Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS] . У будинку також зареєстровані його онуки - [PERSON] та [PERSON] , які понад один рік фактично не мешкають за місцем реєстрації. З цього часу відповідачі не несуть жодних обов`язків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймають участі у поточному ремонті будинку, усі витрати, пов`язані з утриманням житла, несе [PERSON] . Факт перебування відповідачів зареєстрованими у зазначеному будинку змушує позивача нести додаткові витрати з комунальних послуг. У зв`язку із чим просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи Сартанської селищної ради у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 28.12.1971 року [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Дозвіл на виконання будівельних робіт за вказаною адресою виданий позивачу 13 грудня 1971 року. У відповідності до акту б/н від 07.11.2019 року, складеного квартальним вул. Набережній та підписаного головою Сартанської селищної ради, у будинку [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS] , понад року без поважних причин, що підтверджується актом б/н від 07.11.2019 року, складеного квартальним вул. Набережній. За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, то у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору у сумі 768,40 грн., підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках на його користь. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved