Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Новоодеської РДА Миколаївської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В своїй позовній заяві позивач вказав, що органом опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації встановлено, що на первинному обліку служби у справах дітей Вознесенської райдержадміністрації перебуває малолітній [PERSON], [INFO], як залишений без батьківського піклування, оскільки його батьки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - проживали періодично без реєстрації у с. Червоні Кошари Вознесенського району, але у червні 2015 року зникли в невідомому напрямку, залишивши дитину у бабусі, яка за станом здоров'я не могла її доглядати, тому 01.10.2015 року дитина була тимчасово влаштована до КУ «Вознесенська ЦРЛ». Службою у справах дітей держадміністрації надіслано запити до Вознесенського МВ УМВС щодо оголошення зазначених батьків у розшук. Проте 24.11.2015 гр. [PERSON] з'явився, 25.11.2015 його в судовому порядку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 1 84 КУпАП, але потім він знову зник, скоївши крадіжку у родичів. Наразі малолітній [PERSON], [INFO] тимчасово влаштований до педіатричного відділення КУ «Вознесенська ЦРЛ», оскільки не досяг 3-річного віку, з якого можливе тимчасове влаштування дітей до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Батьки його не відвідували, не цікавились його життям та здоров'ям, їхнє місцезнаходження невідоме. Позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зробить можливим надання означеному малолітньому відповідного соціально-правового статусу та влаштування його в нову сім'ю на правах рідної дитини. Посилаючись на вищевикладене позивач просив позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не звявився, надав суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує, та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ЖД № 428364. 01.10.2015 року на адресу Органу опіки та піклування Вознесенської РДА Миколаївської області надійшло повідомлення про те, що малолітня дитина [PERSON] залишився без батьківського піклування, оскільки його мати та батько [PERSON] зникли в невідомому напрямку. Дитина була влаштована до Вознесенської ЦРЛ. Відповідно до постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.11.2015 року № 473/4499/15-п [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, за ухилення від виконання батьківських обовязків по догляду та виконанню малолітнього сина [PERSON] З зазначеної постанови суду вбачається, що правопорушник свою вину визнав в повному обсязі та не заперечує факту залишення своєї дитини. З висновку органа опіки та піклування Вознесенської РДА Миколаївської області від 11.12.2015 року № 947/02-06 вбачається, що на первинному обліку служби у справах дітей Вознесенської райдержадміністрації перебуває малолітній [PERSON], [INFO], як залишений без батьківського піклування, оскільки його батьки - [PERSON], [INFO] га [PERSON], [INFO] - періодично проживали у [INFO], але у червні 2016 року зникли в невідомому напрямку, залишивши дитину у бабусі, яка за станом здоров'я не могла її доглядати, тому 01.10.2015 року дитина була тимчасово влаштована до КУ «Вознесенська ЦРЛ». Службою у справах дітей райдержадміністрації надіслано запити до Вознесенського МВ УМВС щодо оголошення зазначених батьків у розшук. Проте 24.11.2015 гр. [PERSON] з'явився, 25.11.2015 його в судовому порядку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, але потім він знову зник. Наразі місцезнаходження зазначених батьків невідоме. В порушення вимог ст. 150 Сімейного кодексу України означені громадяни не піклувались про життя та здоров'я сина [PERSON], [INFO], не спілкувались з ним, матеріально не утримували його, що відповідно до ст.164 СКУ є підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що зазначений батько більш як півроку не цікавиться своїм сином [PERSON], [INFO] та не приймає участі в його утриманні та вихованні, орган опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнення аліметв на його утримання. В судовому засіданні встановлено, що безвідповідальними діями відповідача, внаслідок ухилення від виконання свого батьківського обовязку, завдається шкода правам та інтересам малолітньої дитини. Суд зазначає, що права та інтереси малолітньої дитини, захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), національним законодавством, в тому числі ст.ст. 150,152-153,155 СК України. Враховуючи той факт, що відповідач, зайнявши пасивну позицію, проявивши бездіяльність, просто ухиляється від виконання батьківських обовязків, він саме цим порушує права та інтереси своєї дитини, шкодить її правам та інтересам. За таких обставин, суд приходить до висновку, що на підставі ст.ст.155, ч.4 164, ч.1 п.2 СК України, мірою юридичної відповідальності відповідача за умисне невиконання ним батьківських обовязків буде необхідність позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON]. Відповідно до вимог ст.ст. 180-181,183 СК України з відповідача, в звязку з його ухилянням від виконання батьківських обовязків по утриманню дитини, слід стягнути аліменти. Тому, з урахуванням цих обставин, та у відповідності з позовними вимогами, на думку суду, з відповідача, слід стягнути на користь установи чи фізичної особи, на утримання якої буде переданий [PERSON], аліменти на його утримання, в розмірі ? частки її заробітку (доходу), щомісяця, і до повноліття дитини, але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 17.12.2015 року і на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення в цій частині, підлягає обовязковому негайному виконанню у межах стягнення суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved