overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому повторно 10 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області Донецької області, за актовим записом № 52. Під час спільного проживання у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] (під час шлюбу зареєстрованого з відповідачем вперше) та [PERSON], [INFO] Вказує, що спільне життя сторін не склалося та з червня 2014 року шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Зазначила, що на даний момент вона втратила будь-який зв'язок з відповідачем, вважає, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам дітей. Неухильно наполягає на розірванні шлюбу. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, наполягала на розірванні шлюб між нею та відповідачем. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 10 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області Донецької області, за актовим записом № 52. Під час спільного проживання у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] (під час шлюбу зареєстрованого з відповідачем вперше) та [PERSON], [INFO], щодо місця проживання та яких сторонами в добровільному порядку досягнута домовленість. Спір про розділ майна відсутній. З 2014 року подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримують їх, позивач створила нову родину, тому збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, яку обґрунтувала наступними обставинами: 18 вересня 2009 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, спільне життя з відповідачем не склалось , так як не розуміють одне одного, часто сваряться, відповідач підіймає на неї руку в присутності дітей. Майнового спору не мають, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - [PERSON]. Позивач звернулася до суду із заявою, згідно якої просить розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дівоче. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та зазначила, що 06 лютого 2013 року померла її баба, [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємцем за законом. Проте вчасно позивач не звернулась до нотаріальної контори, так як не знала про наявність спадкового майна та правовстановлюючих документів на нього, тому строк для прийняття спадщини був нею пропущений. В звязку з цим позивач просила визначити достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини додатковий строк. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для прийняття позивачем спадщини не заперечує. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 06 лютого 2013 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-БВ № 203446 від 08 лютого 2013 року), яка була бабою [PERSON]. Так як позивач являється внучкою спадкодавця, а інші спадкоємці, які бажали б прийняти спадщину відсутні, тому позивач має право спадкування після смерті [PERSON]. Позивачка вчасно не звернулась до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як їй не було відомо про наявність спадкового майна та правовстановлюючих документів на нього, у звязку з чим строк для подання заяви про прийняття спадщини був нею пропущений. Таким чином, суд приходить до висновку, що така причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважною і для реалізації спадкових прав позивача слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини в два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду через представника із позовною заявою та зазначила, що 02 травня 2009 року померла її мати [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємцем за заповітом. Вчасно позивач не змогла звернутись до нотаріальної контори, так як не знала про наявність заповіту та правовстановлюючих документів на спадкове майно, часто хворіла, тому строк для прийняття спадщини був нею пропущений, в звязку з чим просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в три місяці. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову визнає. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 02.05.2009 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 110529 від 05 травня 2009 року. Судом також встановлено, що позивач є спадкоємцем до майна померлої за заповітом, що підтверджується заповітом, посвідченим Вовковинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області 02 квітня 1998 року. Згідно вказаного заповіту єдиним спадкоємцем щодо майна померлої являється її дочка [PERSON]. Позивач вчасно не звернулася до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як останній не було відомо про наявність у спадкодавця заповіту та правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, позивач хворіє, що підтверджується випискою з медичної картки. Таким чином, суд приходить до висновку, що такі причини пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважними і для реалізації спадкових прав позивача слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини терміном три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 12.07.2008 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з червня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просив суд його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2008 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з червня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «Лутаєва».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася у суд в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання (догляду). Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.01.2017 відкрито провадження у справі. [INFO] позивач [PERSON], [INFO], померла. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.12.2017 зупинено провадження у справі до залучення правонаступника позивача. У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив залучити його до участі у справі в якості правонаступника позивача, посилаючись на те, що він є племінником померлої [PERSON] та спадкоємцем майна. Згідно зі ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. З матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що 20.12.2016 [PERSON] надіслав до Одинадцятої державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Проте до такої заяви не долучено жодних документів, що підтверджують родинні відносини з померлою, а тому свідоцтво про право на спадщину він не отримав. Заяв від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходило. Враховуючи те, що свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не отримано, належних доказів на підтвердження родинних зв'язків з померлою [PERSON] ним не надано, суд вважає, що відсутні підстави для залучення його в якості правонаступника позивача. У відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Зважаючи на викладене, оскільки осіб, які могли б вступити у справу в якості правонаступника позивача не має, суд доходить висновку про закриття провадження у даній справі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У грудні 2016 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, яким просили визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що усі умови цього договору виконані. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивачів, підтримання позову. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Представник товарної біржі в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 2-71, оформленого 03 травня 2001 року Універсальною Товарною Біржею «Миколаїв-Гарант», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] купили в [PERSON] належну останній, тобто відповідачу, квартиру [ADDRESS], у рівних частках - по 1/3 кожний. Договір нотаріально не посвідчувався, однак право власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на дану квартиру зареєстровано ММБТІ 25 травня 2001 року за реєстровим № 17265, згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу. Згідно повідомлення КП ММБТІ від 17.11.2016 року та копії технічного паспорту власниками квартири [ADDRESS], є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], частка кожного з яких складає по 1/3 часток. Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому позов можливо задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У грудні 2016 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, яким просили визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що усі умови цього договору виконані. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, погодилася на заочний розгляд справи. Позивач у судове засідання не з'явився. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Представник товарної біржі в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 404, оформленого 31 березня 2001 року Товарною біржею «Українська біржа нерухомості», [PERSON] та [PERSON] купили в [PERSON] належну останній, тобто відповідачу, квартиру [ADDRESS]. Договір нотаріально не посвідчувався, однак право власності [PERSON] та [PERSON] на дану квартиру зареєстровано ММБТІ 06 квітня 2001 року за реєстровим № 18936, згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі з 18 травня 2001 року. Згідно повідомлення КП ММБТІ від 26.12.2016 року, копії технічного паспорту власниками квартири [ADDRESS], є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому позов можливо задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 17.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського МРУЮ у Житомирській області, актовий запис №669. Від шлюбу сторони дітей не мають. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що їх спільне життя не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені в наслідок чого їх спільне життя та збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.5) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження вище вказаного шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 07.04.2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі РАГС адміністрації муніципального утворення «Гусевський міський округ», запис акту про укладення шлюбу № 43. Просила розірвати шлюб, оскільки з вересня 2016 року між нею та відповідачем шлюбні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть, разом не мешкають. Подальше збереження шлюбу неможливе. Вважає, що сімя розпалася остаточно. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності та відмовляється від вимоги про стягнення з відповідача судових витрат. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, згоден на розірвання шлюбу, оскільки вважає що сім`ю зберегти не можливо. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 10 листопада 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1275. Від шлюбу 16.03.2007 року народився син [PERSON]. Просила розірвати шлюб, оскільки фактично шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2016 року, у звязку із тим, що вони з відповідачем не зійшлися характерами на ґрунті чого постійно виникають сварки, що негативно впливає на дитину. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, згоден на розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

У грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 15.03.2008. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначила те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність подружньої взаємоповаги, конфліктами в сім'ї, взаємним непорозумінням, різними поглядами на спільне подружнє життя та побут. З 30.06.2015 вони проживають окремо, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків, спільне господарство не ведеться. Вважає подальше примирення та збереження шлюбу неможливими, просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, заявою позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила залишити їй прізвище «[PERSON]» та справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки в суд не повідомив в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що останній не з'являється без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За відсутності заперечень з боку позивачки, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.03.2008, що вбачається з актового запису про шлюб Відділу реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області, № 39. Після реєстрації шлюбу «[PERSON]» змінила прізвище на «[PERSON]». З актового запису про народження Відділу реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області № 119 від 24.04.2009 вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. За таких обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved