

у грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третьої особи - Брюховицької селищної ради та просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0750га. В обґрунтування своїх вимог зазначала по те, що рішенням виконкому Львівської обласної Ради трудящих № 560 від 12 липня 1957 року закріплено за переселенцем [PERSON] будинок, виїхавшої в Польщу [PERSON], що знаходиться в [ADDRESS]. Після зміни нумерації будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS], право особистої приватної власності 02.07.1959 року було зареєстроване за [PERSON], про що здійснено запис в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 219. Рішенням виконкому Брюховицької селищної Ради трудящих від 20 травня 1959 року за [PERSON] закріплено присадибну земельну ділянку біля будинку по [ADDRESS] в кількості 012 га. Ухвалою 12 сесії Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 11.12.1992 р. «Про зміну назв вулиць в смт. Брюховичі» та рішення виконкому №51 від 13.02.1997 р. «Про впорядкування нумерації будинків та вулиць житловому будинку [ADDRESS] присвоєний [ADDRESS]. Рішенням виконкому Брюховицької селищної Ради трудящих № 290 від 26.02.1996р. передано в приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 750кв.м. для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], який в 1/ 2 частині належить йому на праві приватної власності. На підставі вище зазначеного рішення 14.09.1996р. [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0750 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Брюховецької селищної ради смт. Брюховичі, цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. 27.12.1996 року 1\\2 частина житлового будинку, що розміщений на вище зазначеній земельній ділянці, був подарований їй [PERSON]. Її право власності на цей будинок було зареєстровано 10.02.1997р. Львівським обласним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, що посвідчується реєстраційним посвідченням. У відповідності до п. 3 даного договору ця 1\\2 частина житлового будинку розташована на земельній ділянці площею 0,076 га, яка належить дарителю на підставі Державного акту про право власності на землю, виданого 14.08.1996р. Брюховицькою селищною радою. [PERSON] помер [INFO]. Вона неодноразово зверталась до Брюховецької сільської ради з приводу переоформлення права власності на земельну ділянку, на якій розміщений належний їй на праві власності будинок. Проте переоформити земельну ділянку вона не має можливості, адже правовстановлюючий документ (Державний акт на земельну ділянку) оформлений на померлого [PERSON]. Відповідач по справі є дочкою померлого [PERSON], також є його спадкоємцем та співвласником житлового будинку, який розміщений на суміжній земельній ділянці за адресою [ADDRESS]. Один із способів забезпечення прав громадян на земельні ділянки є визнання прав. В даному випадку вона на протязі тривалого часу, з моменту придбання 1\\2 частини будинку, користується спірною земельною ділянкою про те не може оформити право власності на неї і на даний час питання не вирішено. Вирішити іншим чином даний спір не можливо, адже право власності на спірну земельну ділянку належить померлій особі, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON]. в судовому засіданні позов визнала та просила його задовольнити. Представник Брюховицької селищної ради в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON]., з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Рішенням виконкому Львівської обласної Ради трудящих № 560 від 12 липня 1957 року закріплено за переселенцем [PERSON] будинок, виїхавшої в Польщу [PERSON], що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.6). Судом встановлено, що після зміни нумерації будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS], право особистої приватної власності 02.07.1959 року було зареєстроване за [PERSON], про що здійснено запис в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 219, що підтверджується дублікатом свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 02.07.1959р., та дублікатом реєстраційного посвідчення від 21.08.1996 року, що видане Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, копія свідоцтва та реєстраційного посвідчення (а.с.7,8). Рішенням виконкому Брюховицької селищної Ради трудящих від 20 травня 1959 року за [PERSON] закріплено присадибну земельну ділянку біля будинку по [ADDRESS] в кількості 012 га (а.с.10). Ухвалою 12 сесії Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 11.12.1992 р. «Про зміну назв вулиць в смт. Брюховичі» та рішення виконкому № 51 від 13.02.1997 р. «Про впорядкування нумерації будинків та вулиць житловому будинку [ADDRESS] присвоєний [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету смт. Брюховичі від 25.10.2016 р.,№ 2019 (а.с.11). Відповідно до рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради народних депутатів від 26.02.1996 року №290 «Про безоплатну передачу у приватну власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 750кв.м. для обслуговування жилого будинку [ADDRESS]» було вирішено передати у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 750кв.м. для обслуговування жилого будинку [ADDRESS], який в 1\\2 частині належить йому на праві особистої власності на землю (а.с.12). 14 серпня 1996 року [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю, що розташована на території Брюховецької селищної ради смт. Брюховичі м. Львова, цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.13). Згідно з договору дарування житлового будинку від 27.12.1996 року, який посвідчений державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори, [PERSON] подарував [PERSON].1/2 жилого будинку [ADDRESS] (а.с.16). У п.3 вищевказаного договору зазначено, що ця 1/2 житлового будинку розташована на земельній ділянці площею 0,076 га, яка належить дарителю на підставі Державного акту про право власності на землю, виданого 14.08.1996р. Брюховицькою селищною радою. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 жовтня 1999 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.18). Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ч.4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У відповідності до статті 30 Земельного Кодексу України від 18.12.1990р. № 561-XII, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно з ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved