Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона із відповідачем знаходиться у шлюбних відносинах. Від шлюбу в них народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, в якій просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 09.12.2019 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Згідно довідки №48, виданої 19.02.2018 року КСН «Україна», [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із чоловіком [PERSON] , [INFO] та дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається на 1 курсі в Маріупольському державному університеті на денній формі навчання, факультет філології та масових комунікацій, термін навчання з 02.09.2019 року по 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою від 02.09.2019 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначає ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Проаналізувавши надані докази, матеріальний стан позивача, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини його доходів не порушує інтереси дітей, їх право на достатній життєвий рівень та забезпечення гармонійного розвитку дітей та є достатнім для їх утримання, тому позов про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягає частковому задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial