Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] через свого представника звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 29 серпня 2020 року за реєстровим № 2897 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню та дотриманні стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання документів про вчинення напису з часу настання права на звернення з вимогами. 05 лютого 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник позов не визнав. За підставу своїх заперечень вказав, що заборгованість за якою вчинено напис є безспірною, так як нотаріусу надано всі документи, необхідні для його вчинення. Свої зобов`язання за кредитним договором позивач належним чином не виконала, зобов`язання за кредитним договором не припинились, тому станом на день вчинення напису у товариства було наявне право грошової вимоги до позивача за три останні роки існування зобов`язання. З цих підстав просив суд відмовити у задоволенні позову. Пояснень третіх осіб щодо позову відповідно до ст. 181 ЦПК України суду не надано. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з мотивів наведених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Треті особи у судове у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 17 листопада 2009 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № SME0001473-1, за яким банк надав, а позивач отримала грошові кошти в 172\~233 гривні 12 копійок, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19 %, а позичальник [PERSON] зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити проценти, комісії (за їх наявності) у встановлений цим договором строк та виконати інші зобов`язання за цим договором у повному обсязі. Пунктом 1.1 кредитного договору сторони погодили строк користування кредитом 43 місяці. Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється в порядку та строки згідно з Графіком повернення кредиту та сплати процентів, наведеному у Додатку № 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п. 3.1 кредитного договору). Згідно Графіку повернення кредиту та сплати процентів, кінцевим терміном повернення грошових коштів є 15 червня 2013 року. Додатковою угодою від 14 квітня 2010 року до кредитного договору № SME0001473-1 від 17 листопада 2009 року сторонами погоджено зміну процентної ставки за користування кредитом. Належне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором забезпечено договором застави рухомого майна № SME0001473/2-1 від 17 листопада 2009 року. 29 серпня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис № 2897, про стягнення із [PERSON] в користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № SME0001473-1 від 17 листопада 2009 року та плати за вчинення виконавчого напису в загальному розмірі 263\~484 гривні 23 копійки. Присуджена до стягнення сума складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 170\~725 гривень 64 копійки, простроченої заборгованості за відсотками та комісією 91\~258 гривень 59 копійок, плати за вчинення виконавчого напису 1 500 гривень. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. У даному випадку на підтвердження факту безспірності заборгованості представником акціонерного товариства «Альфа-Банк» нотаріусу надано виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором. Однак даний документ не містить інформації про дати та розміри погашення боржником боргу за кредитом, періодів нарахування заборгованості. Фактично дана виписка є довідкою про заборгованість, з якої можливо встановити тільки розмір заборгованості та її складові (прострочена заборгованість за сумою кредиту, комісією та процентами). Таким чином із наданих суду документів не встановлено що за період стягнення заборгованості, заборгованість [PERSON] по кредитному договору становила саме ту суму, яка запропонована нотаріусом до стягнення у виконавчому написі. Кредитний договір укладено 17 листопада 2009 року, строк його дії закінчився 15 червня 2013 року. Однак виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 29 серпня 2020 року, тобто поза межами трирічного строку давності, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Тому виконавчий напис слід визнати такими, що не підлягають виконанню. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому понесені позивачем витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840 гривень 80 копійок та за подання заяви про забезпечення в розмірі 420 гривень 40 копійок, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 13, 15, 16, 524, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved