Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

У грудні 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] - про визнання особи такою, що втратила право на проживання у житловому будинку. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що він є власником житлового [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , являється його сином. Раніше він проживав та був зареєстрованим у вказаному будинку, але з 2010 року там не проживає. Добровільно він не бажає зніматись з реєстрації, чим перешкоджає користуватись його власним будинком, зокрема, не надає грошових коштів на сплату за комунальні послуги та не надає даних про доходи, чим перешкоджає отримати субсидію. На підставі вищевикладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04 червня 2019 року, просила суд ухвалити рішення, яким: - визнати, [PERSON] , [INFO] , таким, який втратив право проживання у житловому [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою останнього місця реєстрації. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] є власником житлового буд. [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу від 03.02.1998 р., який було укладено у першій Кременчуцькій державній нотаріальній конторі, який посвідчила державний нотаріус, Бухарова С. К . [PERSON] , [INFO] , являється сином позивача. [PERSON] проживав та був зареєстрованим у вказаному будинку, що підтверджується довідкою виконкому Піщанської сільської ради Кременчуцького району від 20.09.2018 року за № 428. [PERSON] за вказаною адресою з 2010 року там не проживає, що підтверджується актом про не проживання осіб, складений у присутності двох свідків, [PERSON] та [PERSON] , завірений депутатом І.В. Корзун . Добровільно [PERSON] не бажає зніматись з реєстрації, чим перешкоджає користуватись позивачу належним йому будинком, зокрема, не надає грошових коштів на сплату за комунальні послуги та не надає даних про доходи, чим перешкоджає отримати субсидію. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Згідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Outcome: approved