Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

У вересні 2020 року ТОВ «Миколаївгаз Збут» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 6881,45 грн. та судовий збір. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, що надаються ТОВ «Миколаївгаз Збут». Відповідач своїх зобов`язань зі своєчасної оплати за вказані послуги не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість перед ТОВ «Миколаївгаз Збут» в розмірі 6881,45 грн. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідачем не погашена, через що позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 11.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутність та що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Згідно ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Статтею 13\~ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормативно-правове регулювання відносин, що виникають на ринку розподілу природного газу між газорозподільними підприємствами та споживачами їх послуг здійснюється на підставі наступних законодавчих актів: Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494. У відповідності до підпункту 33 пункту 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу. Постановою НКРЕКП від 18.05.2017 року №674 ліцензію на постачання природного газу видано ТОВ «Миколаївгаз Збут». Отже, право на отримання оплати за спожитий газ належить постачальнику, яким у період з липня 2015 року є ТОВ «Миколаївгаз збут». При цьому останній проводить подальший розподіл коштів, в тому числі на користь ПАТ «Миколаївгаз» як газорозподільного підприємства. У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункт 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ. За правилами ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виконують з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст.\~11\~ЦПК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути договори або інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що факт оплати споживачем спожитого природного газу підтверджує споживання газу, а отже є діями, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, що у підсумку є фактом приєднання останнього до умов договору розподілу природного газу. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. ст. 67-68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 14 розділу ІІІ Правил постачання - розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць. Судом встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг з постачання природного газу, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут», номер особового рахунку № [NUMBER] . У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань, які полягають в своєчасній оплаті послуг з газопостачання, у останньої утворилась заборгованість перед ТОВ «Миколаївгаз Збут» в розмірі 6881,45 грн. Згідно з дослідженим судом розрахунком заборгованості відповідача за спожитий природній газ (з урахуванням факту оплат та субсидії) заборгованість відповідачем в повному обсязі не сплачена, покази лічильника станом на вересень 2020 року становлять 8730 м.куб., у зв`язку із чим розмір заборгованості становить 6881,45 грн. Враховуючи те, що відповідачем, якій надані послуги з постачання природного газу та якою не заявлено про відмову від таких послуг, не сплачені кошти за спожитий природний газ,

Outcome: approved