Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, вказавши, що 26.10.2012р. між банком та [PERSON] в рамках Генерального кредитного договору № 010/01-02/07-104 від 21.12.2007р. був укладений кредитний договір № 010/42-0-2/12-114, на підставі якого позичальнику була відкрита відновлювальна кредитна лінія з лімітом кредитування в сумі 5400000,00 грн., строком до 18.10.2013р. зі сплатою за користування кредитними коштами процентів в розмірі 22,5% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк та [PERSON] уклали іпотечний договір від 09.12.2010р., відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку банку нежитловий об'єкт, що належить йому та знаходиться за адресою: [ADDRESS] Вказані умови кредитного договору позичальником систематично порушувалися. Вона своєчасно взяті на себе зобов'язання не виконувала. В результаті утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2013р. склала 5832612,43 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5832612,43 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитловий об'єкт, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій - на користь позивача. Ухвалою суду від 08.09.2014р. залучено в якості співвідповідача [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Представник співвідповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін по справі та представника третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, суд переходить до наступного. 26.10.2012р. між банком та [PERSON] в рамках Генерального кредитного договору № 010/01-02/07-104 від 21.12.2007р. був укладений кредитний договір № 010/42-0-2/12-114, на підставі якого позичальнику була відкрита відновлювальна кредитна лінія з лімітом кредитування в сумі 5400000,00 грн., строком до 18.10.2013р. зі сплатою за користування кредитними коштами процентів в розмірі 22,5% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк та [PERSON] уклали іпотечний договір від 09.12.2010р., відповідно до якого відповідач надав в іпотеку банку - нежитловий об'єкт, що складається з наступних будівель та споруд: адміністративна будівля, зазначена на плані літ. А-2, кам'яна, загальною площею 141,4 кв.м.; склад, зазначений на плані літ. В, цегла, загальною площею 429,4 кв.м.; склад, зазначений на плані літ. О, металеві, загальною площею 214,7 кв.м.; склад, зазначений на плані літ. Н, металеві, загальною площею 63,4 кв.м.; огорожа 1, 2, 13, 5; споруда І; склад, зазначений на плані літ. Г, метало-профіль, загальною площею 239,9 кв.м.; прохідна, зазначена на плані літ. Д, камінь, дерево, загальною площею 6,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії САВ № 720681, видане 03.04.2008р. Виконавчим комітетом ММР, зареєстроване 03.04.2008р. в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно ММБТІ в р. книзі № 5, номер запису 506, р. № 10779398. Згідно ст.ст. 525-526 ЦК України, не допускається однобічна відмова від зобов'язання або зміна умов договору, зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і норм законодавства. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором від 26.10.2012р. № 010/42-0-2/12-114 виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 5400000,00 грн. Позичальник своєчасно взяті на себе зобов'язання не виконує. В результаті утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2013р. складає 5832612,43 грн., що складається з боргу за тілом кредиту - 5400000,00 грн., боргу за відсотками за період з 27.02.2013р. по 01.07.2013р. - 389465,75 грн., пені за прострочення сплати відсотків за період з 29.03.2013р. по 01.07.2013р. - 6868,66 грн., штрафу за нецільове використання кредиту - 36278,02 грн. Банком надсилались позичальнику Вимоги про усунення порушень умов кредитного договору за Вих. № 140-8-0-00/16-425 від 02.08.2013р. із зазначенням суми заборгованості та заходів, що будуть прийняті Банком, зокрема примусове стягнення шляхом звернення на предмет іпотеки. Згідно з ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом. Статтею 11 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Приписами статті 12 вказаного Закону передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», а також п. 7.1 та п. 7.3 іпотечного договору, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у наступних випадках: у разі повного або часткового невиконання або неналежного виконання всіх або окремих зобов'язань, що забезпечені іпотекою згідно зі статтею 2 цього договору, та в інших випадках, передбачених кредитним договором; у разі порушення іпотекодавцем всіх або окремих засвідчень і гарантій, вказаних у статті 3 цього договору та/або у разі повного або часткового невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем всіх або окремих обов'язків, встановлених цим договором. За вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду у встановленому законодавством порядку; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, викладеним в пп. 7.4 та 7.5 цієї статті договору; інші способи, передбачені законодавством України на момент звернення стягнення. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що при задоволенні вимог щодо звернення стягнення на майно, судом визначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього закону. Судом встановлено, що на даний час власником предмета іпотеки є [PERSON] на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.05.2013р., право власності якого зареєстровано 30.05.2014р., свідченням чого є Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6, Том № 2). Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» - у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Таким чином, незважаючи на зміну власника нерухомого майна що є предметом іпотеки та обізнаність чи необізнаність [PERSON] щодо знаходження нерухомого майна в іпотеці, Банк вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на зазначене нерухоме майно. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача стягується судовий збір у розмірі 3441,00 грн.

Outcome: approved