Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

У грудні 2017 року позивач в особі представника звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з проценти за користування позикою за договором позики від 10.04.2008 за період з 23.08.2016 по 12.12.2017 в розмірі 2981600,29 грн, що складає відповідно до офіційного курсу гривні до долара США станом на 12.12.2017 еквівалент 109710 доларів США; стягнути з відповідача на користь позивача проценти за користування позикою за договором позики від 14.06.2011 за період з 23.08.2016 по 12.12.2017 в розмірі 5703931 грн, що складає відповідно до офіційного курсу гривні до долара США станом на 12.12.2017 еквівалент 209880 доларів США. В обґрунтування позову позивач вказував, що 10.04.2008 між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 230000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути вказані кошти та сплатити проценти за користування ними в розмірі 3% на місяць. Станом на 12.12.2017 відповідач не повернув позивачу отриману від позивача позику в розмірі 230000 доларів США і не сплатив проценти. 14.06.2011 між сторонами було укладено ще один договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в національній валюті України еквівалентній 484000 доларів США. Станом на 12.12.2017 відповідач не повернув позивачу отриману від позивача позику та проценти. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2017 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики задоволено частково. 21.09.2017 рішенням Апеляційного суду м. Києва вирішено рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2017 скасувати в частині часткового задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики та ухвалене нове. Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 05.01.2018, відкрито провадження по даній справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 05.03.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Відповідно до Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва «Щодо призначення автоматизованого розподілу судової справи» № 4669 від 12.12.2018 здійснено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] . У грудні 2018 року дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. Позивач в судове не з`явився, повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в установленому законом порядку. Відповідач в судове не з`явився, повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в установленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що в позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, у зв`язку з неявкою повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання відповідача без повідомлення причин, суд у відповідності з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що 10.04.2008 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в розмірі 230000 доларів США зі сплатою процентів за користування грошима в розмірі 3% в місяць, про що відповідачем було складено розписку. 14.06.2011 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в розмірі 440000 доларів США зі сплатою процентів за користування грошима в розмірі 3% в місяць та 44000 доларів США - без сплати відсотків, про що відповідачем було складено розписку. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2017 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики, задоволено частково. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору недійсним - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму позики по договору від 14.06.2011 у розмірі 11648692 грн, що складає еквівалент 440000 доларів США; відсотки за користування позикою по договору від 14.06.2011 за період з 22.09.2012 по 15.05.2017 загалом в розмірі 20070696,32 грн, що складає еквівалент 758120 доларів США. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 6890,00 грн. В іншій частині - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Кивєа від 21.09.2017 апеляційні скарги [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] в інтересах [PERSON] , задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва віл 15.05.2017 скасовано в частині часткового задоволення позову [PERSON] та ухвалено нове наступного змісту. Позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики віл 10.04.2008 та від 14.06.2011 задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму позики за договорами позики від 10.04.2008 та від 14.06.2011 в розмірі 16945077,87 грн, що за офіційним курсом гривні до долара США станом на 23.08.2016 становить 670000 доларів США, проценти за користування позикою за вказаними договорами в розмірі 30998490,84 грн, що складає відповідно до офіційного курсу гривні до долара США на 23.08.2016 1225665 доларів США та три проценти річних від простроченої суми позик в розмірі 2583672,17 грн, що складає відповідно до офіційного курсу гривні до долара США на 23.08.2016 - 102157,12 доларів США. Постановою Верховного Суду від 23.10.2019 рішення Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2017 в частині вирішення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики, скасовано. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2017 та рішення Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2017 залишено без змін. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено зазначеними рішеннями, в тексті розписки від 14.06.2011, яка написана відповідачем на підтвердження отримання грошей від позивача згідно із договором позики від 14.06.2011 міститься посилання на те, що дана розписка витікає із виданої раніше 10.04.2008 на суму 230000 доларів США. Крім того, при укладенні між сторонами 14.06.2011 договору позики на суму 484000 доларів США, були враховані зобов`язання сторін, які витікали із договору позики від 10.04.2008 на суму 230000 доларів США, тобто сторони досягли згоди щодо припинення цих зобов`язань у зв`язку із укладенням нового договору позики. Щодо суми коштів, які буди передані за договором від 14.06.2011, то передача коштів в сумі 440000 доларів США відповідно до умов договору підтверджена розпискою від 14.06.2011. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, строк розписки від 10.04.2008 окремо не визначено. Строк розписки договору від 14.06.2011 погодили термін закінчення позики до 01.07.2011. Велика палата Верховного Суду у постанові № 444/9519/12 від 28.03.2018 дійшла висновків, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється в разі спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Зважаючи на наведене, нарахування процентів по договору та розписці від 14.06.2011 на суму 440000,00 доларів США припиняється 02.07.2011. Нарахування процентів по розписці від 10.04.2008 на суму 230000,00 доларів США припиняється 20.02.2013 (дата подання позову до суду), оскільки в розписці від 10.04.2008 не встановлено строків повернення коштів, а пред`явлення позову про стягнення суми позики прирівнюється до вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, не підлянають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: dismissed