Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 квітня 2013 року по справі № 524/1805/13-ц, яке набрало законної сили, були стягнуті аліменти з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Вважає аліменти у такому розмірі не можуть забезпечити усі необхідні потреби дитини. Окрім того, вона народила ще одну дитину сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідача. Просила суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнив, просив суд змінити розмір стягуваних аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 500 грн. 00 коп. щомісячно на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, просив позов задовольнити, слухати без його участі. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов на адресу суду не направив. Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою судді від 07.10.2019 року відкрито спрощене провадження по справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 квітня 2013 року по справі № 524/1805/13-ц, яке набрало законної сили, були стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суд видав виконавчий лист. Син проживає разом із матір`ю. Позивач вказує, що розмір аліментів занадто малий, і цих коштів не вистачає на утримання дитини та задоволення усих її потреб. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Автозаводським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області (а.с. 8). Батько на утримання малолітнього сина матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Аліменти мають на меті забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити, а саме змінити розмір стягуваних аліментів з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення сином [PERSON] повноліття та стягнути аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] .

Outcome: approved