Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

У грудні 2018 року Головне управління ДФС у Черкаській області звернулося до Печерського районного суду м. Києва із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо [PERSON] , а саме: інформацію, яка перебуває у володінні Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) шляхом надання роздруківки про рух грошових коштів (список операцій) в розрізі контрагентів за період з 01.01.2015 р. по 27.04.2017 р. по рахунку № 26203051501185 - 98 (українська гривня), дата відкриття 12.04.2014 р. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2018 р. заяву Головного управління ДФС у Черкаській області залишено без руху. На виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2018 р., заявником подано на адресу суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою від 07.03.2019 р. відкрито провадження у справі, заяву призначено до розгляду на 12.03.2020 р. на 17:30 год. В судове засіданні заявник не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, надав суду відповідь на відзив. В судове засідання заінтересовані особи не з`явилися, представників не направили, [PERSON] подав відзив за заяву. На підставі ч. 2 ст. 349 ЦПК України суд проводить розгляд заяви за відсутності особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи її представників або представника банку, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 21.09.2018 р. № 1777 розпочата документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово-господарської діяльності [PERSON] , (місце проживання (податкова адреса) згідно свідоцтва про держреєстрацію [ADDRESS] ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 27.04.2017 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 27.04.2017 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 27.04.2017 р. у зв`язку з закриттям підприємницької діяльності. В ході проведення перевірки встановлено, що з 19.01.2013 р. [PERSON] здійснює діяльність як арбітражний керуючий (на підставі ліцензії) не в якості фізичної особи - підприємця, а як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність та перебуває на окремому обліку в ДПІ. 12.02.2014 р. [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк» для здійснення діяльності арбітражного керуючого. У зв`язку з проведенням документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), за період з 01.01.2015 р. по 27.04.2017 р. та на підставі п.п. 16.1.3 п.16.1 ст.16, п.п.20.1.6 п.20.1 ст. 20, п.п. 83.1.1. п.83.1 ст.83 та п. 85.2 ст.85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, Головне управління ДФС у Черкаській області зобов`язало надати для перевірки підтверджуючі первинні документи та письмові пояснення, які свідчать про достовірність декларування ФОП [PERSON] показників доходів та витрат відповідно до вимог податного, валютного та іншого законодавства. Проте, за період що перевіряється ФОП [PERSON] банківські виписки по рахунку до перевірки не надані. Згідно інформаційних даних АІС «Податковий блок» [PERSON] для проведення розрахункових операцій використовував наступні банківські рахунки: Черкаське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» - № [NUMBER] - 980 (українська гривня), дата відкриття 12.02.2014 р.. Відповідно до пунктів 191.1.1 - 191.1.2 ст. 19 Податкового кодексу України «Функції контролюючих органів» контролюючі органи, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів. Для виконання покладених на контролюючі органи функцій їм надані права, що наведені у ст. 20 Податкового Кодексу України. Згідно підпункту 20.1.5 пункту 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право одержувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, комерційних банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження у встановлені терміни валютної виручки від суб`єктів підприємницької діяльності. Підстави для отримання інформації, що містить банківську таємницю, передбачені пунктами 1-4 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та підпунктом 20.1.5 пункту 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України. Органи державної податкової служби мають право отримати будь-яку інформацію, віднесену Законом до банківської таємниці на підставі пунктів 1 (з дозволу власника цієї інформації) та 2 (за рішенням суду) ч. 1 ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Згідно пункту 73.4 ст. 73 Податкового Кодексу України інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду. Згідно ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, якою, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Порядок розкриття банківської таємниці визначений ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», зокрема, визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: письмовий запит або дозвіл власника інформації; письмова вимога або рішення суду; письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом, і є вичерпним. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Зазначені обмеження, у тому числі, викладені у ч. 4 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», не стосуються випадків надання банком інформації, яка є банківською таємницею, за дозволом клієнта чи за рішенням (вимогою) суду. Такий висновок узгоджується з пунктом 3.5 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженими постановою Правління Національного банку України № 267 від 14.07.2006 р., та Главою 12 ЦПК України «Розгляд судом справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю щодо юридичних та фізичних осіб». Суд, аналізуючи вищевикладене, приходить висновку про задоволення заяви та за правилами ч. 3 ст. 350 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про розкриття банком таємниці, яка містить банківську таємницю.

Outcome: approved