Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У Віньковецький районний суд звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] та примусового його зняття з реєстраційного обліку в її будинку. Зазначає, що вона є власником будинку [ADDRESS] . В цьому ж будинку зареєстрований відповідач, проте, він в ньому не проживає і не з'являється. Незважаючи на непроживання тривалий час в будинку, відповідач не бажає добровільно знятись з реєстрації, цим чинять перешкоди позивачу в користуванні власністю. Власником вона являється на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом . Посилаючись на ст. 391, 405 ЦК України вона вимагає усунення перешкоди пов'язаної з реєстрацією відповідача в її будинку через визнання його таким, що втратив право на проживання в ньому. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи. Справа, відповідно до вимог ст. 223 ч.4 ЦПК України, розглянута без його участі. Дослідивши позовну заяву та представлені докази, слід вважати позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно довідки Віньковецької селищної ради № 479 від 22.02.2019 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] . Вона набула прав власника цього домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.11.2002 року № 2636. Також за вказаною адресою зареєстрований і відповідач [PERSON] . Із змісту повідомлення [PERSON] , [PERSON] адресованого суду слідує, що [PERSON] з 2015 року по теперішній час не проживає у зазначеному будинку [ADDRESS] . Згідно з положеннями частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За ст. 9 ЖК право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Право позивача порушується реєстрацією в її будинку іншої особи, яка не бажає добровільно знятись з реєстрації. Із аналізу доказів слідує, що [PERSON] втратив право на проживання на підставі ст. 71 ЖК України як наймач, який не проживаючи більше 6 місяців без поважних причин, не обслуговуючи, не ремонтуючи, не оплачуючи комунальні послуги, втратили право користування будинком [ADDRESS] . Згідно ст. 316 ЦК України право власності - це право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону, по своїй волі і незалежно від волі інших осіб. Позивач реалізовує право власності на домоволодіння з 2002 року. Вимога його про усунення перешкод, пов'язаних із реєстрацією сторонньої особи в будинку підлягає задоволенню з підстав припису статті 391 ЦК України, яка вимагає усунути перешкоди у здійснені права користування будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на проживання в житлі позивача, знявши його з реєстраційного обліку. Відповідач на час розгляду справи не проживає в будинку і не виявляє інтересу до житла з 2015 року, тому втратив на нього право. У зв'язку з зазначеним та відповідно до ст. 7 ч.2 п.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» [PERSON] підлягає зняттю з реєстрації, оскільки цим Законом оговорено, що зняття з реєстрації здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування особи житловим приміщенням. Вимога оговорена ст. 141 ЦПК України про стягнення судового збору на користь позивача з відповідача не висувається, тому в силу ст. 13 ЦПК України, не є предметом розгляду суду.

Outcome: approved