Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою. В обґрунтування вказує, що 26.05.2014 року він уклав із ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу на суму 40096 грн. За договором вклад залучений до 22.11.2014 року, процентна ставка складає 25,5%. Вклад виплачується по закінченню строку його розміщення. 24.11.2014 року він звернувся із письмовою заявою про повернення йому суми вкладу із відсотками. У зв'язку із обмеженням, яке встановив ПАТ «Дельта Банк», у грудні 2014 року він зміг отримати в касі банку лише 800 грн. Всю суму депозиту відповідач повернути відмовляється, у зв'язку із чим він звернувся до суду. [PERSON] просив суд стягнути на свою користь суму вкладу в розмірі 40096 грн., три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання, що становить 1202,88 грн., а також врахувати індекс інфляції, стягнувши додатково 761,82 грн. Всього [PERSON] просив суд стягнути 42060,70 грн. Крім того, [PERSON] вказав, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка виявилась в тому, що він позбавлений можливості оплатити своє лікування. Розмір шкоди він оцінює в 20000 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь. 04.03.2014 року подав суду письмову заяву, в якій змінив позовні вимоги, просив суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк» суму грошового вкладу в сумі 40738,83 грн. та відсотки, нараховані згідно договору депозиту, в сумі 2903 грн. З урахуванням того, що через касу він отримав 800 грн., просив суд стягнути на свою користь 42841,83 грн. (40738,83 +2903 - 800). Просив суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 300 грн. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Пояснив суду, що 26.05.2014 року уклав із ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу, відповідно якого вніс на депозитний рахунок 40096 грн. до 22.11.2014 року. Після закінчення строку дії договору він намагався отримати належні йому грошові кошти, але у зв'язку із встановленими обмеженнями банку він зміг отримати лише 800 грн. Він звертався до банку письмово з вимогою повернути всю належну йому суму, але банк безпідставно йому відмовив. [PERSON] пояснив, що він страждає на ряд захворювань, які вимагають термінового лікування, проведення операції, і він розраховував на вчасне повернення йому банківського вкладу. Діями банку йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінив у 20 000 грн. Просив суд розглядати позовні вимоги в редакції від 04.03.2015 року, де сума вкладу, що підлягає поверненню, складає 42841,83 грн. Також просив суд стягнути на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» заперечила проти позову, просила суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Пояснила, що після закінчення дії депозитного договору, укладеного із [PERSON], 21.11.2014 банком була перерахована грошова сума на поточний рахунок позивача. Після цього, [PERSON] здійснив декілька операцій щодо зняття готівки з рахунку. Буд-яких заяв від [PERSON] щодо перерахування йому суми грошових коштів з поточного рахунку, до банку не надходило. Вважає, що [PERSON] не позбавлений можливості отримати належні йому грошові кошти, а тому позовні вимоги є безпідставними. Крім того пояснила, що [PERSON] невірно розрахована сума, яка належить йому до виплати. Згідно договору відсоткова ставка складає 25,5%. Дія договору припинилась 22.11.2014 року, після чого грошові кошти були перераховані на поточний рахунок позивача, який має іншу відсоткову ставку - 13% річних. Заперечила проти стягнення моральної шкоди, оскільки її відшкодування не передбачено договором між сторонами. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. 26.05.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 002-07538-260514 банківського рахунку вкладу (депозиту) «8 років разом» у гривнях (далі - Договір). Згідно з п. 1.2 Договору, сума вкладу складає 40096 грн. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що вклад залучається на строк до 22.11.2014 року. Відповідно до п. 1.4. Договору, процентна ставка на суму вкладу становить 25,5 процентів річних. На підставі п.1.10 Договору, вклад виплачується по закінченню строку розміщення Вкладу, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів [NUMBER], відкритий на ім'я вкладника в установі банку. 24.11.2014 року [PERSON] письмово звернувся до начальника відділу №2 ПАТ «Дельта Банка» із проханням повернути йому всю суму вкладу та нараховані відсотки, у зв'язку із тим, що у відділенні банку було встановлено обмеження щодо зняття сум готівки (а.с. 9). 26.11.2014 року ПАТ «Дельта Банк» повідомило позивача про те, що після закінчення строку дії депозитного договору, 22.11.2014 року на ім'я [PERSON] в банку був відкритий рахунок [NUMBER] в гривні, на який була перерахована сума вкладу. При цьому, [PERSON] було роз'яснено, що він має право проводити операції вилучення грошових коштів в касах та банкоматах банку та в інші способи (а.с. 8). 08.12.2014 року [PERSON] знову звернувся із листом до ПАТ «Дельта Банк», в якому повідомив, що у відділенні банку встановлено обмеження щодо зняття суми готівки, по 500 грн. на добу. Просив відповідача повернути всю суму банківського вкладу, що належить до виплати (а.с. 10). Відповідно до виписки з рахунку [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON], позивач знімав готівку в терміналі банку 08.12.2014 року в сумі 500 грн.; 09.12.2014 року в сумі 300 грн.; 10.12.2014 року в сумі 100 грн. та 200 грн. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу (ст. 526 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частинами першою і другою статті 1060 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] після спливу дії договору депозиту, письмово звертався до ПАТ «Дельта Банк» із вимогою про видачу йому суми вкладу, що підтверджується письмовими зверненнями [PERSON] Представник ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні визнала той факт, що Банком було встановлено обмеження щодо зняття готівки в касах та банкоматах банку. Даний факт також підтверджується випискою з рахунку [PERSON], з якого вбачається, що [PERSON] на протязі трьох днів знімав готівкою по 500, 300, 200 та 100 грн. З умов Договору випливає, що після закінчення його дії, банк перераховує суму депозиту на електронний рахунок вкладника, після чого останній має можливість отримати дану суму в касі банку або в банкоматі. Суд не погоджується із доводами представника відповідача, яка посилалась на те, що ПАТ «Дельта Банк» виконав умови договору, перерахувавши суму депозиту на картковий рахунок вкладника, оскільки [PERSON] не отримав можливість на свою першу вимогу отримати одразу всю суму банківського вкладу, а був вимушений знімати готівку невеликими частинами. Як зазначено в правовому висновку, викладеному в Постанові Верховного Суду України від 25.12.13 року № 6-140 цс-13, за змістом ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором депозиту вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. За таких підстав, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення суми банківського вкладу підлягають задоволенню. Разом з тим, дослідивши розрахунок заборгованості, складений позивачем, суд встановив в ньому певні недоліки. В судовому засіданні позивач просив суд розглядати позовні вимоги в редакції заяви від 04.03.2015 року, де сума виплати становить 42841,83 грн. [PERSON] вказує, що на момент закінчення дії договору, на рахунку знаходилось 40738,83 грн. Далі позивач порахував відсотки на суму вкладу, за період з 22.11.2014 по 04.03.2015 року. При цьому [PERSON] застосував відсоткову ставку в розмірі 25,5%. Позивачем не було враховано, що дія договору припинилась 22.11.2014 року. Даних про те, що дія договору була продовжена, або укладений новий договір, в матеріалах справи немає. Після закінчення дії Договору, Банк діяв у відповідності до пункту 1.10, перерахувавши суму депозиту на електронний рахунок [PERSON] Як вбачається з листа ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 8), на залишок коштів по рахунку нараховуються відсотки, при цьому ставка у випадку [PERSON] (від 3000,01 грн. до 100 000 грн.) складає 13%. Тобто, при обчисленні суми, яка підлягає виплаті позивачеві, починаючи з 22.11.2014 року, потрібно застосовувати відсоткову ставку 13% річних. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Представником відповідача суду була надана виписка з рахунку [PERSON], в якій відображено перерахування банківського депозиту в сумі 40096 грн. на рахунок [PERSON], відображені операції щодо зняття готівки з рахунку, а також нарахування відсотків як на суму вкладу так і на картковий рахунок. Тому суд, при визначені суми, що підлягає виплаті [PERSON], виходить із розрахунку, складеного ПАТ «Дельта Банк». Відповідно, сума, що підлягає поверненню позивачу, складає 40102 грн. 64 коп. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягають з наступних обставин. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 4 ППВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, передбачених ст. 137 ЦПК, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім цього, даною постановою роз'яснено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. В даному випадку між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» склались правовідносини, які передбачені договором банківського вкладу. Договором, укладеним між позивачем та відповідачем, не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди. Тому вимога [PERSON] про стягнення на його користь моральної шкоди, підлягає залишенню без задоволення. Оскільки [PERSON] на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, то згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави. Крім того, [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на його користь суму витрат на правову допомогу в сумі 300 грн. Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На підтвердження понесених витрат, позивачем надано суду довідку про виплату гонорару адвокату [PERSON] за складання позовної заяви та довідку про процесуальні дії, вчинені адвокатом. Згідно з ч.4 ст.42 ЦПК України повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватись ордером або договором. Суду не було надано документів, які підтверджують факт укладання договору між [PERSON] та адвокатом [PERSON], не було надано квитанцію до прибуткового касового ордеру на підтвердження сплати за надані послуги. У зв'язку із цим, витрати на правову допомогу з відповідача стягненню не підлягають. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 611, 627, 1058, 1060, 1074, 1167 ЦК України ст. 58, 59, 74, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

Outcome: partial