Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

У грудні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 15.10.2010 року у розмірі 120403,74 грн та судові витрати в сумі 1921,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15.10.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 31.10.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 768214,33 грн, з яких: 7950,95 грн - заборгованість за кредитом; 753813,38 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6450,00 грн - заборгованість за пенею. З вказаної суми позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 120403,74 грн, що складається з: 7950,95 грн - заборгованість за кредитом; 112452,79 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 15.10.2010 по 31.07.2017 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності, висловивши згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відзиву на позов не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 жовтня 2010 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У вказаній заяві зазначено, що вона разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг (а.с.11). Також позивачем додано до позову довідку про умови кредитування, підписані відповідачем (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаних відповідачем 15 жовтня 2010 року, сторони погодили розмір базової відсоткової ставки - 2,5 % на місяць, розмір комісії та неустойки у випадку порушення кредитних зобов`язань (а.с.12). Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, за договором № б/н від 15.10.2010 року, станом на 31.10.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 768214,33 грн, з яких: 7950,95 грн - заборгованість за кредитом; 753813,38 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6450,00 грн - заборгованість за пенею (а.с.6-10). З цієї суми позивач просить стягнути з відповідача 120403,74 грн, які складаються з наступного: 7950,95 грн - заборгованість за кредитом; 112452,79 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 15.10.2010 по 31.07.2017 року. При цьому, суд приймає до уваги, що згідно вищевказаних розрахунків з 31.08.2014 року по 31.10.2019 року при розрахунку заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом банк безпідставно змінив відсоткову ставку з 30 % річних (2,5% на місяць) на 34,8 % річних (2,9% на місяць), а в подальшому на 43,2 % (3,6% на місяць), що не узгоджено сторонами у підписаній довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.12). Позивач, обґрунтовуючи порядок нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом СП-2010-256 від 06.03.2010 року. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заборгованість за процентами за період з 15.10.2010 року по 31.08.2014 року має розраховуватися за базовою процентною ставкою, яку погодили сторони, а саме - 2,5% на місяць. Виходячи з розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 15.10.2010 року по 31.08.2014 року складає 2574,30 грн. З 31.08.2014 року по 31.10.2019 року кількість днів складає 1886 днів, що по 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості - 7950,95 грн складає 12325,06 грн. В цілому заборгованість по процентам за користування кредитом з 15.10.2010 по 31.07.2017 складає 14899,36 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.10.2010 року в сумі - 22850,31 грн, що складається з: 7950,95 грн - заборгованість за кредитом; 14899,36 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 15.10.2010 по 31.07.2017 року з розрахунку 2,5% на місяць. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог та складає: 22850,31 / 120403,74 * 1921 = 364 грн 57 коп.

Outcome: partial