Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

У грудні 2019 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що із відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 465 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Окрім присуджених судом аліментів, додаткових коштів відповідач не надає, тому всі витрати на утримання сина позивач несе самостійно. Заробітна плата позивача на рівні мінімальної, а тому вона самостійно не може забезпечити потреби дитини в повній мірі. Крім того, зазначає, що з моменту ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, потреби останнього значно зросли. [PERSON] навчається у Броварській загальноосвітній школі № 7, займається плаванням у басейні та навчається додатково у дитячому центрі «Vseзнайко». Відповідач допомоги у вихованні та догляду за дитиною не надає, участі у витратах на придбання ліків, одягу, взуття та продуктів харчування - не бере. До того ж, значно зросли витрати на комунальні послуги, продукти харчування, ліки. Також, збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та становить 2 218 грн. для дітей від шести років. Тому, з огляду на вищевикладене, [PERSON] просить збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 2 218 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати із відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1 500 грн. щомісячно. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 29). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Позовну заяву та додані до неї матеріали отримав 27 січня 2020 року, однак відзив, у визначений ухвалою строк не подав, як і не надав будь-яких пояснень чи заперечень щодо позовних вимог. У судове засідання призначене на 20.02.2020 р. не з`явився, пославшись на зайнятість адвоката в іншому провадженні, однак на підтвердження вказаних обставин жодних доказів не надав. У судове засідання, призначене на 14 липня 2020 року також не з`явився, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2014 року шлюб між ними розірвано (справа № 361/10877/13-ц). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, вбачається, що у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Батьком у свідоцтві про його народження записаний - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 7). Із копії виконавчого листа, виданого 01 червня 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області в цивільній справі № 1007/10232/12, вбачається, що з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 465 грн. 00 коп., починаючи з 12 вересня 2012 року і до досягнення ним повноліття (а.с. 12). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи від 27 листопада 2019 року, виданих Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 03 липня 2018 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесено зміни до статті 182 СК України, де змінено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (у попередній редакції - не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що батьки мають нести рівну участь в утриманні дитини. Дослідивши письмові матеріали справи, взявши до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, одержувача та платника аліментів, враховуючи зміну економічної ситуації в країні та збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та з огляду на те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, доказів неможливості сплати аліментів у більшому розмірі не надав, суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів та необхідність стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2 218 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд виходить із наступного. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналізуючи дану норму, суд при розгляді справи виходить з того, що до додаткових витрат закон відносить витрати, не пов`язані з повсякденним звичайними витратами на проживання, харчування, одяг, та інше, що пов`язане із забезпеченням життєвих потреб, на які стягуються аліменти на утримання дитини. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (аліменти). У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 р. у справі №6-1489цс17. На обґрунтування заявлених вимог щодо додаткових витрат на дитину позивач зазначає, що вона постійно несе витрати на утримання сина, які складаються із: витрат на купівлю одягу, взуття, шкільного приладдя, продуктів харчування, ліків, а також занять в басейні та навчання у дитячому центрі «Vseзнайко». На підтвердження викладеного, до позову додані копії чеків на придбання товарів, продуктів, ліків, та копію з медичної картки [PERSON] . Однак, зазначені витрати є поточними та не належать до додаткових витрат у розумінні статті 185 СК України. Докази витрат на заняття дитини в басейні та навчання у дитячому центрі «Vseзнайко» в матеріалах страви відсутні, як і будь-які інші докази понесених позивачем додаткових витрат на утримання сина. Тож, беручи до уваги те, що саме на позивача покладається обов`язок довести позовні вимоги та всі обставини, на які вона посилається, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, та враховуючи те, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на вищевикладені норми чинного законодавства, беручи до уваги часткове задоволення позову, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial