Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з солідарно з відповідачів понесені кредитною спілкою збитки за прострочку грошового зобовязання в розмірі 53368 грн. 18 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1347 грн. 85 коп. та витрати по оплаті правової допомоги у сумі 500 грн. 00 коп. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що рішенням третейського суду при Асоціації «Південноукраїнська [PERSON], Адвокатів та Правозахисників України» від 02.12.2009 року, був задоволений позов кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до відповідачів про повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним. На користь позивача було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 33829 грн. 13 коп., а також витрати на сплату третейського збору в розмірі 1500 грн., а всього 35329 грн. 13 коп. У звязку з тим, що відповідачі до теперішнього часу і не виконали своє зобовязання по поверненню грошових коштів, позивачу були спричинені збитки внаслідок росту інфляції за період з 01.12.2009 року по 01 грудня 2016 року у розмірі 45949 грн. 06 коп. та 3% річних від простроченої суми з 02.12.2009 року по 01.12.2016 року у сумі 7419 грн. 12 коп. Всього розмір збитків станом на 01.12.2016 року склав 53368 грн. 18 коп., у звязку з чим, позивач вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідачів - адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем був пропущений строк звернення до суду з позовною заявою, тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 30 січня 2017 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом [PERSON] було предявлено зустрічну позовну заяву [PERSON] до Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство», третя особа [PERSON] про визнання припиненими правовідносин (арк.с.41-42). В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначено, що між [PERSON] та кредитною спілкою 29.01.2007 року укладено кредитний договір №056-39-07. Згідно п.1.2 Основного Договору та Додатку до нього кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту 29.01.2009 року. Між [PERSON] та кредитною спілкою 29.01.2007 року укладено договір поруки №056-39-07-П, згідно якого вона зобовязалася забезпечити виконання основного договору. Строк дії договору поручительства також не визначений (діє до повного виконання зобовязань по ньому). Оскільки п.1.2. кредитного договору №056-39-07 від 29.01.2007 року передбачено кінцевий термін погашення кредиту (момент настання строку виконання у повному обсязі) 29.01.2009 року, позивач повинен звернутися з вимогою до поручителя не пізніше 29.07.2009 року. Проте, як вбачається з рішення Третейського суду від 02.12.2009 року, таке звернення було здійснено поза межами строку, визначеного в законі, оскільки позов надійшов до суду у листопаді 2009 року. Отже, поруку за договором №056-39-07-П від 29.01.2007 року слід вважати припиненою. В судовому засіданні представник позивача підтримав зустрічну позовну заяву, просив її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Представник відповідача за зустрічною позовною заявою у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, посилаючись на відсутність правових підстав для її задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що первісна позовна заява задоволенню не підлягає, а зустрічна підлягає задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. Встановлено, що 29 січня 2007 року між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] було укладено кредитний договір №056-39-07 (арк.с.43-45). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №056-39-07 від 29 січня 2007 року був укладений договір поруки №056-39-07-П від 29 січня 2007 року, між кредитною спілкою та поручителем [PERSON], відповідно до умов якого, остання взяла на себе на добровільних засадах відповідати перед Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» по зобовязаннях позичальника [PERSON] в повному обсязі (арк.с.46). Рішенням Третейського суду при Асоціації «Південноукраїнська [PERSON], Адвокатів та Правозахисників України» від 02 грудня 2009 року позов Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 33829 грн. 13 коп. та витрати по сплаті третейського збору в розмірі 1500 грн. 00 коп. (арк.с.4-8). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601,604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про стягнення індексу інфляції за період з 02.12.2009 року по 01.12.2016 року, а також трьох процентів\~річних від простроченої суми за вказаний період за кредитним договором №056-39-07 від 29 січня 2007 року.\~ Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогами про захист порушеного права або інтересу. Згідно п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Водночас, підставою для переривання перебігу позовної давності, регламентованою\~ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач,\~\~після переривання перебіг позовної давності починається заново. З матеріалів справи вбачається, що позивач за первісним позовом звернувся до суду 27 грудня 2016 року, що підтверджено вхідним штампом канцелярії суду. Оскільки, з моменту постановлення рішення Третейським судом при Асоціації «Південноукраїнська [PERSON], Адвокатів та Правозахисників України» від 02.12.2009 року у справі №Ц-1886/09 до звернення з позовом у даній справі, пройшло більше трьох років, суд констатує, що позивач подав позовну заяву за межами трирічного строку позовної давності, встановленого\~ст.257 ЦК України, з пропущенням строку звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а тому, клопотання представника відповідачів про застосування строку позовної давності за кредитним договором підлягає задоволенню. Отже, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню у звязку з пропуском строку позовної давності. Що стосується зустрічної позовної заяви [PERSON] до Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство», третя особа - [PERSON] про визнання припиненими правовідносин, то остання підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Згідно п. 4.1 Договору поруки №056-39-07-П від 29 січня 2007 року, останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до припинення поруки на підставах, визначених ст.559 ЦК України. Будь-які зміни чи доповнення щодо зміни строку виконання основного зобовязання до даного договору не вносилися. Таким чином, в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Так, в матеріалах справи відсутні докази надсилання на адресу відповідачів досудової вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №056-39-07 від 29 січня 2007 року, отже, представник Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство», відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, таких доказів він не надав суду, тоді як представник [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтвердив те, що зазначені особи не отримували жодної досудової вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, тому, відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, порука за договором поруки №056-39-07-П від 29 січня 2007 року припинилася. Таким чином, позовна заява [PERSON] до Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство», третя особа [PERSON] про визнання припиненими правовідносин підлягає задоволенню; договір поруки №056-39-07-П, укладений 29 січня 2007 року між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] суд визнає припиненим. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» на користь [PERSON] підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved