Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

У вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП. В обґрунтування позовних вимог, зазначив, що 16 листопада 2018 року о 09:00 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2104», державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті проспекту Мира та вулиці Зелінського у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області, здійснив поворот ліворуч на вул.. Зелінського з пр. Миру, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, та скоїв зіткнення з автомобілем «Audi Q7», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Власником автомобіля «Audi Q7» є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію. Своїми діями водій загал [PERSON] порушив п.10.1, 16.6 ПДР України. Автомобіль позивача «Audi Q7», державний номерний знак [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження. Відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 185747,75 гривень, витрати на проведення визначення відновлюваної вартості автомобіля в розмірі 1000,00 грн., а також судовий збір у сумі 1867,48 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 10840 грн. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності за письмовими матеріалами у справі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи був повідомлені у встановленому законом порядку. У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2018 року о 09:00 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2104», державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті проспекту Мира та вулиці Зелінського у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області, здійснив поворот ліворуч на вул.. Зелінського з пр. Миру, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, та скоїв зіткнення з автомобілем «Audi Q7», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження Оскільки відповідач є застрахованою особою, 29.03.2019 року Страхова компанія «КРЕДО» здійснила часткове відшкодування завданих збитків у розмірі 112848,73 грн. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 січня 2019 року визнано винним [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу «Audi Q7», 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . Згідно до звіту №14/19 від 16.032019 року про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу «Audi Q7», державний номерний знак [NUMBER] , становить 298596,48 гривень. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 01.04.2019 року про надходження по картці/рахунку, Страхова компанія «КРЕДО» на рахунок позивача перераховано суму відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 112848,73 грн. Згідно ст.22, 1166,\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного Кодексу України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі (право власності, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194\~ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положень\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року\~«Про\~практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень згідно яких відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становите в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно\~до реальної\~вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно ч.ч.1-3 ст.22\~Цивільного кодексу\~України (надалі за текстом - ЦК України) особа, якій заподіяно збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.п.14,15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року №4 ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-ІУ,\~який згідно зі статтею 8\~ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.\~У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.\~Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками с у тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтями\~23,\~1167 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 1187 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі (право власності, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно роз`яснень, даних у п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з змінами), розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Суд з урахуванням наведеного, вважає за можливим стягнути з відповідача на користь позивача вартість пошкодженого автомобіля у розмірі 185747,75 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову до суду [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 1867,48 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.1472815739.2 від 21.09.2019 року. Позивач також поніс витрати за проведене дослідження для визначення вартості ремонту у розмірі 1000,00грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 22.03.2019 року. Вказані витрати також підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] . На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано тільки договір від 16.09.2019 року укладений [PERSON] із адвокатом Лисаковою О.О. (свідоцтво №2204 від 05.04.2006 року), та попередній розрахунок, які не підтверджені квитанціями про сплату за вказану допомогу, та відповідно стягненню не підлягають.я

Outcome: partial