Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Як підставу позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Вказує, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність будь-якого бажання проживати однією сімєю та вести спільне господарство. Зазначає, що фактично подружні стосунки між ними припинені, проживають окремо, спільний бюджет відсутній, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. Вважає, що причини, які спонукали наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя суперечитиме її інтересам. На примирення з відповідачем не згодна, оскільки конфлікт не є тимчасовим. Позивач просить розірвати шлюб, оскільки немає наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачем. У підготовче судове засідання сторони не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, відповідач визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. У відповідності до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні на підставі наданих доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 7 (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка мешкає разом з матірю, позивачем по справі (а.с. 5). Судом встановлено, що сумісне життя у сторін не склалося через відсутність будь-якого бажання проживати однією сімєю та вести спільне господарство. На даний час подружні стосунки припинені, проживають окремо, спільний бюджет відсутній, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя сторін як подружжя суперечить їхнім інтересам, оскільки конфлікт між ними не є тимчасовим. На примирення сторони не згодні. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Статтею 141 ЦПК України \~передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так за загальним правилом, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved