Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 04.09.2005 року по 10.01.2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2012 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.12.2011 року. Весь період стягнення аліментів відповідач ухилявся від сплати аліментів та сплачував їх один раз на рік у незначному розмірі, внаслідок чого станом на 01.12.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 49 324,00 грн. Зазначила, що [PERSON] не виконує належним чином покладені на нього обов'язки у вигляді утримання малолітнього сина [PERSON] до повноліття у зв'язку з чим, вона вважає за необхідне стягнути з відповідача суму нарахованої пені за час прострочення сплати аліментів за період з 26.12.2013 року по 01.12.2016 року в розмірі 10 610 грн. 29 коп. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути її позовні вимоги у її відсутність, наполягала їх на задоволенні (а.с.25). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.26). Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народився [INFO], його батьки - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2012 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх його видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.11.2011 року до повноліття дитини. Рішення набуло законної сили 06.02.2012 року (а.с.4). Згідно розрахунку розміру заборгованості по аліментам Слов'янського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби №5-962 від 15.12.2016 року, станом на 01.12.2016 року загальна заборгованість [PERSON] складає 49 324,00 грн. (а.с.7-8). Вирішуючи питання стосовно стягнення пені за прострочення сплати аліментів з [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-300цс16 від 16.03.2016 року, а також у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 року, 25.11.2015 року, 16.12.2015 року та 02.11.2016 року. Згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму. Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки визначені у законі обставини для звільнення відповідача від сплати пені за прострочення сплати аліментів встановлені не були, то позивач має право на стягнення пені з відповідача за прострочення сплати аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Суд визнає, що заборгованість по аліментам була правильно визначена з урахуванням сплачених відповідачем коштів, про що у довідці державного виконавця маються необхідні відомості. Перевіряючи розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, наданий позивачем, судом встановлено, що він здійснений з дотриманням правил, встановлених п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року та суд погоджується з ним у повній мірі. Відповідно до ст.ст.7, 8 СК України правовідносини про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів регулюються відповідними нормами ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 20 СK до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK, не поширюється дія норм ЦK про позовну давність. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку з тим, що відповідач визнав позовні вимоги, визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у розмірі 551 грн. 21 коп.

Outcome: approved