Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

У жовтні 2014р. [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (Відповідач) з тих підстав, що його було звільнено з посади водія автотранспортних засобів 1 класу Північного відділення за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію, однак не було проведено розрахунку. Так 30.05.2014 р. на підставі наказу Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у кримському регіоні» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» вищезазначене підприємство переведено на умовах тимчасової окупації території АР Крим до м. Херсон. Цього ж дня було видано наказ про його звільнення. За даним наказом підприємство мало виплатити при звільненні грошову компенсацію за 5 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 02.12.2013 р. по 30.05.2014 р. та одноразову вихідну допомогу в розмірі 5-ти посадових окладів. За розрахунковим листом на травень 2014р., як вказує Позивач, йому до видачі підлягало 11 127,00грн. Проте, з вини Відповідача [PERSON] не отримав належних йому сум. За таких обставин Позивач просить суд стягнути зазначену заборгованість по виплатам, які мали бути здійсненні під час звільнення відповідно до вимог чинного трудового законодавства та допустити негайне виконання рішення. Щодо заявлених позовних вимог Відповідачем було подано до суду письмові заперечення та документи, які представник Відповідача просив врахувати при прийнятті рішення (а.с.29-38, 48-56). Так, у запереченнях, зокрема вказано, що згідно п.5.2 Положення про відокремлений підрозділ «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», функції здійснення виплати заробітної плати та соціального забезпечення працівників вказаного відокремленого підрозділу належать відокремленому підрозділу. У зв'язку з окупацією території АР Крим з квітня 2014 р. було втрачено зв'язок із відокремленим підрозділом, тому було прийнято рішення про тимчасове розміщення Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Кримському регіоні» у м.Херсоні, однак не всі працівники погодилися із переведенням, та звільнилися. При цьому, оскільки розпорядженням Ради Міністрів Республіки Крим від 17.06.2014 р. №535-р «Про майно Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «НЕК «Укренерго», органом управління майном Держенергонагляду у кримському регіоні призначено Міністерство палива та енергетики Республіки Крим. Справи з кадрових питань Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у кримському регіоні» передані у міський архів м.Сімферополь. За таких обставин, посилаючись на п.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, заподіяну внаслідок тимчасової окупації, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Справа призначалась до розгляду неодноразово, сторони у судове засідання 10.04.2015р. не з'явились, проте на адресу суду надійшла заява Позивача про розгляд справи за його відсутності (а.с.27). Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши відповідні їм докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як зазначає [PERSON] і це підтверджується ксерокопією трудової крижки: наказом від 03.04.2006р. його було прийнято на роботу у Державне підприємство «НЕК «Укренерго» Відокремлений підрозділ «Держенеогонагляд у Кримському регіону» (м.Сімферополь) на посаду водія автотранспортних засобів 1 класу Північного відділення по переводу (а.с.12). Наказом вказаного відокремленого підрозділу від 30.05 2014р. №32-к його було звільнено з посади за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію по ст.38КЗпПУкраїни (а.с.12). Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, зазначені суми слід виплатити не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що в день звільнення з ним не провели належним чином розрахунки, як це передбачено чинним законодавством України. В судовому засіданні Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2015 р. задоволено клопотання позивача про забезпечення доказів шляхом витребування у Відповідача первинних документів бухгалтерського обліку про нарахування Позивачу належних сум при звільненні, а саме нарахування компенсації за 5 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 02.12.2013 р. по 30.05.2014 р. та одноразову вихідну допомогу в розмірі 5-ти посадових окладів, а також витребувати колективний договір, що підтверджує обов'язок ДП «НЕК «Укренерго» виплатити грошову допомогу при виході на пенсію. Враховуючи вище викладене представником Відповідача було повідомлено про неможливість надання первинних документів бухгалтерського обліку, оскільки на день розгляду справи відсутній зв'язок з колишніми працівниками Відокремленого підрозділу Держенергонагляду у Кримському регіоні. Всі документи з кадрових питань Відокремленого підрозділу передані у міський архів міста Сімферополь і отримати їх немає можливості. Як вбачається з п. 4.10. Статуту ДП «НЕК «Укренерго» підприємство має право створювати відокремлені підрозділи, які не мають статусу юридичної особи і діють на підставі положень, що затверджуються директором підприємства. В свою чергу за п. 5.2. Положення відокремлений підрозділ «Держкоменергонагляд у Кримському регіоні» здійснює оплату праці, преміювання та соціальне забезпечення своїх працівників, відповідно до вимог чинного законодавства України, розпорядчих актів ДП «НЕК «Укренерго» та умов колективного договору. Відокремлений підрозділ веде окремий баланс, що є складовою зведеного балансу Відповідача. З метою забезпечення реалізації прав працівників на зайнятість у ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні», зважаючи на тимчасову окупацію АР Крим на підставі положень ст. 5 та ст. 7 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» прийнято рішення про тимчасове розміщення Відокремленого підрозділу у м. Херсон. Як пояснив в судовому засіданні 21.01.2015р. представник Відповідача працівники зазначеного підрозділу, в тому числі і Позивач, від переведення відмовились та звільнились в травні 2014 р. Колективний договір у відокремленого підрозділу інший ніж в ДП НЕК «Укренерго». З листа начальника ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» Дмитрука М.І. (лист від 09.07.2014 р. № 1/04-612) вбачається, що постановою Державної ради республіки Крим від 04.04.2014 року № 1967-6/4 нерухоме та рухоме майно ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» внесено до переліку майна, яке належить Республіці Крим. Розпорядженням Ради Міністрів Республіки Крим від 17.06.2014 р. № 535-р «Про майно ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» органом управління майном підрозділу призначено Міністерство палива та енергетики Республіки Крим (а.с.37). Крім того, як свідчать матеріали справи до архіву м.Сімферополь за актом приймання-передачі 10.07.2014р. №12 передані справи з кадрових питань ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «НАК «Укренерго» (а.с.38). Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач вказує на те, що під час звільнення у травні 2014 р. не отримав належних виплат проте, доказів невиплати нарахованих при звільненні сум під час розгляду справи отримано не було. Натомість представник відповідача надав підтвердження неможливості представити суду відповідні документи у зв'язку із знаходженням останніх у Архівному відділі Сімферопольської міської ради на території тимчасово окупованої території АР Крим. За таких обставин, зважаючи на докази надані сторонами на підтвердження своїх вимог, суд вважає за можливе відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed