Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

У вересні 2019 року заявники звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності заявникам [PERSON] та [PERSON] державного акту серії Р1 №684997 на право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0537 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [ADDRESS] і передана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що виданий 20 травня 2002 року Пісочинською селищною радою народних депутатів та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3417. Свою заяву обґрунтовують тим, що у вказаному правовстановлюючому документі помилково зазначено по-батькові кожного із заявників як « [PERSON] », у той час як правильним є « [PERSON] » та « [PERSON] ». Іншим шляхом, ніж звернення до суду, усунути ці розбіжності не видається можливим. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку окремого позовного провадження та призначено проведення судового засідання. Заявники у судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, в якій зазначили, що заяву підтримують. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі у межах діючого законодавства. Інших заяв та клопотань не надійшло. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області №307 від 09 квітня 2002 року [PERSON] та [PERSON] був виданий державний акт серії Р1 №684997 на право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,537 га, розташовану на території Пісочинської селищної ради смт .Пісочин, вул.Клубна,22 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. При цьому, згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 04 березня 1999 року Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВС України у Харківській області, прізвище, ім`я, по-батькові заявника [PERSON] вказані як « [PERSON] ». Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 05 липня 2016 року Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВС України у Харківській області, прізвище, ім`я, по-батькові заявника [PERSON] вказані як « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області 26 серпня 2005 року, [PERSON] 26 серпня 2005 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківської районної державної адміністрації Харківської області №47938893 від 25 липня 2019 року було відмовлено заявникам [PERSON] та [PERSON] у державній реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку, у зв`язку з наявністю розбіжностей у зазначенні по-батькові заявників у правовстановлюючому документі - державному акті про право приватної власності на землю Р1 №684997 від 20 травня 2002 року та у заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено у п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності у їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ - державний акт серії Р1 №684997 на право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0537 га, виданий виданий 20 травня 2002 року Пісочинською селищною радою народних депутатів, належить [PERSON] та [PERSON] , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилки в написанні по-батькові заявників, які не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду. Встановлення факту належності вказаного документу заявникам [PERSON] та [PERSON] має юридичне значення, оскільки наявність таких розбіжностей позбавляє їх можливості провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, при цьому спір про право цивільне відсутній, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved