Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

У вересні 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов Акціонерного товариства «Юнекс Банк» (далі за тестом - АТ «Юнекс Банк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач зазначає, що 31 жовтня 2018 року АТ «Юнекс Банк» та [PERSON] , уклали між собою кредитний договір № 0.036.92.1018.ФО_К, за яким Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 29000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 процентів річних, та комісією за обслуговування кредиту 2,99 процента щомісячно. Відповідно до Кредитного договору Позичальник зобов`язався повертати Кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.5 Кредитного договору, зі строком погашення Кредиту - не пізніше 31.10.2021 року. Проте, [PERSON] не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору. Станом на 20 серпня 2020 року загальна заборгованість [PERSON] перед АТ «Юнекс Банк» за Кредитним договором № 0.036.92.1018.ФО_К від 31.10.2018 року складає: 31 459,52 грн., у тому числі: сума заборгованості за кредитом складає 18 860,46 грн.; сума заборгованості за процентами та комісіями складає 12 599,06 грн. Станом на дату відправки даної позовної заяви до суду, жодних дій щодо погашення боргу [PERSON] - не виконано. З огляду на вказане, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу за кредитним договором № 0.036.92.1018.ФО_К від 31.10.2018 року у розмірі 31459, 52 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2102 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи судом не заперечував. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена своєчасно та у встановленому законом порядку, заперечень проти позову суду не надала. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 31 жовтня 2018 року АТ «Юнекс Банк» та [PERSON] , уклали між собою кредитний договір № 0.036.92.1018.ФО_К, за яким Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 29000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 процентів річних, та комісією за обслуговування кредиту 2,99 процента щомісячно. Відповідно до Кредитного договору, Позичальник зобов`язався повертати Кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.5 Кредитного договору, зі строком погашення Кредиту - не пізніше 31 жовтня 2021 року. [PERSON] не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору. Станом на 20 серпня 2020 року загальна заборгованість [PERSON] перед АТ «Юнекс Банк» за Кредитним договором № 0.036.92.1018.ФО_К від 31 жовтня 2018 року складає: 31 459,52 грн., у тому числі: сума заборгованості за кредитом складає 18 860,46 грн.; сума заборгованості за процентами та комісіями складає 12 599,06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором доданим до матеріалів справи. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що невиконанням зобов`язань відповідачкою [PERSON] за кредитним договором № 0.036.92.1018.ФО_К від 31 жовтня 2018 року щодо своєчасного повернення суми кредиту, було порушено права позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved