Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. В обґрунтування позову зазначив, що в період з 16.04.2008 року по 18.11.2014 року позивач працював у ПАТ «Азовзагальмаш», після чого 18.11.2014 року його було звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Після звільнення остаточний розрахунок із позивачем проведений не був. Довідку про суму боргу відповідач на його вимогу не видав. Орієнтовна сума заборгованості по заробітній платі складає 5700,00 грн. У зв'язку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за весь час затримки по день винесення рішення в сумі 2700,00 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2014 року по 18.11.2014 року в сумі 5700,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 19.11.2014 року по 25.12.2014 року в сумі 2 700,00 грн., а всього - 8 400,00 грн. Пізніше позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2014 року по 18.11.2014 року в сумі 8 723,52 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 19.11.2014 року по 15.01.2015 року (день, який позивач вважав днем ухвалення рішення суду) в сумі 5987,20 грн., а всього - 14710,72 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та про підтримання позовних вимог, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача, суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач в період з 16.04.2008 року по 18.11.2014 року працював у відповідача, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача. 18.11.2014 року [PERSON] був звільнений з підприємства за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. За період роботи позивача йому нараховувалась заробітна плата. Згідно наданої відповідачем довідки від 26.12.2014 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період його роботи з серпня 2014 року по листопад 2014 року складає: серпень - 1 754,64 грн., вересень - 1 765,85 грн., жовтень - 2 581,68 грн., листопад - 2 621,35 грн., а всього - 8 723,52 грн. При цьому суд зазначає, що вказана сума заборгованості по заробітній платі вказана вже з урахуванням утримань передбачених законом податків та обов'язкових платежів. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, що підтверджується власною довідкою відповідача від 26.12.2014 року, внаслідок чого станом на теперішній час існує заборгованість по заробітній платі в розмірі 8 723,52 грн. У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Визначаючи розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним. Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз'яснив, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Такі ж правові позиції наведені в постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-39 цс11 та від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60 цс11. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.11.2014 року по день ухвалення судом рішення, що вбачається з резолютивної частини заяви про збільшення позовних вимог, між тим розрахунок позивачем зроблений лише на час подання заяви - 15.01.2015 року. З довідки бухгалтерії ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/РО-4428 від 16.12.2014 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два місяці роботи становить 149,68 грн. При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 19.11.2014 року і по день ухвалення судом рішення, оскільки на день розгляду судом справи з позивачем розрахунок не проведено. За даними графіку №1 для працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8,2 години середньостатистична кількість робочих днів за період з дня звільнення - з 19.11.2014 року по 10.02.2015 року складає 58 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 19.11.2014 року по 10.02.2015 року складає - 8681,44 грн. (58 днів х 149,68 грн.). За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню складає 8681,44 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved