Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

У грудні 2020 року ПрАТ «Харківенергозбут» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість за електричну енергію в розмірі 9200,47 грн. стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Харківенергозбут» судовий збір у розмірі 2102,00 грн. та витрати на отримання відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ «Харківенергозбут» як постачальник здійснює постачання електричної енергії за адресою [ADDRESS] . Згідно договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01 січня 2019 року [PERSON] є побутовим споживачем електричної енергії за вказаною адресою. Однак в порушення вимог Договору та вимог чинного законодавства відповідачем не здійснювалася оплата за спожиту електроенергію, внаслідок чого утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 січня 2019 року по 30 листопада 2020 року у розмірі\~9200,47 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у цій справі; ухвалено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Заяв по суті справи, станом на час розгляду справи, до суду не надходило. Також такі заяви не були подані під час судового розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що він неодноразово звертався до уповноважених органів АТ «Харківобленерго» для перевірки роботи лічильника електричної енергії. Після отримання відповіді від Салтівського районного відділення енергозбуту про те, що лічильник у справному стані, відповідач має намір звернутися до незалежної уповноваженої організації з метою проведення незалежного технічного огляду лічильника електричної енергії. Також зазначив, що після заміни лічильника у вересні 2020 року показники спожитої електричної енергії значно зменшилися, що свідчить про некоректну роботу лічильника, з показників якого виникла заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, встановив таке. З матеріалів справи слідує та не заперечується відповідачем, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями у [ADDRESS] , про що міститься запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. [PERSON] є побутовим споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ\~«Харківенергозбут» за адресою: [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується довідкою абонента. У довідці абонента також вказано обсяги спожитої за адресою: [ADDRESS] , електричної енергії, період та дата зняття показань приладу обліку. Згідно довідки ПрАТ «Харківенергозбут» по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: м. Харків, пров. Алтайський, 16-А, станом на 17 листопада 2020 року на покази приладу обліку «001234» проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 9200,47 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року відмовлено ПрАТ «Харківенергозбут» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за електричну енергію з [PERSON] . Наявність заборгованості з оплати за спожиту електроенергію зумовила звернення ПрАТ\~«Харківенергозбут» до суду з цим позовом. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок електричної енергії». Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно з ч.\~4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Положеннями ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належить комунальна послуга послуга з постачання та розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім. (ст. 156 Житлового Кодексу). Відповідно до Переліку постачальників універсальних послуг на території Харківської області постачальником електричної енергії визначено приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут». Позивач має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року № 1268). Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі споживач) постачальником універсальних послуг (далі постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua. Абзацом п`ятим пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відповідно до п. 13 Перехідних положень вказаного закону, передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Згідно з ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Згідно з п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору. За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 6.2 Договору про постачання електричної енергії споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Згідно з пп. 2 п. 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Згідно з пп. 1 п. 5.2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи слідує, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з постачання електричної енергії не виконував, плату за спожиті послуги не вносив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 січня 2019 року по 30 листопада 2020 року у розмірі 9200,47 грн. Суд зазначає, що на час розгляду справи відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Посилання [PERSON] про те, що він вважає покази лічильника невірними, внаслідок його некоректної роботи, судом до уваги не беруться, оскільки з наданого відповідачем листа від Салтівського районного відділення енергозбуту АТ «Харківобленерго» від 16 березня 2021\~року слідує, що комісією, за результатами технічного огляду, встановлено відповідність метрологічних показників та характеристик лічильника № 071127030806 вимогам ДСТУ EN 62053-21. Відтак, підстав для сумніву у вірності розрахунку обсягів спожитої електроенергії, суд не вбачає. Крім цього, суд зазначає, що проживання у будинку за адресою [ADDRESS] , батьків відповідача ніяким чином не свідчить про відсутність обов`язку у [PERSON] сплачувати за спожиту електроенергію, оскільки відповідач, як власник майна, зобов`язаний нести витрати з утримання будинку та відповідальність за своєчасність здійснення платежів, незалежно від використання чи проживання за цією адресою. Від отримання послуг відповідач не відмовлявся, а наданий позивачем розрахунок вартості послуг, складений з урахуванням обсягу спожитої електроенергії та встановлених тарифів, розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Також суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність укладеного з позивачем договору про надання послуг, не свідчить про відсутність між сторонами договірних зобов`язань та не звільняє споживача від сплати за надані житлово-комунальні послуги. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018\~року по справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року по справі № 642/2858/16. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконав, відтак наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ\~«Харківенергозбут» заборгованості за електричну енергію за період з 01 січня 2019 року по 30 листопада 2020 року у розмірі 9200,47 грн. Отже, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Харківенергозбут» підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 3, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з: витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати, пов`язані з отриманням довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн., суд вважає обґрунтованими, оскільки позивачем доведено їх необхідність та доцільність для розгляду цієї справи. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 (1891,80+210,20) грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved