Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із даним позовом. Свої вимоги обгрунтовували тим, що вони є співвласниками земельної ділянки, площею 0,1577 га, що розташована на території с. Буча по вул. Лісова, 1, Києво-Святошинського району, Київської області. З метою внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру в лютому 2015 року позивачі звернулись до землевпорядної організації для виготовлення виготовлення технічної документації із землеустрою та присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці. Технічна документація була виготовлена, однак 02 липня 2015 року позивачам відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у звязку з тим, що їх земельна ділянка перетинається із ділянкою, кадастровий номер 3222480802:04:001:0231, площею 0,1544 га, що належить [PERSON] Фактично земельні ділянки не перетинаються, між ними встановлені межі. Але при виготовленні технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка належить [PERSON] допущено помилки при визначенні координат ділянки. Тому, позивачі вимушені звертатись до суду із даним позовом. Просили суд визнати недійсним державний акт серії ЯЖ №678573, виданий [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1544 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3222480802:04:001:0231, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Буча, вул. Лісова,2 2 та скасувати його державну реєстрацію. В судове засідання позивачі не зявились. Про час, день та місце слухання справи повідомлені. Направили до суду клопотання про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення судового розгляду не направив. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення судового розгляду не направив. За письмовою згодою позивачів суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції яка діяла на той час) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки, площею 0,1577 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована на території с. Буча по вул. Лісова, 1, Києво-Святошинського району, Київської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 №289338, зареєстрованим у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 27 червня 2003 року за № 1521/42473 в рівних частках кожній. Як вбачається з вказаного державного акту, в ньому встановлено зовнішні межі земельної ділянки згідно з планом. Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера. Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про державний земельний кадастр» внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим. Згідно ч. 8 ст. 24 Закону на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Отримання такого витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є обов'язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки. Як вбачаєтьсяз матеріалів справи, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж належної позивачам земельної ділянки в натурі (на місцевості) була виготовлена землевпорядною організацієюДП «Київський-науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі договору №4809 від 22 жовтня 2014 року. Однак, 02 липня 2015 року державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у звязку з тим, що в межах земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати знаходиться частина іншої земельної ділянки, що підтверджується рішенням №РВ-3200148172015 від 02 липня 2015 року. З технічної документації вбачається, що належна позивачам земельна ділянка перетинається з ділянкою, кадастровий номер 3222480802:04:001:0231, площею 0,1544 га, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ №678573. Відповідно до інформації, вказаної в акті обстеження земельної ділянки від 19 березня 2015 року конфігурація та площа земельної ділянки [PERSON] на місцевості не відповідає конфігурації та площі, вказаній в державному акті. Так, згідно рішення Бузівької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,15 га, що відповідає фактичним обмірам, а відповідно до державного акту [PERSON] належить земельна ділянка 0,1544 га. Як вбачається із вищевказаного акту, межові знаки земельної ділянки позивачів, на момент виділення земельної ділянки [PERSON], були встановлені відповідно до меж, визначених державним актом на право приватної власності на землю, серії Р3 №289338, зареєстрованим у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 27 червня 2003 року за № 1521/42473. Тобто, фактично земельна ділянка позивачів та земельна ділянка відповідача не перетинаються. Але при виготовленні технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка належить [PERSON] допущені помилки у встановленні координат ділянки. Тому, при внесенні даних про нашу земельну ділянку до Державного земельного кадастру площі земельних ділянок накладаються одна на одну. Відповідно до ч. 1 п) б, ст. 196 Земельного кодексу України (в редакції яка діяла на той час) (складові частини державного земельного кадастру) державний земельний кадастр включає: кадастрові зйомки. Згідно ст. 198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Усупереч вимогам п. б., ч. 2, ст. 198 Земельного кодексу України [PERSON] при оформленні державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ №678573 не погоджував з позивачами, як суміжними землевласниками, межі своєї земельної ділянки. Крім цього, [PERSON] отримав свою земельну ділянку у приватну власність на підставі державного акту, який був виготовлений значно пізніше ніж виготовлений позивачами державний акт, що свідчить про те, що право власності у [PERSON] на частину земельної ділянки (площу перетинання), виникнути не могло, оскільки вона вже з перебувала у приватній власності позивачів. Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Як встановлено ч. З ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника майна визнається судом незаконним та скасовується. У звязку з перетином частини земельної ділянки позивачів із земельною ділянкою відповідача позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права по володінню, користуванню та розпорядженню своєю власністю в тих межах і в тій площі, що закріплені державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №678573, зокрема на внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, внаслідок чого не можливо отримати Витяг з державного земельного кадастру, який є обовязковим документом при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 391, 393 Цивільного кодексу України, ст. ст. 116, 152, 155 Земельного кодексу, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, -

Outcome: approved