Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У вересні 2021 року Акціонерне товариство (АТ) «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.12.2019 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством (ПАТ) «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», правонаступником якого з 15.08.2018 року є АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», був укладений кредитний договір № 22031000260269, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі в розмірі 74 772 грн. в строк до 27.12.2024 року включно, а відповідач зобов`язалася на умовах, передбачених кредитним договором прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно з договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 07.07.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 114060,11 грн., яка складається з: залишку строкового кредиту в розмірі 70213,09 грн.; залишку нарахованих строкових відсотків 0,01 грн.; залишку простроченого кредиту в розмірі 2\~251,37 грн.; залишку прострочених відсотків 0,23 грн.; залишку простроченої комісії в сумі 41 595,41 грн., і яку позивач просить стягнути на його користь з [PERSON] та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. В судове засідання представник АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не з`явився, надав письмову заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом 27.12.2019 року між [PERSON] та ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», правонаступником якого з 15.08.2018 року є АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», був укладений кредитний договір № 22031000260269, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти на споживчі цілі в розмірі 74 772 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок клієнта, відкритий в банку, в строк до 27.12.2024 року включно, а відповідач зобов`язалася на умовах, передбачених кредитним договором прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно з договором. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 27.12.2019 по 26.04.2021 5% від суми кредиту, з 27. 04.2021 по 26.07.2022 -4% від суми кредиту, з 27.07.2022 по 26.10.2023 -3% від суми кредиту, з 27.10.2023 по27.12.2024 -1,95% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом -0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 55.0% річних (пункти 1.1., 1.2. договору). У пункті 1.3 договору зазначено, що банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Клієнт в порядку договірного списання на підставі ст.1071 ЦК України та ст.26 Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» доручає банку в дату видачі кредиту здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ СК «Уніка Життя» суму страхового платежу в розмірі 14472 грн. за весь період страхування згідно договору страхування № ВР-22031000260289 від 27.12.2019 (п.1.5 договору). Відповідно до\~пунктів \~2.1,\~2.2\~кредитного договору\~ платежі\~з погашення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~оплати процентів\~зав користування\~кредитом та\~щомісячної комісії\~за обслуговування\~кредиту здійснюється\~у вигляді\~ щомісячних ануїтетних платежів (обов`язковий платіж) в розмірі 3865, 71 грн., дата погашення і розмір якого визначені в Графіку платежів, які вносяться на рахунок банку для поповнення поточного рахунку [PERSON] , з якого банк списує кошти у порядку договірного списання відповідно до умов УДБО. Для забезпечення своєчасного погашення заборгованості за обов`язковим платежем клієнт зобов`язаний забезпечити надходження коштів в сумі обов`язкового платежу на відповідний рахунок не пізніше 21-00 год. дати платежу, що визначена в Графіку платежу. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором у зв`язку з порушенням його умов відповідачем утворилася заборгованість станом на 07.07.2021 року в сумі 114060,11 грн., яка складається з: залишку строкового кредиту в розмірі 70213,09 грн.; залишку нарахованих строкових відсотків 0,01 грн.; залишку простроченого кредиту в розмірі 2\~251,37 грн.; залишку прострочених відсотків 0,23 грн.; залишку простроченої комісії в сумі 41 595,41 грн. Між тим суд не може погодитися з таким розрахунком позивача у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ч. 1 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення суми залишку строкового кредиту в розмірі 70213,09 грн.; залишку нарахованих строкових відсотків 0,01 грн.; залишку простроченого кредиту в розмірі 2\~251,37 грн.; залишку прострочених відсотків 0,23 грн., а всього в сумі 72\~464, 70 грн., підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», оскільки підтверджені випискою по картковому рахунку [PERSON] , яка є первинним фінансовим документом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України\~\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254\~(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75\~. Між тим, суд критично оцінює доводи позивача щодо стягнення з [PERSON] простроченої комісії в розмірі 41\~595,41 грн. Із цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до пунктів 1 та 3.7.2 кредитного договору кредит надається на споживчі цілі, тобто сторонами був укладений договір споживчого кредиту. Положеннями частини п`ятої статті\~11, статті\~18 Закону «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно зі\~статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168\~(чинних на час укладення договору), визначено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). За положеннями абзацу 3 частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 531/648/15-ц. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі № 387/129/17, провадження № 61-31697 св 18 надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд зазначає, що в умовах кредитного договору № 22031000260269(з ануїтетними платежами) від 27.12.2019 року не встановлені послуги, які включаються у комісію за обслуговування кредитної заборгованості, і в позовній заяві АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» також не зазначено які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. Таким чином,\~беручи до\~уваги,\~що здійснення\~платежів за\~управління кредитом\~не є\~послугою в\~розумінні положень\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»,\~суд приходить\~до висновку\~про відсутність\~правових підстав\~для стягнення\~з відповідача [PERSON] \~на користь\~АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» суми залишку прострочених комісій у розмірі 41\~595, 41 грн., тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору пропорційно сумі задоволених вимог, а саме - 1442, 18 грн. (72\~464,70 х 2270 : 114060,11=1442,18).

Outcome: partial