Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся із позовом до військової частини [NUMBER] про визнання незаконним рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №8 вiд 08 вересня 2020 року про знятгя з квартирного обліку прапорщика [PERSON] , 1976 року народження, складом сім`ї три особи з 08 вересня 2020 року, незаконним наказу командира військової частини [NUMBER] №256 вiд 08 вересня 2020 року в частині знятгя з квартирного обліку прапорщика [PERSON] складом сім`ї три особи, зобов`язання військової частини [NUMBER] поновити на квартирному обліку прапорщика [PERSON] , 1976 року народження, складом сім`ї три особи з 08 вересня 2020 року, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позов обґрунтований тим, що позивач проходив військову службу в Збройних силах України, останнє місце служби у військовій частині [NUMBER] , має вислугу 25 років, перебував на квартирному обліку, як такий що потребують поліпшення житлових умов. Прийняте рішення житлової комісії порушує його право на житло. Просив позов задовольнити. У відзиві на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] був звільнений зі служби в Збройих Силах у зв`язку з закінченням строку контракту, житловою комісією військової частини [NUMBER] його було знято з квартирного обліку. На виконання ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» прийнято Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою КМУ від 03.08.2006 року №1081, який п.29 визначає категорії військовослужбовців, які мають право залишитися на квартирному обліку при звільненні з військової служби, а саме військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду. Зазначають, що відповідно до вказаних положень, позивач не підпадає під перелік осіб, які залишаються на квартирному обліку, так як був звільнений у зв`язку з закінченням контракту. Ухвалою судді від 18.09.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. В судове засідання\~позивач не з`явився, згідно заяви від 16.11.2020 року просить справу розглядати без його участі, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову із викладених у відзиві підстав. Треті особи без самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Із врахуванням поданих сторонами доказів суд приходить до наступних висновків. По справі встановлено, що [PERSON] проходив службу в лавах Збройних Сил України. Останнім місцем служби була Військова частина [NUMBER] , що не заперечується відповідачем у справі. Згідно з витягом з наказу командира Військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №32 від 17.02.2020 прапорщика [PERSON] , звільненого з військової служби відповідно до наказу №3-РС від 17.02.2020 в запас за п. «к» (які проходять військову службу за контактом, дія якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 18 лютого 2020 року із направленням на військовий облік до Ніжинського ОМТЦК та СП (2 розряду) Чернігівської області. Вислуга років станом на 18 лютого 2020 року - 25 років 02 місяці 10 днів. Відповідно до протоколу засідання житлової комісії Військової частини [NUMBER] №8 від 08 вересня 2020 року на засіданні житлової комісії Військової частини [NUMBER] прийнято рішення про зняття з квартирного обліку прапорщика [PERSON] , 1976 р.н. (склад сім`ї три особи), у зв`язку із звільненням у запас. Наказом командира військової частини [NUMBER] №171 вiд 08 вересня 2020 року прапорщика [PERSON] складом сім`ї три особи знято з квартирного обліку. За приписами ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтями 34, 37 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання. Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» , який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Пунктом 9 цієї статті передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Дія вищевказаної правової норми не пов`язується з тим, з якої підстави військовослужбовець звільнений в запас. Визначальним є саме звільнення в запас. В судовому засіданні встановлено, що позивача було звільнено з військової служби у запас. . Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081, визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей (п. 1 Порядку). Згідно з п. 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30 Порядку). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. Аналогічні правові позиції викладені постановах Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 487/5835/17, 01.04.2020 у справі № 638/5769/18, від 08.04.2020 у справі № 683/2197/18 та від 19.05.2020 у справі № 683/2198/18. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Підстав відступити від цих правових висновків під час розгляду справи, що переглядається, судом не встановлено. Установивши, що позивач на момент звільнення мав вислугу на військовій службі більше 20 років, постійним житлом не забезпечувався, перебували на обліку для поліпшення житлових умов у Військовій частині [NUMBER] , суд приходить до висновку, що підстави, визначені законом для зняття з обліку позивача, який потребує поліпшення житлових умов, не настали. Зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку згідно рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №8 від 08.09.2020, без зазначення правових підстав, як військовослужбовця, що має 25 років 02 місяці 10 днів вислуги років, буде становити для позивача надмірний тягар, при цьому втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року). Також судом враховується, що зняття позивачів та членів їх сімей з квартирного обліку за встановлених обставин не переслідує законної мети, відповідачем не доведено необхідність вказаних заходів щодо позивачів відповідно до\~ чинного законодавства України. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову повністю судовий збір 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved