Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У грудні 2020 року голова правління Кредитної спілки «СуперКредит» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 28 609 грн. 08 коп. В обґрунтування позовної заяви посилаючись на те, що 23.10.2017 між кредитною спілкою «Супер Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії №СК50/254/17/129/20СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п 1.1 якого Позивач зобов`язався надати Відповідачу кредит в сумі 14 000 грн. 23.10.2017 між Позивачем та Відповідачем було укладено додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору (Додатковий договір №1), відповідно до п 1 якого її строни погодили, що Позивач надає Відповідачу транш у розмірі 14 000 грн, за наслідками видачі якого, суму неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 - 14 000 грн. Позивач вказані кошти перерахував на рахунки відповідача в АТ «КБ» Приват Банк, однак останній умови договору не виконав, кошти не повернув. З огляду на викладене, позивач вирішив звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідач не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. У відповідності до п. 3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 23.10.2017 між кредитною спілкою «Супер Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії №СК50/254/17/129/20СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п 1.1 якого Позивач зобов`язався надати Відповідачу кредит в сумі 14 000 грн (а.с. 4,5) 23.10.2017 між Позивачем та Відповідачем було укладено додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору (Додатковий договір №1), відповідно до п 1 якого її строни погодили, що Позивач надає Відповідачу транш у розмірі 14 000 грн, за наслідками видачі якого, суму неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 - 14 000 грн (а.с. 8) Із заяви [PERSON] вбачається, що він просив Голову КС «Супер Кредит» надати йому черговий транш в сумі 14 000 грн (а.с. 9). Із платіжних доручень №11807 та №11808 вбачається, що КС «Супер Кредит» перерахувала на рахунок [PERSON] кошти в загальній сумі 14 000 грн (а.с. 13). 03.11.2020 КС «Супер Кредит» направляла претензію для [PERSON] , яка залишилася без уваги (а.с. 14). Відповідно до п 3.1 Договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання Договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача , або шляхом спрямування суми виданого Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст.ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. Згідно ст. 1049 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.1054,1055ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до постанови Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Час прострочення - це час з моменту закінчення строку дії Договору по день звернення з позовом до суду. Детальні роз`яснення для розрахунку інфляційних витрат вміщені у Листі Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та Роз`яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/223 від 12.05.1999 «Про деякі питання, пов`язані з застосуванням індексу інфляції». Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач своїм правом надати відзив на позов і спростувати доводи позивача не скористався, суд, виходячи із наданого розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Згідно зіст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача належить стягнути 2102 грн. на оплату судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved