Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-14 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки, який в подальшому уточнив. Зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2013 року, посвідченого нотаріально, йому на праві власності належить вбудоване нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] площею 40,6 кв.м. Згодом йому стало відомо, що вказане приміщення без належних правових підстав зайнято відповідачкою, яка здійснює в ньому підприємницьку діяльність. Просив зобов'язати відповідачку звільнити вбудоване нежитлове приміщення загальної площею 40,6 кв.м., яке розташоване за адресою [ADDRESS] (а.с. 2-3, 25-26). Заочним рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 22 квітня 2014 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про звільнення нежитлового приміщення (а.с. 65-69). З вказаним заочним рішенням не погодився позивач [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], та подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 72-74). В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Відповідачка про розгляд справи повідомлена телефонограмою (а.с. 88). В судове засідання не з'явилась. Заява про відкладання розгляду справи від неї не надійшла. Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду визнає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником вбудованого нежитлового приміщення загальною площею 40,6 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 липня 2013 року, яке займає відповідачка [PERSON] як підприємець. В п. 7 договору купівлі-продажу зазначено, що продавець гарантує, що відносно предмету договору не укладено будь-яких договорів користування з іншими особами, в тому числі договору найму, оренди. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що користування відповідачкою спірним приміщенням є правомірним, оскільки між нею та колишнім власником спірного приміщення 05.10.2007 року укладено договір оренди приміщення строком до 05.10.2015 року. Але з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. В даному випадку договір оренди нерухомого майна - приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS], який був укладений між колишнім власником будівлі та відповідачкою на вісім років, всупереч приписів ст. 793 ЦК України, не був нотаріально посвідчений (а.с. 41). Будь-яких даних про те, що одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, матеріали справи не містять. З огляду на це укладений між колишнім власником будівлі та відповідачкою договір оренди, є нікчемним, а тому, згідно вимог п. 2 ст. 215 ЦК України, визнання його недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 321, ч.1 ст. 387 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правої підстави заволоділа ним. Оскільки відповідачка не має правових підстав для користування спірним нежилим приміщенням, порушені права позивача підлягають захисту. Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу. З огляду на вищевикладене, рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України слід скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Outcome: approved