Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила: -стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 38939,50 грн., що складає половину від понесених нею витрат; -стягнути з відповідача на її користь половину передбачених витрат на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 34544,50 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13 жовтня 2011 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між нею та [PERSON] розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Також рішенням суду від 15 червня 2012 року з відповідача стягувались аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно. Згодом, у жовтні 2015 року, сторони уклали договір про припинення права на аліменти на дітей, у звязку з передачею їй та дітям у власність ? частини належної йому на праві власності квартири. Однак, в липні 2017 року їхній син [PERSON] вступив на навчання до Міжнародної Вищої Школи Логістики та Транспорту у Вроцлаві, для цього проходив інтенсивний курс вивчення польської мови, за що було сплачено 1800 грн. Оплата за рік навчання та підготовчі курси в цій школі становить 1465 євро, проживання в гуртожитку 980 доларів. На день подання позову всі понесені позивачкою витрати на навчання сина становлять 77879 грн., передбачувані витрати 69089 гривень. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на навчання сина не надає, а тому на підставі ст. 185 ЦПК України повинен сплатити позивачу половину від понесених нею на даний час та передбачуваних витрат, повязаних з навчанням сина. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2017 року провадження у вказаній справі відкрито, призначено підготовче засідання. Відповідно ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2018 року, підготовче засідання у вказаній справі проведено, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у суді просив відмовити у задоволенні позову. У поданих до суду запереченнях він зазначає, що застосування позивачем положень ст. 185 ЦПК України у даній позовній заяві немає ніякого правового підґрунтя, на даний час їхньому сину [PERSON] вже виповнилось 18 років, він втратив правовий статус дитини, що регулюється нормами даної статті, в якій також не міститься прямого посилання на стягнення додаткових витрат конкретно на навчання. Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина регулюється главою 16 ЦПК України, де зазначається, що така допомога надається за умови, що батьки можуть таку допомогу надавати. На даний час на утриманні позивача є неповнолітня дитини від попереднього шлюбу, вагітна дружина, до недавнього часу він опікувався хворою на цукровий діабет матірю, яка померла. Позивач має проблеми зі здоровям, потребує медичного лікування, а також не займається підприємницькою діяльністю. Також відповідач зазначає, що посилання позивачки на квитанцію про сплату послуг за навчання, не може бути належним доказом у справі, оскільки вони не підписані та не завірені належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін\~\~ 28 квітня 2000 року народився син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його народження серії І-ОК №\~298481, видане відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-ОК №\~298483, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського управління юстиції у Запорізькій області.(а.с. 11, 12). 13 жовтня 2011 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.\~10). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2012 року із відповідача [PERSON] стягувались аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із договором від 24 жовтня 2015 року про припинення права на аліменти на дітей у звязку з передачею права власності на нерухоме майно, [PERSON] передав у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ? частину квартири №\~17 у будинку №\~41а по вулиці Щорса у селі Рожни Броварського району Київської області в рівних частках кожному. Відповідно до умов п. 8 цього договору [PERSON] зобовязується самостійно утримувати дітей до досягнення ними повноліття (а.с. 15). За умовами п. 9 цього договору, його укладення не звільняє відчужувача від обовязків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Свідоцтвом про право власності на житло від 04 серпня 2010 року дійсно підтверджується факт належності даної квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також зазначається, що згідно договору про припинення права на аліменти, зареєстрованого в реєстрі № 1669, свою частку у спільній квартирі відповідач [PERSON] передав у власність своїй колишній дружині та дітям, у рівних частках кожному ( а.с.16). Згідно із договором №\~92 ПОЛ_2016/2017ОФ від 31 жовтня 2016 року, укладеним між [PERSON] та ФОП [PERSON], останній зобовязувався надавати комплекс консультаційних послуг та послуг з допомоги у підготовці замовника для вступу в іноземний навчальний заклад, здійснювати представницькі та допоміжні освітні, секретарські, курєрські та інші послуги, необхідні для забезпечення зарахування замовника до навчального закладу на території іноземної держави. В свою чергу замовник зобовязувався сплатити за надані послуги 6990 грн., двома частинами: 3500 грн. оплачується протягом двох днів після отримання заявки та підписання Договору; 3490 оплачуються після підтвердження зарахування, про що свідчить виставлення іноземним навчальним закладом рахунку-фактури для кандидата на оплату навчання. Дані кошти не підлягають поверненню за жодних обставин (а.с. 18-19). На виконання умов даного договору [PERSON] 01 листопада 2016 року сплатила 3500 грн., а 17 травня 2017 року 3490 грн., про що свідчать наявні у матеріалах справи квитанції ПАТ КБ ПриватБанк №\~0.0.644408386.1 та №\~0.0.766979709.1 (а.с.28). Також у поданій до суду позовній заяві позивач зазначила, що їх з відповідачем син, [PERSON], проходив курс інтенсивного вивчення польської мови, за який нею було сплачено 1800 грн., на підтвердження даного факту позивач долучила як доказ квитанцію від 25 липня 2017 року (а.с.17). Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою третьою статті 181\~СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно із довідкою від навчального закладу, який приймає яка підтверджує внесення іноземця до списку учасників підготовчих курсів польської мови за вих №\~1236/2017 від 25 червня 2017 року, виданою Міжнародною Вищою Школою Логістики і Транспорту у Вроцлаві, [PERSON] у період з 01.08.2017 року по 30.09.2017 року був учасником підготовчих мовних курсів, які відбуваються перед початком навчання, а згідно із довідкою за вих № 1073/2017 від 25 червня 2017 року, виданою Міжнародною Вищою Школою Логістики і Транспорту у Вроцлаві, він зарахований до цього ж навчального закладу на навчання першого рівня на стаціонарній формі з 01 жовтня 2017 року по 28 лютого 2021 року. Відповідно до наданих референс-листів оплата за курс вивчення польської мови та курс навчання складає 1465 євро, проживання в студентському гуртожитку за перші чотири та за останній місяць навчання становить 980 доларів (а.с. 20-22). Квитанціями ПАТ КБ ПриватБанк від 17 та 23 травня 2017 підтверджується факт переказу зазначених сум на рахунок навчального закладу (а.с. 27). Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд при частковому задоволенні позовних вимог, звертає увагу на те, що звернулась до суду позовними вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, понесених як розвиток здібностей дитини, що також підтверджується наданими суду доказами, наведеними вище. Оскільки на момент подання позову до суду, [PERSON] був неповнолітнім, до зазначених правовідносин можуть бути застосовані вимоги ст. 185 СК України, а тому при визначенні розміру понесених витрат, суд враховує сплачені позивачкою витрати в розмірі 1465 євро + 980 доларів США + 3500 грн + 3490 грн., що дорівнює 43027,05 + 25774 + 6990 = 75791,05 грн. При цьому грошові кошти в розмірі 1800 грн. не можуть бути враховані, оскільки в наданій суду квитанції не міститься підпису та прізвища особи (головного бухгалтера, касира), яка прийняла кошти в зазначеному розмірі. На даній квитанції проставлена печатка ФОП [PERSON] та зазначено, що підставою сплати є освітні послуги, а саме курс польської мови, хоча договір про надання таких послуг укладений з ФОП [PERSON] 31 жовтня 2016 року. В частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на сина [PERSON] в розмірі 34544,5 грн. слід відмовити, оскільки є необґрунтованими, до них не можуть бути застосовані вимоги ст. 185 СК України та відповідно не надані докази, що дійсно в зазначеному розмірі такі витрати будуть мати місце. Виходячи зі змісту викладених та встановлених в судовому засіданні обставин, позивач та її представник зазначають, що вказані витрати будуть понесені у звязку з навчанням [PERSON] у Міжнародній Вищій Школі Логістики і Транспорту у Вроцлаві, тому такі правовідносини повинні бути врегульовані у відповідності до ст. 199 СК України та підтверджуватися належними доказами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Задовольняючи частково позовні вимоги на суму 5000 грн., суд враховує вимоги ч. 1,2 ст. 185 СК України та обставини, що мають істотне значення. Відповідач надав суду консультативне заключення від 06 листопада 2017 року, яким підтверджується погіршення стану здоровя [PERSON], що потребує медикаментозного лікування (а.с.62). Із детальної інформації про фізичну особу, вбачається, що відповідач [PERSON] припинив здійснювати підприємницьку діяльність ще у 2015 році (а.с.64). Згідно із довідкою про доходи від 10 травня 2018 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю Престиж плюс, [PERSON] працює на підприємстві з 03 травня 2018 року вантажником, його посадовий оклад становить 3723 грн. (а.с.65). З 01 серпня 2017 року він перебуває у шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Виконавчим комітетом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області (а.с.66). Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво серії І-ОК №\~385355, видане Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Разом із сімєю [PERSON] проживає за адресою: Київська область, [ADDRESS], за цією адресою відповідач сплачує комунальні послуги, про що свідчать наявні в матеріалах справи квитанції (а.с.69-73). Із довідки № 451 від 08 травня 2018 року, виданої Бориспільською міськрайонною філією Київського обласного центру зайнятості, видно, що [PERSON] перебуває на обліку у центрі зайнятості, як безробітна (а.с.77), а з 17 травня 2018 року доглядає новонародженого сина [PERSON]. Окрім того у відповідача є ще двоє неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про її народження серії І-ОК №\~298483, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 12, 74). Таким чином, відповідач [PERSON] є батьком чотирьох дітей, має на утриманні дружину, яка доглядає новонародженого сина і у звязку з цим не може бути працевлаштована. У правові позиції Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи стан здоровя, майновий та сімейний стан відповідача, а також той факт, що відповідач отримує незначний заробіток, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат в розмірі 5000 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: partial