Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він народився [INFO] в с. Баннівка Болградського району Одеської області, його батьки: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Заявник мешкав в с. Баннівка, ходив до школи, потім працював з чабанами. В 1978 році він отримав паспорт громадянина РССР. В 1987 році ін. поїхав до с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області. Він був зареєстрований в погосподарській книзі Саф`янівської сільської ради та працював в селі. В 1994 році він поїхав з с. Саф`яни, працював в різних місцях, але повернуся до Баннівки. Де знаходиться його паспорт він не знає, немає роботи та не отримує пенсію. В Баннівці мешкають люди, які його знають з дитинства. В погосподарських книгах є записи про нього, але під час звернення до міграційної служби з метою отримання паспорту з ясувалося, що йому потрібно доказати, що він проживав на території України станом на 24.08.1991 року. На цей час він мешкає в покинутому будинку в с.Баннівка. Сільський голова домовився в дитячому садку про його годування. Він без документів не може знайти роботу, навіть не можу вважатися людиною. В зв`язку із чим вважає за необхідне просити суд встановити факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, оскільки має намір отримати паспорт. Заявник у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області надав до суду відзив на заяву, в якій просив залишити без розгляду заяву, зазначивши, що заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України, не надав до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених у Порядку, отже заявник не використав всі можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , згідно виданого повторно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (а.с.4) Згідно по\~господарської книзі\~ Саф`янівської\~сільської ради\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~був зареєстрований\~за адресою\~ [ADDRESS] з 13.07.1987 року, а 13.05.1994 року вибув в с.Ст.Некрасівка Ізмаїльського району. (а.с.5-6) Додатково факт постійного проживання на території Україні заявника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується акт про пізнання особи жителя с.Баннівка Болградського району Одеської області завіреними свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11) Відповідно до листа виданого [PERSON] , [INFO] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що заявник справді звертався до Головного Управління державної міграційної служби України в Одеській області Болградського районного відділу в Одеській області із заявою щодо видачі паспорта. (а.с.9) Згідно довідки вих..№670 від 11.09.2019 року виданої виконкомом Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області громадянин [PERSON] , [INFO] , що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , видане Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 23.05.2019 року в тім, що він дійсно проживає, але не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10) Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі ЗУ «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до\~ч.1ст.3\~Закону України\~«Про громадянство\~України»,\~громадянами України\~є усі\~громадяни колишнього\~СРСР,\~які на\~момент проголошення\~незалежності України\~(24\~серпня 1991\~року)\~постійно проживали\~на території\~України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Відповідно п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 рік. У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Суд зазначає, що у відповідності до п. 3 ч.2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» № 5від 31.03.1995року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд сприймає вказані документи як носії конкретної інформації факту проживання заявника, на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, які ніким не спростовані. Таким чином суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України про встановлення факту проживання в певний час на певній території необхідно задовольнити.

Outcome: approved