Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

У вересні місяці 2015 року позивач [PERSON] підприємство «Морський торгівельний порт «Южний» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення строкового платного земельного сервітуту. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивача посилався на наступне. Відповідач [PERSON] є сусіднім з ДП «МТП «Южний» землекористувачем та користується земельною ділянкою площею 10,22 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РІ № 471062, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 97 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Наказом Міністерства інфраструктури України № 282 від 16.08.2011 року затверджено програму перспективного розвитку ДП «МТП «Южний». Для реалізації програми перспективного розвитку існує необхідність перенести з зони перспективної забудови існуючі підземні лінії електропередачі та газопроводу високого тиску. Зазначені комунікації передбачається прокласти уздовж залізничних колій та частково на земельній ділянці, яка перебуває у власності відповідача [PERSON] 15.09.2015 року ДП «МТП «Южний» спрямував на адресу відповідача [PERSON] лист № 5336/05/145/15 з пропозицією укласти договір про встановлення строкового платного земельного сервітуту на користь ДП «МТП «Южний» на право прокладання та експлуатації ліній електропередач, звязку, трубопроводів та інших лінійних комунікацій, в якому поміж іншим зазначив, що на підставі ч. 3 ст. 181 ГК України відповідачу [PERSON] необхідно підписати наданий проект договору чи надати лист про відмову щодо підписання договору на адресу підприємства. В тому разі, якщо ДП «МТП «Южний» у 20-ти денний строк не отримає підписані 3-и примірники договору чи лист щодо відмови підписання зазначеного договору, то підприємство зазначене питання щодо встановлення строкового платного земельного сервітуту буде вирішувати в судовому порядку. Не одержавши відповідь [PERSON] на вказаний лист, ДП «МТП «Южний» звернувся із вказаним позовом до суду, в якому просило встановити земельний сервітут на користь ДП «МТП «Южний» на право проходу працівників ДП «МТП «Южний» та персоналу, що залучено ДП «МТП «Южний» та проїзду транспортними засобами при проведені робіт та обслуговуванні та на право прокладання та експлуатації ліній електропередач та газопроводу ДП «МТП «Южний», згідно з Планом меж частини земельної ділянки площею 0,1048 га, на яку поширюється право сервітуту, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РІ № 471062, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 97 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також визначити істотні умови сервітуту: - встановлення платного земельного сервітуту на право проходу працівників ДП «МТП «Южний» та персоналу, що залучено ДП «МТП «Южний» та проїзду транспортними засобами при проведенні робіт та обслуговуванні та на право прокладання та експлуатації ліній електропередач та газопроводу ДП «МТП «Южний», згідно з Планом меж частини земельної ділянки площею 0,1048 га; - встановлення строкового платного земельного сервітуту строком до 31 грудня 2064 року; - платний сервітут із щомісячною оплатою у розмірі 513,08 грн. (пятсот тринадцять гривень 08 копійок) без урахування ПДВ, згідно з розрахунком; - стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач надав до суду заперечення на позов, в яких просить суд відмовити ДП «МТП «Южний» у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки він не відмовлявся від укладання договору сервітуту земельної ділянки, а стверджував про те, що запропонована ДП «МТП «Южний» редакція договору встановлення строкового платного земельного сервітуту не відповідає вимогам чинного законодавства України, істотні умови вказаного договору є вкрай обтяжливими для відповідача як для власника земельної ділянки, і тому не можуть розглядатися як основа для встановлення земельного сервітуту. Представник ДП «МТП «Южний» в судове засідання зявився, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи, розглядаючи спір у межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що листом від 15.09.2015 року вих. № 5336/05/145/15 ДП «МТП «Южний» надіслало на адресу [PERSON] проект договору про встановлення строкового платного земельного сервітуту на 5 аркушах з додатками на 2 аркушах, та інші документи, загалом на 21 аркуші, мотивуючи потребу в його укладанні необхідністю проведення реалізації програми перспективного розвитку ДП «МТП «Южний», яка потребує переносу існуючих ліній інженерних мереж, а саме ліній газопроводу та ліній електропередач, що розташовані на території Комінтернівського району та Южненської міської ради, із зони перспективної забудови порту. Відповідно лінії інженерних мереж, що плануються до перенесення будуть проходити під землею та по території сусідніх із ДП «МТП «Южний» землевласників та землекористувачів, одним із яких є [PERSON] При цьому, посилаючись на положення ч. 3 ст. 181 ГК України ДП «МТП «Южний» повідомляло відповідача [PERSON] про необхідність підписання наданого проекту договору чи надання листа про відмову щодо підписання договору на адресу підприємства, а також зазначало, що, в тому разі, якщо ДП «МТП «Южний» у 20-ти денний строк не отримає підписані 3-и примірники договору чи лист щодо відмови підписання зазначеного договору, то підприємство зазначене питання щодо встановлення строкового платного земельного сервітуту буде вирішувати в судовому порядку. Згідно ст. 1 ГК України встановлено, що нормами ГК України регулюються основні засади господарювання в Україні і господарські відносини, що виникають у процесі організації та здіснення господарської діяльності між субєктами господарювання, а також між цими субєктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання. [PERSON] є власником земельної ділянки, належної йому на праві приватної власності, яке є його особистим майновим правом. Згідно ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові і майнові відносини (цивільні відносини) засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. У звязку із цим, суд вважає, що звернення позивача ДП «МТП «Южний» до відповідача [PERSON] з вимогою про укладання договору на підставі ч. 3 ст. 181 ГК України, викладеною в листі ДП «МТП «Южний» від 15.09.2015 р. вих. № 5336/05/145/15, не створювало для відповідача [PERSON] достатніх правових підстав виконати обовязки, передбачені ч. 3 ст. 181 ГК України. Не одержавши відповіді на лист від 15.09.2015 року вих. № 5336/05/145/15, ДП «МТП «Южний» звернулося до суду із позовом про встановлення строкового платного земельного сервітуту. На обґрунтування заявлених позовних вимог ДП «МТП «Южний» надало до суду титульний аркуш Програми перспективного розвитку Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» за 2011 рік та аркуш 65 вказаної Програми перспективного розвитку ДП «МТП «Южний», яка затверджена наказом Міністерства інфраструктури України від 16.08.2011 р. № 282, строком до 2015 року. Із наданого аркушу 65 Програми перспективного розвитку ДП «МТП «Южний» вбачається, що програмою передбачено: - будівництво причалів №№ 10, 11 загальною довжиною 600 п.м. з глибиною біля кордону 20,0 м; - розміщення на вільній від забудови земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні порту; - енергопостачання від існуючих мереж порту; - транспортне сполучення від існуючої залізничної станції «Берегова» Заплановані строки будівництва зазначені як 2012 2014 роки. Таким чином, із наведених положень Програми перспективного розвитку ДП «МТП «Южний» за 2011 рік не вбачається розширення будівництва за рахунок суміжних землевласників та землекористувачів. Натомість прямо зазначено, що розміщення будівництва повинно здійснюватися на вільній від забудови земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні порту, а не суміжних землевласників та землекористувачів. Cтаном на момент звернення ДП «МТП «Южний» до суду із вказаним позовом заплановані строки будівництва причалів №№ 10, 11 сплинули, а станом на момент розгляду по суті заявленого позову, втратила чинність сама Програма перспективного розвитку Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Южний», затверджена наказом Міністерства інфраструктури України від 16.08.2011 року № 282 строком до 2015 року. Докази того, що Програма перспективного розвитку ДП «МТП «Южний» продовжена на 2016 рік чи то подальші роки, позивач суду не надав. Судом, також, встановлено, що наданий позивачем в якості письмово доказу договір № СД/ВКБ-53п від 29.08.2011 року про спільну реалізацію інвестиційного проекту, укладений між позивачем ДП «МТП «Южний» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Блек [PERSON] Термінал», відповідно до пункту 21 набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом 3 (трьох) років, тобто строком до 29.08.2014 року. Наведені обставини свідчать про те, що станом на момент звернення до суду із цим позовом строк дії вказаного договору втратив чинність, у звязку із чим, суд не приймає до уваги положення викладені в договорі № СД/ВКБ-53п від 29.08.2011 року про спільну реалізацію інвестиційного проекту. Згідно Експертному звіту щодо розгляду проектної документації по техніко-економічному обґрунтуванню «Будівництво спеціалізованого перевантажувального комплексу навалювальних вантажів в порту «Южний» виданого 12.12.2012 року [PERSON] підприємством «Спеціалізована державна експертна організація Центральна служба української державної будівельної експертизи» на 2 аркушах з додатками на 11 аркушах, що є невідємною частиною експертного звіту, судом встановлені наступні обставини. Висновок по техніко-економічному обґрунтуванню нового будівництва є позитивним. Тривалість будівництва складає 36 місяців. Будівництво здійснюється на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні ДП «МТП «Южний» на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 205857 від 10.06.2009 року. Спеціалізований перевантажувальний комплекс навалювальних вантажів розміщується на земельних ділянках, наданих ДП «МТП «Южний» в постійне користування. Територія проектованого Спеціалізованого перевантажувального комплексу навалювальних вантажів обмежена на сході залізничними коліями Сортувального парку ст. Берегова, на заході і півночі двоколійною підїзною колією, яка проходить в глибокій виїмці від ст. Берегова до залізничного парку Виставочний, на півдні та заході забудовою порту. Загальна площа території проектованого Спеціалізованого перевантажувального комплексу навалювальних вантажів в межах відведення, включаючи причальний фронт, складає 63,0 гектара. Всі проектовані залізничні колії укладаються в смузі відведення на землях порту «Южний». Газопостачання споживачів Спеціалізованого перевантажувального комплексу навалювальних вантажів передбачається від діючого підземного газопроводу високого тиску (Р=0,6МПа) 325 х 7, прокладеного до котельної порту «Южний». Надані в ТЕО матеріали підтверджують технічну можливість розміщення будівництва Спеціалізованого перевантажувального комплексу навалювальних вантажів в порту «Южний» на акваторії Аджалицького лиману Комінтернівського району Одеської області. Окрім того, на обґрунтування заявлених позовних вимог ДП «МТП «Южний» надало до суду титульний аркуш Загальної пояснювальної записки Том І ДП «Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту морського транспорту «ЧорноморНДІпроект» щодо будівництва спеціалізованого перевантажувального комплексу навалювальних вантажів в порту «Южний» за 2012 рік та аркуш 36 вказаної Загальної пояснювальної записки. Із наданого аркушу 36 Загальної пояснювальної записки вбачається, що згідно пункту 4.2. пункту 4 «Схема генерального плану» передбачено наступне. Площадка будівництва розташована на східному березі Малого Аджалицького лиману і представляє собою береговий схил з відмітками на верхньому плато 45,5 43,5 м и 20,0 м по лінії відводу на межі з територією причалів порту №№ 7 5. Територія проектованого СПК обмежена на сході залізничними коліями Сортувального парку ст. Берегова, на заході та півночі двоколійною підїзною колією, яка проходить в глибокій виїмці від ст. Берегова до залізничного парку Виставочний, на півдні та заході забудовою порту. На відведеній території розміщується старий сільський цвинтар, площадка портового господарства з АБК, 5-ти поверхова будівля поліклініки, яка підлягає знесенню. Верхню площадку в межах відведеної території перетинають існуючі інженерні мережі порту, що підлягають переносу. Геологічний склад району будівництва характеризується глинистими ґрунтами (супісь, суглинки і глини). Із викладених обставин суд приходить до висновку про те, що позивач ДП «МТП «Южний» не є суміжним землекористувачем з відповідачем [PERSON], будівництво спеціалізованого перевантажувального комплексу навалювальних вантажів в порту «Южний» здійснюється в межах існуючого землекористування ДП «МТП «Южний» та не передбачає будь-яких заходів, повязаних із необхідністю використання суміжних земельних ділянок, в тому числі на правах земельного сервітуту. Згідно ч. 1 ст. 100 ЗК України земельний сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки. На підставі наданих позивачем ДП «МТП «Южний» доказів судом встановлено, що межі площадки будівництва чітко визначені наданою проектною документацією і є обмеженими на сході залізничними коліями Сортувального парку ст. Берегова, на заході та півночі двоколійною підїзною колією, яка проходить в глибокій виїмці від ст. Берегова до залізничного парку Виставочний, на півдні та заході забудовою порту. При цьому будівництво здійснюється на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні ДП «МТП «Южний» на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 205857 від 10.06.2009 року, яка в свою чергу розташована в межах міста Южне Одеської області. Земельна ділянка щодо якої позивач ДП «МТП «Южний» просить суд встановити земельний сервітут знаходиться на території Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, поза межами міста Южне Одеської області. Таким чином, земельна ділянка, яка перебуває у користуванні позивача ДП «МТП «Южний», не є суміжною із земельною ділянкою, яка перебуває у власності відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не довів необхідність встановлення земельного сервітуту за рахунок земель, які перебувають за межами міста Южне Одеської області, шляхом використання земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області. В порушення вимог ч. 6 ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 р. № 3613-VI позивач ДП «МТП «Южний» не надав суду технічну документацію із землеустрою, розроблену відповідно до вимог п. ї) ч. 2 ст. 25 і ст. 55-1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 р. № 858-IV, щодо встановлення меж тієї частини земельної ділянки відповідача [PERSON], на яку поширюється право земельного сервітуту, встановлення якого вимагає ДП «МТП «Южний». Згідно п. г) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 р. № 858-IV землеустрій проводиться в обовязковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути). Згідно ч. 11 ст. 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право земельного сервітуту, погоджується землевласником. На підставі викладених норм матеріального права суд приходить до висновку, що заперечення відповідача [PERSON] є обґрунтованими, оскільки відповідач [PERSON] не погоджував жодну технічну документацію із землеустрою внаслідок її відсутності, а відсутність технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права земельного сервітуту, не дозволяє чітко та однозначно ідентифікувати ту частину земельної ділянки, яку необхідно обтяжити та обмежити правом земельного сервітуту. Згідно ч. 3 ст. 373 ЦК України і ч. 3 ст. 79 ЗК України право власності на земельну ділянку розповсюджується на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над і під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до положень ст. 90 ЗК України визначаються права власників земельних ділянок, а саме власникам земельної ділянки надано право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, право самостійно господарювати на землі, право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію, право використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні обєкти, а також інші корисні властивості землі, право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом, право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Згідно ч. 5 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй земельній ділянці іншим особам. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 23 ЗК України встановлюється пріоритетність земель сільськогосподарського призначення. Згідно ч. 3 ст. 23 ЗК України встановлено, що для будівництва ліній електропередачі та звязку, магістральних трубопроводів, а також для інших потреб, не повязаних з веденням сільськогосподарського виробництва, надаються переважно несільськогосподарські угіддя. Згідно положенням ч. 4 ст. 23 ЗК України передбачено, що лінії електропередачі і звязку та інші комунікації проводяться головним чином вздовж шляхів, трас тощо. Право на прокладання та експлуатацію ліній електропередач та газопроводу є самостійним видом права на землю, яке, відповідно до положень ст. ст. 73, 76 ЗК України має самостійне цільове призначення, та відноситься до земель трубопровідного транспорту і земель енергетичної системи. Згідно ч. 2 ст. 73 і ч. 3 ст. 76 ЗК України встановлено, що уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів, уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередач встановлюються охоронні зони. Згідно ч. 2 ст. 112 ЗК України правовий режим охоронних зон визначається законодавством України. Із наведених положень ЗК України, суд приходить до висновку, що прокладання підземних ліній електропередачі та газопроводу високого тиску на частині земельної ділянки сільськогосподарського призначення може призвести до протиправної зміни цільового призначення земельної ділянки і зменшення загальної площі сільськогосподарських угідь, належних на праві приватної власності відповідачу [PERSON], що є істотним обмеженням земельних сільськогосподарських прав [PERSON] Окрім того, право власності на газопровід високого тиску і право власності на підземні лінії електропередачі є правом на майно, що належить на праві власності ДП «МТП «Южний». Належне на праві власності ДП «МТП «Южний» майно буде розташоване на підземній частині земельної ділянки, належної на праві приватної власності [PERSON], у звязку із чим право власності на транспортне та енергетичне майно ДП «МТП «Южний», в тому числі право на його експлуатацію та обслуговування, істотно обмежить право власності землевласника [PERSON], передбаченого п. г) і п. д) ст. 90 ЗК України. Згідно ч. 1 ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до положень п. б) ч. 1 ст. 164 ЗК України передбачено необхідність захисту сільськогосподарських угідь від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб. Відповідно до положень ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Суд вважає, що позивач ДП «МТП «Южний» не надав суду належних і допустимих доказів того, що потреби ДП «МТП «Южний» в прокладенні та експлуатації ліній електропередач та газопроводу можуть бути задоволені виключно шляхом встановлення земельного сервітуту щодо частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення, належної на праві приватної власності [PERSON] Зважаючи на те, що згідно ч. 2 ст. 3 Конституції України, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, та із урахуванням встановлених обставин і досліджених доказів, суд вважає, що позовні вимоги ДП «МТП «Южний» до [PERSON] про встановлення строкового платного земельного сервітуту задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed