Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У жовтні 2012р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя» /далі ПрАТ «Ренесанс Життя»/ про визнання договору страхування життя недійсним та виплату майнової і моральної шкоди, посилаючись на те, що 05.10.2010р. ним була заповнена заява про укладення договору страхування життя №FS004605. В заяві були вказані усі необхідні данні для складання договору страхування життя. 05.10.2010р. [PERSON] вніс перший страховий платіж у розмірі 6000,00грн., а поліс добровільного страхування життя №ПБ 036408 йому було видано відповідачем тільки 29.10.2010р., що на думку позивача є порушенням ст. 12 Закону України «Про страхування», п. 6.7 Правил добровільного страхування життя від 07.05.2009р. Крім того, позивач посилався на те, що за вимогами закону договір страхування має бути укладений в письмовій формі між сторонами та має бути ними підписаний, а наданий йому поліс добровільного страхування життя №БП 036408 ПрАТ «Ренесанс Життя» від 29.10.2010р. виданий в односторонньому порядку без його згоди та підписаний тільки відповідачем. Зважаючи на вищевикладене, [PERSON] вважає поліс добровільного страхування життя №БП 036408 ПрАТ «Ренесанс Життя» від 29.10.2010р. таким, що не відповідає вимогам закону, у зв'язку із чим позивач просив суд винести рішення яким визнати недійсним даний поліс добровільного страхування, стягнути з ПрАТ «Ренесанс Життя» на його користь внесену суму 6000,00грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою просив суд слухати справу за його відсутності (а.с.35). Представник ПрАТ «Ренесанс Життя» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду письмові заперечення проти позову (а.с.15-18, 188,189). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 67, розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України та Законом України «Про страхування», тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування-це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору є: предмет договору; страховий випадок; розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума); розмір страхового платежу і строки його сплати; строк договору; інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Згідно ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку; об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Матеріалами справи встановлено, що 04.10.2010р. [PERSON] було заповнено заяву про укладення договору страхування життя №FS004605 у ПрАТ «Ренесанс Життя» та внесено перший страховий платіж в розмірі 6000,00грн. (а.с.7, 9). З позовної заяви вбачається, що 18 жовтня 2011р. позивачу було видано поліс добровільного страхування життя №БП 036408, відповідно до якого страхувальником та застрахованою особою є [PERSON], строк дії полісу 20 років, з 00 год. 29.10.2010р. по 24год. 28.10.2030р. (а.с.8). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані зокрема з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Згідно ст.18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. При укладанні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Договір страхування життя може бути укладений як шляхом складання одного документа (договору страхування), підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, документами, підписаними стороною, яка їх надсилає. У разі надання страхувальником письмової заяви за формою, встановленою страховиком, що виражає намір укласти договір страхування, такий договір може бути укладений шляхом надіслання страхувальнику копії правил страхування та видачі страхувальнику страхового свідоцтва (поліса), який не містить розбіжностей з поданою заявою. Заява складається у двох примірниках, копія заяви надсилається страхувальнику з відміткою страховика або його уповноваженого представника про прийняття запропонованих умов страхування. Пунктом 6.2 Правил добровільного страхування життя ПрАТ «Ренесанс Життя» від 07.05.2009р. (далі - Правила страхування) договір укладається на підставі письмової пропозиції укласти договір страхування, зробленої зацікавленою особою (потенціальним страхувальником) та письмово підтвердженої потенційною застрахованою особою (а.с.22-27). Відповідно до п. 6.3 Правил страхування, пропозиція здійснюється шляхом заповнення заяви на страхування за формою, встановленою страховиком. Згідно п.6.5 Правил страхування, пропозиція повинна бути прийнята у строк, вказаний у пропозиції. Якщо пропозицією не встановлено іншого, то строк для прийняття пропозиції вважається 1 місяці, а у випадку необхідності медичного обстеження - 2 місяці. З матеріалів справи вбачається, що 29.10.2010р. на виконання вищевказаних вимог Закону України «Про страхування» та Правил страхування відповідачем було прийнято пропозицію позивача укласти договір страхування на умовах, зазначених в Заяві на страхування від 04.10.2010р. та направлено позивачу відповідь на пропозицію укласти договір у вигляді Полісу №ПБ036407 від 29.10.2010р. (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.981 ЦК України, ч.2 ст.18 Закону України «Про страхування» факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Судом встановлено, що поліс страхування позивача не містить розбіжностей із заявою щодо наміру позивача укласти договір страхування від 04.10.2010р. та відповідає її змісту. Статтею 983 ЦК України визначено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до квитанції №NONJN63825 від 04.10.2010р. о 17год.46хв. позивачем було внесено на рахунок відповідача суму першого страхового платежу в розмірі 6000,00грн. (а.с.7). Отже, договір страхування був укладений сторонами 29.10.2009р. у вигляді полісу добровільного страхування від 29.10.2010р. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним полісу добровільного страхування життя №ПБ 036407 від 29.10.2010р. не підлягають задоволенню, оскільки сторонами були дотримані всі умови та вимоги, встановлені законодавством для укладено договору страхування. Зважаючи на те, що вимоги позивача про повернення суми страхового платежу у розмірі 6000,00грн та про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про визнання недійсним полісу добровільного страхування життя №ПБ 036407 від 29.10.2010р. в задоволенні яких суд відмовив, то і дані вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ст. 980, 983 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про страхування», ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed