overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, у якому вказували, що вони є власниками на праві спільної часткової власності 3-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В цієї квартирі зареєстрована відповідачка - [PERSON], [INFO] року, яка є дочкою позивача, і ніколи не проживала у зазначеній квартирі. [PERSON] проживає за іншою адресою разом зі матір'ю - відповідачкою [PERSON]. У добровільному порядку [PERSON] не бажає зняти з реєстрації [PERSON] Реєстрація відповідачки [PERSON] тягне за собою додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, позивачем не нараховуються субсидія та вони в повній мірі не можуть реалізувати свої права як власники квартири. Тому позивачі просили суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на житло, зобов'язати посадових осіб Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку. Позивачі у судове засідання не з'явились, однак надали заяву, у якій позов підтримали, просили суд ухвали рішення без їх участі. Відповідачі та третя особа - орган опіки та піклування у судове засідання повторно не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, заперечень проти позову до суду не направляли. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є власниками на праві спільної часткової власності 3-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (свідоцтво на право власності від 14 липня 1995 р.). В цієї квартирі зареєстрована відповідачка - [PERSON], [INFO] року, яка є дочкою позивача, і ніколи не проживала у зазначеній квартирі, що підтверджується актом обстеження від 19.10.2013 року складеним депутатом с/ради та сусідами. [PERSON] проживає за іншою адресою разом зі матір'ю - відповідачкою [PERSON]. У добровільному порядку [PERSON] не бажає зняти з реєстрації [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

у грудні 2013 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади Гадяцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що у червні 2009 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким домоволодіння по [ADDRESS] заповіла позивачам. Правоустановчі документи на 1 /2 будинку відсутні, а державна реєстрація іншої 1 / 2 частини будинку не проводилась, в зв'язку з чим [PERSON] та [PERSON] не мають можливості оформити право власності на спадщину. Тому позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Сторони також направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що 5 червня 2009 року в м. Гадяч [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належне їй майно заповіла в рівних долях [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину по заповіту [PERSON] стала спадкоємцем на спадкове майно після смерті [PERSON], що складається з 1 / 2 частини домоволодіння по [ADDRESS]. Правоустановчі документи на іншу 1 / 2 частину будинку відсутні. Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по [ADDRESS] становить 51136 грн. Земельна ділянка площею 0,0600 га по [ADDRESS] не приватизована. [INFO] в м. Гадяч [PERSON] померла. Згідно довідки Гадяцької міської ради на дату смерті [PERSON], остання проживала одна по [ADDRESS]. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] після померлої [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] Нотаріальною конторою [PERSON] та [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини на домоволодіння після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивачі є спадкоємцями на майно померлої [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікол» (надалі - відповідач), у якому просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 серпня 2013 року по 11 листопада 2013 року в сумі 19 974,13 грн. і середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 12 листопада 2013 року по 06 грудня 2013 року в сумі 6 984 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 01 квітня 2011 року його було прийнято на посаду монтажника будівельного 5 розряду ТОВ «Мікол». 11 листопада 2013 року позивач звільнився з займаної посади за власним бажанням, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення з роботи відповідач нарахував позивачеві заробітну плату за період з 01 липня 2013 року по 11 листопада 2013 року в сумі 19 974,13 грн., але фактично грошові кошти виплачені не були. На підставі викладеного позивач звернувся з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином (а.с. 49). Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON], завернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначаючи, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] Позивач, [PERSON], просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що вони припинили шлюбні відносини у зв'язку з тим, що під час проживання вони втратили повагу один до одного, любов, між ними виникло взаємне непорозуміння та небажання проживати разом, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення сумісного господарства, вважає, що сім'я остаточно розпалася, вони перестали підтримувати шлюбні відносини в жовтні 2012 року. Відновлення шлюбних стосунків з відповідачем вважає неможливим. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухав позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновків про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Як встановлено в судовому засіданні позивач, [PERSON], 18 липня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON], у Центрально - Міському відділі РАЦС Криворізького міського управління юстиції, актовий запис №324. Від шлюбу з відповідачем сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не приймають заходів для примирення і збереження сім,ї, що підтвердилось показами позивача в судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що шлюб сторін розпався остаточно, носить формальний характер, підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просила розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 25). Відповідач у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що позов визнає, просить розглядати справу у її відсутність (а.с. 20). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 серпня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З позовної заяви вбачається, що сторони проживаються окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 вересня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 15 вересня 1995 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів. (а.с. 6) Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання його такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], де останній значиться зареєстрованим, але не проживає без поважних причин понад один рік. У судовому засіданні позивач позов підтримав та суду пояснив, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 листопада 2002 року належить жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. З 17 травня 2005 року у вказаному жилому приміщенні зареєстрований його син [PERSON], який протягом двох місяців з дня реєстрації проживав у приміщенні, але потім з'їхав та почав мешкати в місті Шахтарськ зі своєю матір'ю. Враховуючи те, що відповідач не мешкає в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин, не сплачує комунальні послуги, втратив інтерес до житла, просив визнати [PERSON] такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому у відповідності зі ст. 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності [PERSON] на підставі наявних у справі доказів і прийняти заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Жилий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], на праві власності належить позивачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 25 листопада 2002 року державним нотаріусом П'ятої Макіївської державної нотаріальної контори. (а. с. 5). У вказаному жилому приміщенні з 17 травня 2005 року зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується будинковою книгою ( а. с. 6-7). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Свідок [PERSON] сусід позивача, пояснив, що знає сім'ю [PERSON] більше десяти років, [PERSON] він не бачив з 2005 року, місце знаходження його не відоме. Свідок [PERSON], сусідка позивача, надала суду аналогічні пояснення. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у жилому приміщенні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] понад один рік. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад встановлені строки у вказаному житловому приміщення судом не здобуто. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання відповідача такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], оскільки останній без поважних причин не проживає у даному будинку понад встановлені законом строки, тобто понад один рік. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував з відповідачем шлюб. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого часто виникали непорозуміння та конфлікти і що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.06.1985 року між сторонами зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Сім'я [PERSON] фактично розпалася, тривалий час сторони проживають окремо і миритися не бажають. При таких обставинах суд вважає неможливим подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 197, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 лютого 2014 року між ним та відповідачкою у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1670. Від шлюбу спільних дітей не мають. В зв'язку з тим, що кожен з них має різні характери та погляди на життя, між ними постійно виникали сварки, які призвели до розпаду сім'ї. Сторони проживають окремо, віддалились один від одного. Вважає, що сім'я розпалась, налагодження сімейних відносин є неможливим та суперечить її інтересам, тому просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явився, направив заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, направила заяву про слухання справи у її відсутність, на розірвання шлюбу згодна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 вересня 2007 року року між [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1670. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. У зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, сім'ю та ведення домашнього господарства, сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені у вересні 2013 року. Спір про майно не заявлено. Враховуючи те, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 червня 2007 року між ним та відповідачем в Октябрському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 105. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з батьками. У зв'язку з тим, що кожен з них має різні характери та погляди на життя, між ними постійно виникали сварки, які призвели до розпаду сім'ї. Сторони припинили шлюбні стосунки з січня 2014 року, віддалились один від одного. Вважає, що сім'я розпалась, налагодження сімейних відносин є неможливим та суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] заперечувала проти розірвання шлюбу, вважає шо шлюб можливо зберегти. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 червня 2007 між [PERSON] та [PERSON] у в Октябрському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ був зареєстрований шлюб, актовий запис № 105. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Спір про майно не заявлено. У зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, сім'ю та ведення домашнього господарства, сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені у січні 2014 року. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Вернигородоцької сільської ради і [PERSON] про визнання за ним права власності на земельну ділянку, площею 3,1316 га, яка розташована на території Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області і була передана у приватну власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серії - ВН №8-1543, виданого на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Вернигородоцької сільської ради від 12 червня 2001 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав в позовній заяві, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 3,1316 га, яка розташована на території Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області і була передана у приватну власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Він (позивач) є спадкоємцем зазначеного майна за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Вернигородоцької сільської ради 24 грудня 1997 року, за реєстром №36, і у встановлений законом строк спадщину прийняв, так як на час смерті матері постійно проживав разом з нею і був зареєстрованим за вказаною адресою. Крім нього спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON] є його сестра, а дочка померлої - [PERSON]. Однак, [PERSON] спадщину не прийняла і на неї не претендує. Проте, оформити свої спадкові права на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не може через те, що державний акт на право приватної власності на землю на ім'я його покійної матері був виданий з порушенням чинного законодавства і містить виправлення. Саме ця обставина не дає йому можливості оформити свої спадкові права. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов підтримує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов визнає. Представник Вернигородоцької сільської ради в судове засідання не з'явився. Вернигородоцький сільський голова надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у відсутності представника сільської ради, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем [PERSON] та представником відповідача - Вернигородоцьким сільським головою Гуп’яком В.П. необхідно прийняти, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи (а.с.5-14) і положеннях ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1233 ЦК України, іншим чином позивач не може реалізувати своє спадкове право, а представник відповідача - Вернигородоцький сільський голова не обмежений в повноваженнях на визнання позову.

Outcome: approved