overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2008 року. Вважає подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливим через відсутність взаєморозуміння, несхожість характерів. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач не з`явився, надав заяву у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, на примирення не згоден. Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву про визнання позову, на примирення не згодна, просила справу розглянути у її відсутність. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у підготовчому засіданні відповідачем позов визнано, тому у даному випадку за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв`язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 26 вересня 2008 року у Веселівській сільській раді Бериславського району Херсонської області, актовий запис № 12. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін припинені. Причиною розпаду шлюбу став факт втрати почуття кохання та поваги між подружжям. На примирення сторони не згодні. Враховуючи ці обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони дійшли до стійкого переконання про необхідність розірвання шлюбу, оскільки судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, у зв`язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 1992 року. Вважає подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливим через відсутність спільних інтересів. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 09 вересня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвало суду від 20 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву згідно якої підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, на примирення не згоден, просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Враховуючи письмову згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв`язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 28 листопада 1992 року у Ольгівській сільській раді Бериславського району Херсонської області, актовий запис № 12. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін припинені. Згідно позовної заяви сторони не праживають разом більше дев`ятнадцяти років, шлюб існує формально. Причиною розпаду шлюбу стало відсутність спільних інтересів. На примирення позивач не згоден. Враховуючи ці обставини, суд приходить до висновку про те, що позивач дійшов до стійкого переконання про необхідність розірвання шлюбу, оскільки судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, у зв`язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

у вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 15 вересня 2015 року, спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, викликалась до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати та стягнути на його користь судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду із заявою, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач позов визнала та просила присвоїти їй дошлюбне прізвище. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2008 року. Шлюб перший, сторони дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сім`ї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що в судовому засіданні відповідач заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне у рішенні суду має бути зазначено про вибір відповідачем прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на звернення позивача до суду з позовом, який послався на порушення його прав відповідачем подальшим перебуванням у шлюбі, та задоволення позову судом, судові витрати мають бути стягнуті на його користь з відповідача. На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

у вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 21 245 грн. 11 коп. Ухвалою суду від 18.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до наказу ПрАТ «ЧеЗаРа» від 05.03.2019 №31/К позивача звільнено з роботи за ч. 1ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату чисельності працівників. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до положень статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Відповідно до довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 30.09.2019 №466/190 заборгованість станом на 01.09.2019 перед [PERSON] складає 21 245 грн. 11 коп. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

у вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 37 422 грн. 93 коп. Ухвалою суду від 12.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до наказу ПрАТ «ЧеЗаРа» від 02.08.2018 №110/к позивача звільнено з роботи за п. 5 ст. 36 КЗпП України в порядку переведення. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до положень статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Відповідно до довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 24.09.2019 №466/189 заборгованість станом на 01.09.2019 перед [PERSON] складає 37 422 грн. 93 коп. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою. Зазначав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку за вищезазначеною адресою зареєстровані відповідачка [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] взагалі ніколи не проживали та і по теперішній час не проживають в його будинку, так як він взагалі їх не реєстрував. Вказував, що за увесь цей час відповідачі не робили жодних заходів для реалізації прав що належать їм по користуванню даним житловим приміщенням, позивач зі свого боку перешкод для проживання за місцем реєстрації [PERSON] та [PERSON] не чинив. Відповідачі ніколи не проживали та і по теперішній час не проживають в даному будинку, [PERSON] не несла жодних обов`язків по оплаті житла та комунальних послуг, не приймала участі в поточному ремонті житлового приміщення, усі розходи по утриманню даного житла ніс позивач, вважаю, що відсутність відповідачів в даному житловому приміщенні несе постійний характер, а підстав для визнання причин їх відсутності поважними, не мається. Оскільки відповідачі, будучі зареєстрованими за місцем мого проживання, але фактично в будинку не проживають, то позивач змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних платежів. [PERSON] та її син [PERSON] разом мешкають за адресою: [ADDRESS] , також [PERSON] надала свою згоду на зняття її та її сина [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного просив визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач до суду не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не прибули з невідомої суду причини, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи - Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради у судове засідання не з`явився, від начальника управління надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності, та надали висновок згідно з яким залишили вирішення питання щодо визнання неповнолітньої дитини [PERSON] , такою що втратила право користування жилим приміщенням на розсуд суду. Ухвалою суду від 26.06.2020 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради №6/13-1265 від 22.11.2011 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по [ADDRESS] , яке знаходиться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», гуртожиток по [ADDRESS] .Маріуполі був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі ордеру №211 від 03.05.2012 року, наданого ПАТ «ММК імені Ілліча» ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] , було надане громадянину [PERSON] , 1990 р.н. Згідно інформації з довідки реєстру територіальної громади м.Маріуполя у кімнаті [ADDRESS] , з 04.05.2012 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] З 2016 року останній у кімнаті не проживає, особистих речей у кімнаті немає. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача [PERSON] Д.О., яка діє на підставі довіреності від 15.07.2019 року, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Житлово-комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська» в судове засідання не прибув. Ухвалою суду від 23.12.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не з`являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив не подав, представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради №6/13-1265 від 22.11.2011 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по [ADDRESS] , яке знаходиться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», гуртожиток по [ADDRESS] .Маріуполі був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі ордеру №425 від 02.08.2012 року, наданого ПАТ «ММК імені Ілліча» ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] , було надане громадянину [PERSON] , 1988 р.н. Згідно інформації з довідки реєстру територіальної громади м.Маріуполя у кімнаті [ADDRESS] , з 08.08.2012 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] відповідач у кімнаті не проживає більше 5 років, особистих речей у кімнаті немає, має заборгованість по сплаті комунальних послуг. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача Кравченко О.О., яка діє на підставі довіреності від 02.01.2020 року, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Житлово-комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська» в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 15.01.2020 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, тричі не з`являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив не подав, представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради №6/13-1265 від 22.11.2011 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по [ADDRESS] , яке знаходиться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», гуртожиток по [ADDRESS] .Маріуполі був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі ордеру №467 від 13.09.2012 року, наданого ПАТ «ММК імені Ілліча» ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] , було надане громадянину [PERSON] , 1993 р.н. Згідно інформації з довідки реєстру територіальної громади м.Маріуполя у кімнаті [ADDRESS] , з 14.09.2012 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] З 2016 року останній у кімнаті не проживає, особистих речей у кімнаті немає. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача [PERSON] Д.О., яка діє на підставі довіреності від 15.07.2019 року, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Житлово-комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська» в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю та ухвалити рішення по справі на розсуд суду. Ухвалою суду від 23.12.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не з`являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив не подав, представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved