Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 12.07.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до статуту він є, та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 18.08.2019 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 14688,68 грн., яка складається з: 5548,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2830,43 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 4283,70 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 850,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 675,65 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 14688,68 грн. за кредитним договором № б/н від 12.07.2013 року та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві вказав про розгляд справи у його відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом вставлено, що 12.07.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до статуту він є, та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати коштів в обумовлений договором строк у рахунок погашення боргу за кредитним договором та сплати інших платежів станом на 18.08.2019 року позивачем нараховано заборгованість в сумі 14688,68 грн., яка складається з: 5548,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2830,43 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 4283,70 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 850,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 675,65 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. У силу ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Умовами договору, який був укладений між сторонами, двічі передбачено цивільно-правову відповідальність у вигляді нарахування як пені, так і штрафу за одне те й саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, що свідчить про порушення положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. Зважаючи на викладене, суд вважає неможливим стягнення з відповідача штрафу та пені одночасно і тому є необґрунтованим застосування до відповідача такого виду неустойки як пеня. Таким чином, оскільки відповідачем не виконано належним чином грошових зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 9554,98 грн., яка складається з наступних складових: 5548,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2830,43 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 675,65 грн. - штраф (процентна складова). На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, що підтверджено документально. Враховуючи викладене,

Outcome: partial