Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

У грудні 2019 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що із відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стосунки з чоловіком не склалися, тому рішенням суду шлюб між подружжям розірвано. З 05 жовтня 2016 року відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач вважає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень [PERSON] сама не може забезпечити, тому вважає, що батько, який є здоровим та працездатним, та не має на утриманні інших осіб, зможе сплачувати аліменти у розмірі по 2 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 05 грудня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог 25 лютого 2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги визнав частково. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, проте у меншому розмірі, а саме 2 500 грн. на двох дітей, оскільки відповідач не має постійної роботи, отримує мінливий дохід та після розірвання шлюбу з позивачем змушений орендувати житло. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 23). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та підтвердила, що з 09 березня 2020 року діти проживають разом з батьком. Тому, з огляду на такі обставини, позивач не претендує на аліменти, з того часу, коли діти стали проживати з батьком. [PERSON] звернулася до Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області з питанням щодо визначення місця проживання дітей із позивачем, проте на даний час рішення не прийнято у зв`язка з карантином. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що з 09 березня 2020 року діти проживають разом з батьком та перебувають на його утриманні, а тому, стягнення з відповідача аліментів на користь позивача є безпідставним. Також відповідач пояснив, що працює літературним редактором, а його місячний дохід є мінливим та нестабільним. Обставини справи, що встановлені судом 18 липня 2008 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 356. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 6). Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Батьком у свідоцтвах про народження дітей записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 7-8). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище позивача після розірвання шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 9-10). Згідно постанови Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2019 року залишено без змін (а.с. 11-13). Як вбачається із договору оренди від 02 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] орендує однокімнатну квартиру загальною площею 40 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38). 02 грудня 2019 року депутатом Броварської міської ради [PERSON] здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] .У ході такого обстеження встановлено, що [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але за місцем реєстрації не проживає. Зі слів сусідів [PERSON] за час проживання за даною адресою показав себе з негативної сторони: вів себе неналежним чином, а саме ображав дружину та дітей, а також сусідів, поводився як психічно неврівноважена людина. Даний факт засвідчили сусіди(а.с. 14). Із акту обстеження умов проживання за № 180 від 26 травня 2020 року, складеного начальником відділу опіки (піклування) та сімейних форм виховання Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області Маліборською Є.В. та головним спеціалістом відділу опіки (піклування) та сімейних форм виховання Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області Войтенко Н.І. за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що у вказаній квартирі проживають [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , умови проживання задовільні. Житло орендоване з жовтня 2019 року, квартира однокімнатна, наявні меблі, електропостачання, водопостачання. З 10 березня 2020 року діти проживають з батьком. Дохід сім`ї від 4 000 грн. до 7 000 грн. Діти забезпечені продуктами харчування. Одягом забезпечені, але його обмаль. Наявні підручники, шкільне приладдя. Стосунки в сім`ї доброзичливі. Зі слів [PERSON] він не забороняє дітям спілкуватися з їх матір`ю (а.с. 65). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 180, ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст.ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як передбачено ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що батьки мають нести рівну участь в утриманні дитини. Звертаючись до суду з вимогами про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі, позивачем не надано жодних доказів щодо необхідності їх стягнення саме в розмірі 5 000 грн. щомісячно, як і не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Визнаючи позовні вимоги в сумі 2 500 грн. на обох дітей щомісячно, відповідачем у відзиві зазначено, що він не має постійної роботи, отримує мінливий дохід та після розірвання шлюбу змушений орендувати житло, тому сплачувати аліменти у більшому розмірі не має можливості. Судом встановлено, що з 10 березня 2020 року діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком, а позивач не претендує на аліменти на їх утримання з моменту проживання дітей з відповідачем. За таких обставин, врахувавши положення норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, одержувача та платника аліментів, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 300 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 05 грудня 2019 року і до [INFO] , оскільки діти з 10 березня 2020 року проживають з батьком та перебувають на його утриманні. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial