Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21.08.1996 року згідно договору купівлі вона придбала у [PERSON] , належну їй, 5/12 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 35,3 кв.м. З вказаного часу, постійно, в даному будинку вона проживає разом зі своєю сім`єю. За даною адресою нікого крім її сім`ї прописано не було і ніхто фактично не проживав. Всі комунальні послуги сплачувались тільки ними. За цей час вони капітально відремонтували будинок, неодноразово робили періодичні ремонти даного житла в цілому, перекрили дах усієї будівлі. На даний час крім самого житла капітально перебудували подвір`я та господарчі споруди. Під час оформлення технічного паспорту на будинок з`ясувалось, що власником 1/2 будинку є [PERSON] та 1/12 [PERSON] . За 24 роки їхнього проживання разом із сім`єю в даному будинку, ніхто із вказаних осіб, або їх родичів не заявив своїх претензій щодо наявних часток вказаного будинку. Весь цей час, вона разом зі своєю сім`єю добросовісно, відкрито і безперервно цим майном. В зв`язку з чим, позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та в частках 1/2 та 1/12. Ухвалою суду від 29.09.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано можливість усунути його недоліки. На виконання ухвали представник позивача - адвокат Курієць І.В. подав заяву про усунення недоліків, а також надав квитанцію про доплату судового збору. Ухвалою суду від 01.10.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволені позову наполягав. Представник Бериславської міської ради в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до довідки КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» №1452 від 30.08.2019 року, станом на 31.12.2012 року право власності на 5/12 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] , 1/2 частини будинку за [PERSON] , та 1/12 частини за [PERSON] . Згідно розписок від 11.11.1995 року та 20.02.1997 року, [PERSON] сплатила [PERSON] та [PERSON] грошові кошти за належні їм частини житлового будинку, а вони в свою чергу написали розписки про отримання зазначених коштів, зазначили що претензій до неї не мають. Нотаріально угоду не оформляли. З відповіді виконавчого комітету Бериславської міської ради №02-35/206/20 від 04.03.2020 року, вбачається, що за відомостями міської ради [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані на території міста Берислав. Згідно домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку за адресою: [ADDRESS] , в будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №609 , власник [PERSON] та її чоловік [PERSON] , дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З довідки про склад сім`ї виданої 01.10.2019 року виконавчим комітетом Бериславської міської ради, вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , та має склад сім`ї: чоловіка - [PERSON] , синів - [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , виданого КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР 11.09.2019 року, житловий будинок був побудований у 1905 році (реконструкція 1994 року), господарські будівлі та споруди були побудовані з 1994 року по 2000 рік, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] . Позивач проживає в даному будинку та користується ним, в тому числі здійснює оплату комунальних послуг за електроенергію та газопостачання, що підтверджується договорами на комунальні послуги та відповідними квитанціями, що свідчить по відкрите володіння будинком. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав , при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, зважаючи на те, що судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] добросовісно, відкрито володіє нерухомим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у всьому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , сплачує комунальні послуги, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved