Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У грудні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв'язку з продовженням навчання, в якій заявник вказав, що навчається на денній формі на третьому курсі Кіровоградського музичного училища на державній основі, а відповідач є його матір'ю, проте не надає коштів на утримання сина в добровільному порядку після досягнення ним повноліття. Посилаючись на ст. ст. 180, 182, 199-200 СК України, вимагає стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно до досягнення ним 23-річного віку, тобто до 10.11.2019 р. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у суді не визнала позов повністю і пояснила, що позивач неспроможна сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, бо не має роботи і потребує лікування за станом здоров'я. Оповіщена у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково із таких підстав. Як вбачається зі згаданих пояснень та наданих сторонами доказів, після спільного проживання із сім'єю мати частково надавала матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у зв'язку зі стягненням аліментів за рішенням Новомиргородського районного суду від 07.03.2013 р. Зазначені виплати проводилися до досягнення сином повноліття. Так, відповідачем було сплачено 3.649,30 грн., а борг за несплаченими аліментами на момент досягнення позивачем повноліття складає 7.978,14 грн. Із довідки Кіровоградського музичного училища витікає, що повнолітній є студентом денної форми навчання ІІІ курсу та продовжить навчання до 30.06.2016 р. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов життя заявника від 20.11.2014 р. позивач фактично проживає з батьком і потребує матеріальної допомоги на період навчання. Згідно з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України: ч. 1 - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. ч. 2 - право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач не приймає участі у наданні матеріальної допомоги на утримання сина після досягнення ним повноліття у добровільному порядку, хоча спроможна надавати таку допомогу. Суд відкидає заперечення представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про неможливість сплати аліментів, бо з наданих медичних документів витікає, що відповідачу рекомендовано пройти додаткове обстеження у медичному закладі. В той же час відповідачем не надано документів про суттєві обмеження її працездатності, а також про встановлення їй інвалідності. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; · стан здоров'я та матеріальне становище відповідача; · відсутність у відповідача іншої дитини, непрацездатних батьків, чоловіка; · інші обставини, що мають істотне значення. Проте суд вважає за потрібне стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі по 100 грн. щомісячно, бо в даний час відповідач не має постійного заробітку та не сплатила заборгованості за попереднім рішенням суду. Окрім цього, не ґрунтується на законі вимога позивача про стягнення аліментів до досягнення ним 23-річного віку, тобто до 10.11.2019 р. Адже позивач буде навчатися лише до 30.06.2016 р. Тому в цій частині позову потрібно відмовити за його безпідставністю (ч. 2 ст. 199 СК України). Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 243,60 грн., від сплати якого позивач був звільнений у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial