Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вона знайома з жовтня 2017 року і первинно перебувала у дружніх і робочих стосунках. Наприкінці вересня 2019 року відповідач [PERSON] запропонував їй зустрічатися для близьких стосунків. Коли відповідач запропонував їй близькі відносини, її життя кардинально змінилось, бо вона закохалась. Відповідач обіцяв їй щасливе та довге життя, вони разом планували подорожі та подальший побут разом, він дав їй надію на те, що у них серйозні стосунки та досить скоро вони одружаться. Вона повністю довіряла відповідачу та була впевнена в завтрашньому дні. Однак, [PERSON] зрадив їй з [PERSON] , у зв`язку з чим вона втратила надію, довіру до людей, її звичний спосіб життя змінився, а також погіршилось здоров`я. Вона стала почуватись незахищеною та вразливою. Всі ті плани та звичний спосіб життя були зруйновані. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 грн, а також стягнути з [PERSON] на її користь відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У відзиві на позовну заяву представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Кондратенко С.Ю. просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачка не вказала, яке ж саме її право, передбачене та гарантоване Конституцією України або законами України було порушене з боку відповідачів. З позовної заяви не вбачається, що відбулося порушення прав і свобод позивачки з вини відповідачів, бо нею зазначено лише про власні емоції, враження та нездійсненні сподівання, отримані від їхніх стосунків. Також позивачкою не наведено будь-яких доказів щодо протиправної поведінки відповідачів по відношенню до неї. У відповідача [PERSON] не виникло обов`язку одружитися на позивачці та жити з нею разом все життя, оскільки він, як вільна та неодружена людина, має право визначати своє особисте життя, у тому числі, самостійно вирішувати, на кому одружитися, з ким і як спілкуватися, з ким проживати тощо. Як вбачається з позовної заяви, стосунки між відповідачем та позивачкою припинилися саме з ініціативи останньої через її ревнощі до іншої жінки. З позову взагалі незрозуміло, яким чином відповідачка [PERSON] порушила права позивачки, в чому полягає протиправність її поведінки. Навпаки, остання намагалася переконати позивачку про відсутність у неї стосунків з відповідачем, проте вона їй не повірила. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що хвороби позивачки та її лікування спричинені діями відповідачів (33-35). У відповіді на відзив позивачка посилається на те, що дії відповідачів завдали їй глибоких моральних страждань, на підтвердження чого просила долучити до матеріалів справи скриншоти переписки з [PERSON] (а.с. 37). Проте, клопотання позивачки про долучення до матеріалів справи вказаних доказів, їх оголошення і дослідження було залишено без задоволення на підставі ст. 236 ЦПК України, з огляду на категоричне заперечення з боку відповідачів щодо недопущення порушення їх права на таємницю листування, передбаченого ст. 32 Конституції України та 270 ЦК України (а.с. 43-48), а також у зв`язку з пропуском позивачем строку подання вказаних доказів. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому\~засіданні позивачка\~ [PERSON] \~та її\~представник [PERSON] \~позов підтримали\~у повному\~обсязі та\~просили його\~задовольнити.\~Представник відповідачів\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~ [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Заслухавши думку позивача та її представника про задоволення позову, заперечення представника відповідачів проти задоволення позову, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Згідно з частинами першою та другою статті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23\~ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до частини першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з відсутністю всіх складових цивільно-правової відповідальності, за якої у позивача виникло би право на відшкодування моральної шкоди. Зокрема, позивачкою не вказано, у чому ж полягає протиправність дій чи бездіяльності кожного з відповідачів, а також у чому полягає порушення її особистих немайнових чи майнових прав з боку відповідачів. Та обставина, що позивачка мала стосунки з відповідачем, які в подальшому були припинені, як вона вважає, з вини іншої відповідачки, сама по собі не може бути підставою для визнання дій чи бездіяльності відповідачів протиправними, а може свідчити лише про етичну сторону їхньої поведінки та реакцію позивачки на вказані вчинки, її власні емоції, враження та нездійснені сподівання. Доказів того, що у відповідача [PERSON] виникло право одружитися на позивачці остання не надала, а матеріали справи не містять. Крім того, суд вважає недоведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди з боку відповідачів, з огляду на наступне. Зокрема, доданий до позовної заяви консультаційний висновок спеціаліста від 01 жовтня 2020 року, яким [PERSON] діагностовано вертеброгенну цервікокраніалгію та призначено курс лікування (а.с. 4, 5) не може слугувати підтвердженням факту того, що вказане захворювання стало наслідком протиправної поведінки відповідачів, ураховуючи, що факт протиправності такої поведінки з боку відповідачів судом також не встановлено. До того ж, позивач жодним чином не обґрунтувала заявлений у позові розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди в сумі по 40000 грн з кожного з відповідачів. За таких обставин, у зв`язку з недоведеністю факту протиправності дій з боку відповідачів та факту спричинення моральної шкоди відсутній причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням та шкодою. Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити. Оскільки в позові відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивачку. Разом з тим, суд не вбачає підстав для відшкодування відповідачу [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на наступне. Відповідно до частин 1, 2 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Однак, у відзиві на позовну заяву, тобто у першій заяві по суті спору відповідач [PERSON] не заявив клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, як і не надав попереднього розрахунку суми судових витрат. Отже, у задоволенні клопотання відповідача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

Outcome: dismissed