Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

У грудні 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Просило стягнути з [PERSON] на користь позивача 8411 гривень 39 копійок понесених витрат та судовий збір. Свій позов обґрунтовує тим, що 05 серпня 2016 року близько 15 години 00 хвилин в м. Києві на вул. Кіквідзе біля будинку № 4 сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] . Зазначив, що на дату скоєння цієї пригоди, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Вказав, що вина відповідача підтверджується постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року. Позивач посилався на те, що в результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПАТ «Київський страховий дім», згідно полісу № АЕ/7795139, що діяв на момент ДТП. Вказав, що 18.08.2016 представник [PERSON] повідомив про страховий випадок та 07.12.2016 з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Позивач посилався на те, що відповідно до звіту № 16/08-А250 від 31.08.2016 року, складеного ТОВ «Незалежна експертна компанія» вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 7861,39 грн. без урахування ПДВ та 8822,97 грн. з ПДВ. Крім того, позивач вказав, що МТСБУ для визначення розміру завданого збитку залучався аварійний комісар, за послуги якого були сплачені кошти в розмірі 550 гривень. Таким чином, розмір регламентної виплати склав 8411 гривень 39 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження в справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.03.2019 призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не ставив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05.08.2016 близько 15 години 00 хвилин в м. Києві на вул. Кіквідзе, буд. № 4 з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. Згідно з постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 04.11.2016 року [PERSON] , визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Постанова є чинною. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль «Пежо» з державним номерним знаком [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПАТ «Київський страховий дім», згідно полісу № АЕ/7795139, що діяв на момент ДТП. Встановлено, що 18.08.2016 року представник [PERSON] повідомив про страховий випадок та 07.12.2016 року з метою отримання відшкодування, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Відповідно до звіту № 16/08-А250 від 31.08.2016 року, складеного ТОВ «Незалежна експертна компанія», розмір завданих збитків склав 7861 гривню 39 копійок. Згідно платіжного доручення за № сф-0000315 від 20 вересня 2016 року МТБСУ були сплачені кошти в розмірі 550 гривень за послуги аварійного комісара, який залучався для визначення розміру завданого збитку. На підставі наказу № 1543 від 22.02.2017, позивачем було відшкодовано зазначену шкоду [PERSON] в розмірі 7861 гривню 39 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 1543рв від 23.02.2017. Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.». Відповідно до статті 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Оскільки, позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків. Разом з тим, суду надано докази, що страховою компанією понесено витрати у розмірі 8411 грн. 39 коп., які складаються з страхового відшкодування за пошкоджений в ДТП автомобіль - 7861 грн. 39 коп. та витрат за послуги аварійного комісара у розмірі 550 грн., тому вони підлягають стягненню в порядку регресу. З огляду на наведене, позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1762 гривні судового збору.

Outcome: approved