Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Менська районна державна адміністрація Чернігівської області, про визнання права на земельну ділянку. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право на земельну ділянку (пай) № 546 , сіножаті, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами с. Миколаївка Менського району Чернігівської області. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулася до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Новик В.П. із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом їй було роз`яснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину, а саме на земельну ділянку (пай № 546 ), сіножаті, розташовану за межами с. Миколаївка Менського району Чернігівської області, не вбачається можливим із-за відсутності правовстановлюючого документу. Зазначає, що за життя спадкодавець [PERSON] взамін Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0269660, виданого на підставі рішення Менської районної державної адміністрації №246 від 07 серпня 1996 року і зареєстрованого 09 грудня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №660, одержала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №835048, площею 3,3485 га, рілля, кадастровий номер - 7423088000:03:000:0237, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області, яка була нею (позивачем) успадкована, а на іншу частину земельної ділянки (паю) № 546 , сіножаті, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за межами с. Миколаївка Менського району Чернігівської області, [PERSON] правовстановлюючого документу за життя не встигла отримати, оскільки померла. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] за життя вживала заходів щодо набуття права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належних їй земельних часток (паїв), проте не реалізувала його повністю, оскільки оформила право власності лише на земельну ділянку площею 3,3485 га, ріллю, розташовану на території Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області, позивач просить визнати за нею право на завершення оформлення правовстановлюючого документу на земельну ділянку (пай) № 546 , сіножаті, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами села Миколаївка Менського району Чернігівської області. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представники відповідача - Менської міської ради Менського району Чернігівської області, третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, клопотань про розгляд справи тільки з його участю суду або за його відсутності суду не надав. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослiдивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [INFO] в селі Синявка Менського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (арк.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на майно успадковане нею після померлої [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 березня 2002 року №729. Із заповіту, посвідченого 13 січня 2012 року секретарем Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області Рубан З.В., вбачається, що [PERSON] все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON] , [INFO] (арк.с.95). З матеріалів спадкової справи №53/2015, заведеної за заявою [PERSON] , остання, як спадкоємець за заповітом, звернулась до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Новик В.П. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 24 листопада 2015 року нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, площею 3,3485 га, кожна, розташовані на території Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали спадкодавцю на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №835047 та серії ЯГ №835048 (арк.с.103,105). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 вересня 2020 року №441/02-31 приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу Ніколаєнком С.В. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Полісся», розташованої в с. Синявка Менського району Чернігівської області, яке належало за життя спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування після [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї. За повідомленням Відділу у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] мала право на отримання Державних актів взамін Сертифікату на право на земельну частку (пай) земельного пайового фонду КСП «Полісся» с. Синявка Менського район Чернігівської області, розміром 5,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, серії ЧН №0269660, виданого на підставі рішення Менської районної державної адміністрації №246 від 07 серпня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №660 від 09 грудня 1996 року, успадкованого після [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 березня 2002 року №729, що підтверджується витягом із Книги реєстрації сертифікатів (арк.с.14). На ім`я [PERSON] взамін Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0269660, успадкованого після [PERSON] , було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №835048 від 17 січня 2007 року, а саме на земельну ділянку площею 3,3485 га (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області, кадастровий номер - 7423088000:03:000:0234; Державний акт на право власності на земельну ділянку на території Миколаївської сільської ради Менського району Чернігівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на сіножаті (пай № 546 ), взамін вказаного вище Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0269660, не видавався (арк.с.13). З довідки №164/12 від 14 лютого 2019 року, виданої в.о. старости с. Синявка [PERSON] , вбачається, що [PERSON] при розподілі кормової групи паїв (сіножаті) отримала номер земельної ділянки 546 , розташованої на території Миколаївської сільської ради с. Миколаївка за межами населеного пункту (арк.с.16). Відповідно до частин 1, 2 статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до положень пункту «ґ» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено організаційні та правові засади виділення паїв членам колективного сільськогосподарського підприємства. Отже, судом встановлено, що [PERSON] за життя вживала заходів щодо набуття права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належних їй, в порядку спадкування після померлої [PERSON] , земельних часток (паїв), але не реалізувала це право повністю, оскільки набула право власності лише на земельну ділянку, площею 3,3485 га, ріллю, для ведення товарного сільськогосподарського господарства, розташовану на території Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області, а на іншу частину земельної частки (паю) - земельна ділянка № 546 , сіножаті, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Миколаївської сільської ради Менського району Чернігівської області за межами с. Миколаївка, правовстановлюючого документу не отримала. Положеннями ч. 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права на завершення оформлення правовстановлюючого документу на земельну ділянку (пай № 546 , сіножаті), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами с. Миколаївка Менського району Чернігівської області, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] , оскільки остання за життя мала право на земельну частку (пай), вживала заходів щодо набуття права власності на земельну ділянку на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної земельної частки (паю), але не отримала правовстановлюючого документу та не зареєструвала право власності у Державному земельному кадастрі.

Outcome: approved