Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

У грудні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за Генеральною угодою б/н від 14.12.2015 року, укладеною між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] , в сумі 13584,96 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 5221,03 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2450,38 грн.; заборгованості за пенею в розмірі 5913,55 грн. та утворилася станом на 18.11.2019 року, посилаючись на порушення боржницею своїх зобов`язань. 18.12.2019 року ухвалою суду відкрито провадження і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у своїй заяві позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин. Про судові засідання остання повідомлялась судовими повістками, які направлялись за місцем її реєстрації, однак, поштові конверти повернулися до суду без вручення, з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Враховуючи, що направлені їй повідомлення [PERSON] не отримувала, відповідачка також була викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, [PERSON] була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином. При цьому слід зазначити, що на її адресу було направлено і копію ухвали про відкриття провадження, в якій встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, однак, до теперішнього часу такого відзиву суду відповідачкою також надано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 14.12.2015 року, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої Банк надав останній кредит у розмірі 7459,89 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості, зі строком дії договору - до 31.12.2017 року. Відповідно до п.2.1 цієї Генеральної угоди погашення заборгованості [PERSON] здійснюється, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця, шляхом надання відповідачкою Банку грошових коштів (щомісячного платежу) для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 373,29 грн. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України, вказаних в цій угоді Умов та правил, сторони домовились, що строком повернення відповідного кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою, і за таке прострочення позичальник сплачує банку штраф у розмірі 322,04 грн.. Згідно з наданим банком розрахунком від 18.11.2019 року, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором від 14.12.2015 року станом на 18.11.2019 року становить 13584,96 грн. та складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 5221,03 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2450,38 грн.; заборгованості за пенею в розмірі 5913,55 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що відповідачка фактично отримала та використала кошти позивача, які в добровільному порядку не повернуті, їх розмір відповідачкою в судовому засіданні не оспорювався, заяв про застосування позовної давності нею не заявлялось, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 5221,03 грн. підлягає задоволенню. Також, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З наявної в матеріалах справи Генеральної угоди вбачається, що [PERSON] погодила розмір відсотків за користування кредитними коштами та сплату штрафу у випадку прострочення зобов`язання, засвідчивши це своїм підписом. При цьому, строк кредитування, в межах якого погоджено його умови, закінчився 31 грудня 2017 року та з цієї дати настав строк виконання зобов`язань у повному обсязі і виник обов`язок повністю погасити заборгованість. Отже, подальше нарахування відсотків - після закінчення строку кредитування суперечить вимогам закону. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10 цс у справі № 444/9519/12. В ній зазначено про те, що: проценти за кредитом нараховуються протягом строку кредитування; якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми, передбачені статтею 625 ЦК України; перебіг позовної давності починається по кожному окремому платежу з моменту прострочення його оплати; неустойка нараховується з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу, якщо такий платіж не було здійснено (аналогічно розраховується й позовна давність зі сплати неустойки по кожному платежу, але у межах спеціального строку давності - 1 рік); сплив позовної давності зі сплати основної суми заборгованості (тіла, процентів) є підставою для застосування строку давності і до додаткових вимог (штраф, пеня). Відповідачка не подавала до суду заяви про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах. З огляду на викладене, нарахування відсотків після 31 грудня 2017 року є безпідставним. Враховуючи, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості розмір відсотків станом на 31 грудня 2017 року складав 1422,99 грн та їх сплату погоджено відповідачкою у п. 2.1 Генеральної угоди, дійсність якої не оспорена, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, тобто з відповідачки на користь Банку слід стягнути заборгованість за відсотками в сумі 1422,99 грн. В частині позовних вимог про стягнення пені, суд дійшов таких висновків. У Генеральній угоді, укладеній між позивачем та відповідачкою 14.12.2015 року, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки, такої як пеня та комісії та її визначеного розміру. Пунктом 2.8. Генеральної угоди сторонами погоджено нарахування при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню заборгованості по кредиту, а саме: останній сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах справи та яким згідно Генеральної угоди передбачено розмір пені за прострочення зобов`язання, не містять підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору (Генеральної угоди), укладеного між сторонами 14.12.2015 року. Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначеними у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 647/248/17. За таких обставин, суд вважає, що сторонами погоджено застосування цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту у вигляді пені в розмірі, визначеними Умовами та правилами, які позичальником не погоджені, а тому підстави для її стягнення відсутні. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за користування кредитом відповідно до Генеральної угоди від 14.12.2015 року, яка виникла станом на 18.11.2019 року у розмірі 6644,02 грн. та складається з: 5221,03 грн. - заборгованості за кредитом, а також заборгованості за відсотками станом на 31.12.2017 року в сумі 1422,99 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача також судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 939 грн. 51 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial