Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У вересні 2020 р. заявник [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 01.01.2001 року по теперішній час. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [PERSON] проживає з [PERSON] з 2001 р як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання ведуть спільне господарство, мають спільний сімейний бюджет, робили ремонт в квартирі по [ADDRESS] , однак офіційно шлюб не реєстрували. Вказане стало підставою для звернення до суду з заявою. У судовому засіданні заявник вимоги даної заяви підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, пояснив, що метою встановлення факту є отримання громадянства України. Заінтересована особа заяву підтримала, підтвердила факт проживання з заявником з 01.01.2001 по теперішній час. Ухвалою судді від 17.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Суд, заслухавши пояснення заявника та заявлених у справі свідків, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] дали згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується заявою, посвідченою 02.12.2015 р. приватним нотаріусом Журавльовою Л.М.,зареєстровано в реєстрі №667, 6678. (а.с. 12) Згідно акту сусідів, підписи яких затверджено управителем мікрорайону, в квартирі [ADDRESS] не зареєстровані, але проживає [PERSON] (а.с. 13) В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що товаришує з сім`єю заявника та [PERSON] . Повідомив, що вони проживають разом більше 20 років, приблизно з 2000 року. Свідок [PERSON] пояснила суду, що товаришує з дочкою [PERSON] - [PERSON] більше 12 років. Протягом цього часу заявник проживав з [PERSON] . З урахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що показання свідків не протирічать іншим зібраним по справі доказам, суд оцінює вказані показання як достовірні. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки у судовому засіданні з показань свідків та письмових доказів було достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, суд вважає можливим встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 31.03.2021 року. В частині встановлення вказаного факту у період з 01.01.2001 р. о. 01.01.2004 р. потрібно відмовити, оскільки факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року, а КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу. Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 163/754/17. В зв`язку з чим заява підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, ст. 3 СК України,

Outcome: partial