Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Концерну «Військторгсервіс» про стягнення з останнього боргу в сумі 109500 гривень, 3 % річних у розмірі 6561 гривні та судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 29 жовтня 2010 року між ним та відповідачем був укладений договір поворотної фінансової допомоги (зворотної безвідсоткової позики) № 291010 на суму 120000 гривень з терміном повернення до 28 жовтня 2011 року. Він передав відповідачу кошти, що підтверджується додатком від 30 жовтня 2010 року до договору № 291010 від 29 жовтня 2010 року. У визначений договором строк відповідачем позика повернута не була. З листопада 2011 року було здійснено лише часткове повернення позики в розмірі 10500 гривень. Просив суд ухвалити рішення, яким захистити його порушене право, та стягнути з відповідача на його користь заборгованість, що станом на 17 грудня 2013 року заборгованість відповідача становить: - 109500 гривень - основний борг; - 6561 гривні - 3 % річних. Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року позов [PERSON] задоволено частково. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 червня 2014 року скасоване заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року в цій справі та призначено її до судового розгляду в загальному порядку. 27 червня 2014 року позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив стягнути з відповідача крім основного боргу основний борг та 3 % річних, ще й інфляційне збільшення суми боргу за період з грудня 2011 року по червень 2014 року в сумі 12132 гривні 60 копійок (а.с. 73-74). У судове засідання 24 вересня 2014 року позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 87). Сторона відповідача у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 83). Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки в судове засідання до суду подано не було. З наданих суду письмових пояснень вбачається, що проти задоволення позову сторона відповідача заперечує. Зазначено, що за договором поворотної фінансової допомоги та додатку до нього сума позики становить 120000 гривень та надана у вигляді внесення готівкових коштів у національній валюті України. Згідно бухгалтерської довідки Концерну «Військторгсервіс» в період з 29 жовтня 2010 року по 30 жовтня 2010 року грошові кошти в сумі 120000 гривень від громадянина [PERSON] до каси Концерну «Військторгсервіс» не надходили. Позивач не надав основного первинного бухгалтерського документа - квитанції до прибуткового касового ордеру, що підтверджує внесення готівкових коштів (а.с. 84-85). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 жовтня 2010 року між сторонами було укладено договір поворотної фінансової допомоги (зворотної безвідсоткової позики) № 291010 на суму 120000 гривень із терміном повернення до - 28 жовтня 2011 року (а.с. 4). 30 жовтня 2010 року між сторонами укладений додаток до зазначеного договору на підтвердження виконання зобов'язання щодо передачі грошових коштів.(а.с. 5). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Встановлено, що відповідно до договору від 29 жовтня 2010 року Концерн «Військторгсервіс» має повернути [PERSON] 120000 гривень. Строк повернення коштів визначений сторонами до 28 жовтня 2011 року. У своїх поясненнях сторона відповідача заперечувала факт отримання Концерном «Військторгсервіс» грошових коштів від позивача, посилаючись на те, що згідно бухгалтерської довідки Концерну «Військторгсервіс» в період з 29 жовтня 2010 року по 30 жовтня 2010 року грошові кошти в сумі 120000 гривень від громадянина [PERSON] до каси Концерну «Військторгсервіс» не надходили (а.с. 62). Також посилалась на те, що з виписки по особовим рахункам Концерну «Військторгсервіс» у АТ «Єврогазбанк» також вбачається, що кошти від відповідача з 29 жовтня 2010 року по 30 жовтня 2010 року не надходили (а.с. 51-56, 57-61). На підтвердження факту передачі коштів Концерну «Військторгсервіс» позивач [PERSON] посилається на письмові докази. Позивач надав суду витяг з Акту від 13 січня 2012 року № 234/40 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного господарського об'єднання Концерну «Військторгсервіс», філій та структурних підрозділів, які входять до його складу, за період з 01 квітня 2009 року по 01 жовтня 2011 року (а.с. 76-78). У цьому витягу вказано, що при проведенні ревізії Контрольно-ревізійним департаментом Міністерства оборони України встановлено, що за даними бухгалтерського обліку в обревізованому періоді Концерном «Військторгсервіс» отримано від фізичних осіб поворотної безвідсоткової фінансової допомоги на загальну суму 640 тисяч гривень, у тому числі від фізичної особи [PERSON] : договір від 29 жовтня 2010 року у сумі 120 тисяч гривень. Залишок неповерненої фінансової допомоги станом на 30 вересня 2011 року складав 635 тисяч гривень, у тому числі перед фізичною особою [PERSON] 115 тисяч гривень (а.с. 78). Також позивач надав суду копію банківської виписки № -011290001 від 29 листопада 2010 року по розрахунковому рахунку Концерну «Військторгсервіс» в Єврогазбанку АТ 7301. У виписці зазначено, що у касу підприємства надійшло 120000 гривень як зворотна фінансова допомога згідно договору від 29 листопада 2010 року (а.с. 88). Суд вважає, що надані докази підтверджують факт отримання Концерном «Військторгсервіс» 120000 гривень від [PERSON] У позовній заяві позивач зазначив, що з листопада 2011 року відповідачем було здійснено лише часткове повернення позики в розмірі 10500 гривень, тому заборгованість відповідача складає 109500 гривень. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 109500 гривень ґрунтуються на законі. Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь просить суд 3 % річних за період прострочення повернення боргу в розмірі 6561 гривні та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 12132 гривні 60 копійок. Зазначені вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних. Заборгованість у відповідача виникла в період з 29 жовтня 2011 року по 29 вересня 2013 року. Термін прострочення за договором від 29 жовтня 2010 року складає 702 дні. Стягненню підлягає 6318 гривень на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України (109500 х 0,03 = 3285 : 365 = 9 х 702 = 6318). Стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає інфляційне збільшення суми боргу за період з 01 грудня 2011 року по 01 червня 2014 року. Сукупний індекс інфляції за цей період складав 1,110, тому стягненню підлягає 12045 гривень (109500 х 1,110 = 121544 (сума боргу з врахуванням індексу інфляції) - 109500 = 12045). З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 1239 гривень та 39 гривень 63 копійки судового збору на користь держави.

Outcome: partial