Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У грудні 2014 року позивач виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON], де треті особи - Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, [PERSON], Управління-служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради, прокуратура Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначивши, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, наявним в матеріалах справи. Батько дитини [PERSON] станом на 30.05.2011 перебував в розшуку, що підтверджується довідкою АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради від 15.07.2011 року №225 «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON], [INFO] та призначення над ним опікуна» над дитиною [PERSON], [INFO] призначена опікуном [PERSON] Після смерті матері дитини, батько дитини [PERSON] не займається вихованням та розвитком свого сина, станом здоров'я не цікавиться. [PERSON] не спілкується із своїм сином та фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свого сина [PERSON], [INFO]. У зв'язку з викладеним позивач просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна [PERSON] В судовому засіданні представник позивача Дацик В.Д. надав пояснення аналогічні змісті позовних вимог, на задоволенні позову наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Представник 3-ї особи Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради Короткий В.Г. у судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісті позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні позову наполягала. Представник 3-ї особи Управління-служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради, у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Представник прокуратури Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Бойкова О.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на задоволенні позову наполягала. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 19 грудня 2007 року, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1501 (а.с.11). [INFO] мати дитини - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1956 від 11 листопада 2008 року, наявним в матеріалах справи (а.с.12). Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 15 липня 2011 року №225 «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON], [INFO] та призначення над ним опікуна» було призначено [PERSON], 1947 року народження опікуном на малолітнім [PERSON], [INFO], та визначено його місце проживання разом з опікуном за адресою: [ADDRESS]. (а.с.13). Неповнолітній [PERSON] проживає разом з опікуном [PERSON] за вищезазначеною адресою, за цей час батько дитини не відвідував, не цікавився станом його здоров'я ні письмово, ні по телефону, не надавав будь-якої допомоги. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1998 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та за ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-4 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Висновком Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 09 грудня 2014 року визнано доцільним позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO] (а.с.7-10). Факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], достовірно встановлено, при цьому [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дитини, що підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, показами свідків [PERSON] [PERSON], а також не заперечується самим [PERSON] у наданих письмових поясненнях на адресу управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради. На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO]. За змістом ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач є батьком [PERSON], [INFO], він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, відповідно до ст.ст.180-184 СК України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17 грудня 2014 року до повноліття дитини, на користь опікуна [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., а саме 243,60 грн. за вимоги щодо позбавлення батьківських прав та 243,60 грн. за вимоги щодо стягнення аліментів.

Outcome: approved