Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. Позов мотивовано тим, що 02 лютого 2015 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно. Відповідач за позовом , який є його рідним братом та сином померлого, прийняв спадщину. Позивач, будучи також спадкоємцем першої черги, у встановлені законом строки не подав заяву про прийняття спадщини, з обєктивних причин. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що смерть батька стала для нього моральною травмою, у звязку з цим він не думав про встановлені законом строки , оскільки перебував у стані душевного хвилювання. Через деякий час, забажав звернутися з заявою, проте мав проблеми зі здоров`ям, що завадило реалізувати законом встановлене право. Просить визначити додатковий строк в три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини , яка відкрилась зі смертю [PERSON], померлого 02.02.2015 року. 16.01.2018\~ року\~постановлена ухвала\~про відкриття\~провадження та\~призначення справи\~до судового\~розгляду у порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 12.02.2018 року. 28.02.2018 року , відповідач скористався правом надання відзиву у порядку ст. 178 ЦПК України, виклавши заперечення проти позову. Заперечення обґрунтовані тим, що позивачем не надано та не доведено поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 02.04.2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.04.2018 року. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Свідок [PERSON], допитаний за клопотанням представника відповідача, надала суду наступні пояснення. Вона дружина відповідача у справі. 02.02.2015 року помер батько її чоловіка. Її чоловіком було повідомлено позивача у справі про смерть їхнього батька, оскільки позивач не приходив до лікарні та не відвідував його, не приймав участі у його лікуванні на той час. Коли оговорювали поховання, позивач сказав, що приїде з своєю дружиною та дитиною. У 2013 році батькові чоловіка була зроблена операція на обох очах, яку оплатив її чоловік. У 2014 році батько чоловіка був госпіталізований у другу міську лікарню, оскільки тривалий час страждав на захворювання сахарним діабетом, з метою видалення пальців ноги. Позивач у справі з дружиною на їх звернення не реагували, до батька не приїздили, ніякої матеріальної підтримки не здійснювали. У листопаді 2014 року, її чоловік відвіз батька до онкодиспансеру, де було встановлено батькові діагноз четверта ступінь раку, операцію йому робити було не можна та залишилося прожити короткий проміжок часу. 26.01.2015 року через те, що батькові стало дуже погано, були больові синдроми, її чоловік знову відвіз батька до онкодиспансеру, звідти його направили до 16-ї міської лікарні, де йому проводили терапію. У 16- міській лікарні батько знаходився до 02.02.2015 року, тобто по дату смерті. До його смерті , позивач з дружиною жодного разу не навідували батька. Її чоловік розуміючи, що батькові залишилось прожити зовсім мало, хотів покликати брата, але батько відмовився та не схотів його бачити, через халатне ставлення до нього позивачем. На похованні позивач з дружиною були присутні, але не девять та сорок днів після смерті батька їх вже не було, хоча вони їх запрошували. На її думку позивач не любив свого батька. Як їй здалося, позивач після смерті батька перебував у досить доброму та веселому стані. У лютому або на початку березня місяця після смерті батька, вони з чоловіком приїздили до позивача для вирішення питання з приводу встановлення памятника батьку на кладовищі. З допомогою у цьому питанні їм було відмовлено, через народження у сімї позивача онуки. Коли народилася у позивача онука, вони з чоловіком приїздили привітати його та передавали подарунок. Позивач святкував народження онуки, пригощав їх чаєм. Затрати на поховання батька склали до десяти тисяч гривень. За все було сплачено її чоловіком. Серед своїх вихідних, один день вони завжди приділяли батькам. Батьки завжди святкували свої дні народження. На дні народження батьків, позивач приходив. Після смерті батька, вони бачили позивача, як їх сповістили про народження у нього онуки. У її чоловіка з братом були нормальні відносини. З сімєю позивача вони зустрічались практично кожний місяць або через два місяці. На скільки памятає то 02.08.2015 року вони пішли до нотаріуса, у останній день терміну. Нотаріус повинен був приїхати до батька для складання заповіту, але в той день батько увійшов у кому. З червня по липень, вони зустрічалися з позивачем та позивач вітав її чоловіка 14.07.2015 року з днем народження. У питання спадку вона не вникала, оскільки її це не стосувалось. Свідок [PERSON], допитана судом за клопотанням представника позивача, надала суду наступні пояснення. Вона дружина позивача у справі. ЇЇ чоловік працював на ПАТ «КЗРК» охоронцем та був змушений піти у відпустку за станом здоровя, страждав на гіпертонію. У відпустці він знаходився вдома, стан його самопочуття був не дуже гарний. Його робочий день закінчується о 17.00 годині, але до дому він приходив о 18.30-19.00 годині, не раніше. Відпустку він брав з червня по липень 2015 року. Після липня місяця його стан самопочуття був поганим, тому він питав дозволу на роботі піти раніше. ЇЇ чоловік не хотів виглядати корисливим, тому не думав про спадщину. На похорони вони з чоловіком приїздили. Під час перебування у відпустці вона радила йому звернутись до лікарні, та наскільки їй відомо, він звертався до медичного закладу. Але саме до якого їй не відомо. Йому було призначено лікування, та він приймав ліки. Після перебування у відпустці до лікарні більше не звертався, ходив на роботу. Працівникам охорони на ПАТ «КЗРК» потрібно проходити медичний огляд один раз у два роки. Коли він проходив медичній огляд в останнє їй не відомо. Допуск до роботи у нього був. У батька її чоловіка було захворювання на сахарний діабет. Останні пів року життя , він виходив сапати город зранку. Що було причиною смерті батька її чоловіка їй не відомо. Вони з чоловіком були присутні на похованні, на девять та сорок днів після смерті. Поховання організовували усі разом. Памятник було встановлено на кошти, які виділялися батькові як пенсія. У її чоловіка з батьком були нормальні відносини. Ліки для батька придбав менший брат її чоловіка, але потрачені ним кошти ділилися між ними навпіл. Від чого саме лікували батька її чоловіка, їй не відомо. У гості з чоловіком вони не ходили нікуди. Її чоловік працював, а тому ходив на роботу. Чи їздили у період часу з 02.02.2015 по серпень 2015 року кудись на відпочинок, вже не памятає. 25.08.2015 року у неї народилась онука. Батько її чоловіка мешкав з дружиною, матірю її чоловіка. Вона особисто ходила до батьків чоловіка лише з приводу днів народження. Її чоловік навідував батьків. Після смерті батька, її чоловік ночував у матері півтора-два тижня. Спілкування між її чоловіком та батьком було більше у телефонному режимі. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, 02 лютого 2015 року помер [PERSON] ( копія свідоцтва про смерть а.с. 7), після смерті якого відкрилась спадщина на майно. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є синами померлого , що сторонами у судовому засіданні не заперечувалось і відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги за законом. З матеріалів спадкової справи убачається, що відповідач [PERSON] у встановлені законом строки звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою та успадкував 1/3 частку 3-х кімнатної квартири за адресою : [ADDRESS] та земельну ділянку , яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, П`ятихатський район, Комісарівська сільська рада, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та заповітом відповідно, виданим приватним нотаріусом [PERSON] ( копія матеріалів спадкової справи). Так, відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1220, частина третя статті 1223, частина перша статті 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. Матеріали справи містять довідку ( а.с. 11), з якої убачається, що [PERSON]- позивач у справі з 22.06.2015 року по 27.06.2015 року знаходився в умовах денного стаціонару ТОВ «Сімейна клініка» . З пояснень у судовому засіданні представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] судом установлено, що він мав можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не зробив цього, оскільки смерть батька була для нього моральною травмою , у звязку з чим брав відпустку за місцем роботи та проходив лікування. За встановлених обставин та з урахуванням пояснень наданих учасниками справи, свідками, суд не знаходить підстав для надання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це прямо суперечить вимогам частини третьої статті 1272 ЦК України, оскільки відсутні причини, які повязані з непереборними труднощами для позивача на вчинення цих дій. Надання такого строку порушить принципи правової визначеності та рівності учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України\~\~в редакції, чинній на час розгляду справи, \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~статті 12 ЦПК України \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною першою\~статті 81 ЦПК України \~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог , оскільки позивач мав можливість у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Одноразове перебування на лікуванні позивача не є поважними причинами пропуску вказаного строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому здійснити своє право на подання заяви і не позбавляли його можливості рухатись, вести звичний спосіб життя та виконувати певні дії, у тому числі дії щодо прийняття спадщини . Факт захворювання , що підтверджений довідкою ТОВ «Сімейна клініка», який міститься в матеріалах справи, та зайнятість на роботі , не оспорюються, однак у даному випадку ці обставини не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки неможливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк спростована.Показання свідка [PERSON] про те, що позивач надавав посильну допомогу батькові, не спростовують зазначений висновок суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed