overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

У вересні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.04.2010 Відділом реєстрації актів Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 184. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] . Спільне життя у сторін не склалося через відсутність порозуміння, різних поглядів на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. З березня 2020 сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства та спільного бюджету. 19.10.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.04.2010 Відділом реєстрації актів Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 184. Подружжя має спільну дочку [PERSON] [INFO] . З позовної заяви вбачається, що з березня 2020 шлюб існує формально: разом сторони не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

У вересні 2020\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 28.01.1995\~р. Відділом запису актів громадянського стану Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області, актовий запис №\~43, посилаючись на те, що шлюбних відносин вони не підтримують, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. [PERSON] своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 28.01.1995\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~43,вони є батьками дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] (а.\~с.\~5, 8). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] збереження шлюбу між ними суперечило б її інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 840,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У вересні 2020р. [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь 48 765,90 грн., 20 000,00 грн. моральну шкоду, судовий збір у розмірі 840,80 грн. та 8 000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката. В обгрунтування посилалася на те, що 09.05.2020 року за адресою А/Д М 06, Київ -Чоп 19 км сталася ДТП за участю автомобіля «Opel Astra», д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] та автомобіля «SEAT Ibiza» д/н [NUMBER] під керуванням - [PERSON] . Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2020р. № 759/7769/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та було притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП позивачу нанесена матеріальна шкода, а саме пошкоджено наледжний позивачу автомобіль, вартість відновлювального ремонту складає 107 150,20 грн. про настання страхового випадку було повідомлено страховика відповідача АТ «СГ ТАС» , яким частково було відшкодовано завдані збитки в розмірі 58 384,10 грн. Таким чином, з урахуванням часткового відшкодування страховиком шкоди позивачу, розмір шкоди, яку зобов`язаний відшкодувати відповідач становить 48 765,90 грн. З огляду на те, що відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоду. Відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача встановлена постановою суду, кошти витрачені позивачем на ремонт транспортного засобу підтверджені належним чином, страхові відшкоудвання не в повній мірі покрили понесені витрати, позивач вважає, що саме з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами та реальними витратами у розмірі 48 765,90 грн. вже понесеними позивачем на виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля. Щодо моральної шкоди зазначає,що ДТП відбулось в період запровадженого на території України карантину, чим було обмежено рух громадського транспорту. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля, позивач був позбавлений можливості вільно пересуватися, а тому просить стягнути 20 000,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 11.09.2020р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Позивач в судове засідання не з`явився про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, просила розглядати справу без її участі . Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не надав. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту приналежності їм свідоцтва про право власності на житло від 30.11.1994 року №997, яке видано Ковельською дистанцією цивільних споруд Рівненського відділення Львівської залізниці, про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що у свідоцтві про право власності на житло допущена помилка в частині написання імені [PERSON] , вона зазначена як « [PERSON] ». Виконавчий комітет Ковельської міської ради за розпорядженням органу приватизації від 21.08.2020 року вніс виправлення у свідоцтво, однак у проведенні державної реєстрації змін управлінням ЦНАП виконкому Ковельської міської ради відмовлено через відсутність можливості ідентифікувати осіб. Без підтвердження факту приналежності свідоцтва заявники позбавлені можливості реалізувати право власності в повному обсязі. В судове засідання заявники та представник заінтересованої особи - Управління «Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради» не з`явилась. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи за розпорядженням органу приватизації від 28.11.1994 року №323 квартира по [ADDRESS] на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передана у власність квартиронаймачу [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , 1963 року народження (дружина), [PERSON] (син). Проте у свідоцтві про право власності на житло за №997 допущено виправлення : серед членів сім`ї зазначена [PERSON] , ім`я « [PERSON] » закреслено і вказано « [PERSON] ». На підставі розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Ковельської міської ради №8 від 21.08.2020 року у зв`язку із допущеною помилкою внесені часткові зміни у свідоцтво про право власності на житло за адресою [ADDRESS] включено членів сім`ї [PERSON] [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, у суду немає сумнівів щодо приналежності даної квартири на праві власності саме заявникам. Заявники не мають іншої можливості, ніж в судовому порядку, встановити факт приналежності їм документа про право власності на житло. За викладених обставин заява про встановлення факту приналежності документів підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 13 липня 2003 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Старокостянтиніським районним відділом державної актів реєстрації актів Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №100. Від шлюбу дітей не має. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Вказує, що з 2015 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують. Оскільки відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу в добровільному порядку через органи ДРАЦС, тому він просить суд даний шлюб розірвати. Представник позивача адвокат Віхерко Н.О. подала в судове засідання заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримує, просить шлюб розірвати, в разі неявки відповідачки не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2020 року постановлено провести по даний справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 13 липня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується повторним оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим Старокостянтиніським районним відділом державної актів реєстрації актів Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №100. Від шлюбу дітей не має. Сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній його волі, а розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за подачу даного позову до суду позивачем сплачено 840 грн. 80 коп. судового збору і позов задоволено у повному обсязі, тому він підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрований 08 березня 2018 року виконавчим комітетом Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис № 1. В обґрунтування позову вказав, що 08 березня 2018 року виконавчим комітетом Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області зареєстрував з відповідачкою шлюб за актовим записом № 1. У шлюбі із відповідачкою неповнолітніх дітей немає. Вказує, що в сім`ї не має взаєморозуміння та виникали конфлікти. Внаслідок чого подружні відносини припиненні з червня 2018 року та з того часу проживають окремо. Звертатися із спільною заявою до органів ДРАЦС відповідачка не бажає, оскільки двічі відмовилась з`явитися до органів ДРАЦС, зокрема остання відмова була 04 вересня 2020 року. За таких обставин позивач звертається до суду, оскільки збереження сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам. 23 жовтня 2020 року, в порядку п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення сторін. Відповідачка [PERSON] протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надала відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що 08 березня 2018 року виконавчим комітетом Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, за актовим записом № 1, було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 16 вересня 2020 року. Спільне життя у сторін не склалося через непорозуміння та виникнення конфліктів, у шлюбі в сторін неповнолітніх дітей немає. Сторони припинили подружні відносини з червня 2018 року та з того часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Оскільки позов [PERSON] задоволено у повному обсязі, тому в силу ст. 141 ЦПК України з відповідачки на її користь слід стягнути 840,80 грн судового збору. На підставі ст.ст. 105, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

у вересні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 05 лютого 2011 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис за № 33. Спільне життя між ними не склалось через конфлікти та сварки, фактичні шлюбні відносини припинені, припинено спільне господарство, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.(а.с. 15) Позивач в підготовчому судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив суд шлюб розірвати. Відповідач в підготовчому судому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін у справі та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 05 лютого 2011 року перебувають у шлюбі, що був зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 8) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , (а.с. 9) та доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с. 10) З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу відповідачка [PERSON] змінила прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідачки на дошлюбне не вбачається за необхідне. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

у вересні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 12 липня 2018 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації актів, зроблено відповідний актовий запис за № 1225. Спільне життя між ними не склалось через конфлікти та сварки, фактичні шлюбні відносини припинені, припинено спільне господарство, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Між сторонами досягнуто спільної усної згоди, що дочка залишається проживати з матір`ю. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.(а.с. 15) Позивач в підготовчому судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив суд шлюб розірвати. Відповідач в підготовче судове засідання надіслала заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 12 липня 2018 року перебувають у шлюбі, що був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 1225, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 5) З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу відповідач [PERSON] змінила прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

у вересні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 16 грудня 2011 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис за № 4165. Спільне життя між ними не склалось через конфлікти та сварки, фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2020 року, припинено спільне господарство, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.(а.с. 12) Позивач в підготовчому судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив суд шлюб розірвати. Відповідач в підготовче судове засідання надіслала заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 16 грудня 2011 року перебувають у шлюбі, що був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, за актовим записом № 4165, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 3) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4) З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу відповідач [PERSON] змінила прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 840,80 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved