Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У грудні 2016 року заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту смерті його дружини [PERSON], [INFO] в м. Донецьку. В обгрунтування позову вказував, що Пролетарським відділом записів актів громадського стану м. Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР [INFO] видано свідоцтво про смерть [INFO] [PERSON], однак вказаний документ не є дійсними на території України, оскільки державні органи не визнають документи, видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка та прийняття спадщини. Заявник в судовому засіданні підтримав подану заяву. Заінтересована особа - [PERSON], який є сином заявника та [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду нотаріально завірену заяву у якій підтвердив факт смерті [INFO] своєї матері [PERSON], не заперечував проти встановлення вказаного факту та просив розглядати заяву за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5. Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Оскільки документ, який виданий на тимчасово окуповані території є недійсним і не створює правових наслідків, заявник звернувся до суду. Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. За відомостями заявника [PERSON] померла [INFO] у м. Донецьку, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 414 від [INFO] виданого Центром первинної медико-санітарної допомоги № 11 м. Донецька, довідкою про смерть № 106/414 від [INFO] виданою Центром первинної медико-санітарної допомоги № 11 м. Донецька та Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданого Пролетарським відділом записів актів цивільного стану м. Донецьк Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР [INFO]. Судом встановлено, що Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] на підставі Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого Пролетарським відділом записів актів цивільного стану м. Донецьк Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР [INFO], оскільки заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.5). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У абзаці першому п. 13 постанови від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що факт смерті [PERSON], [INFO] у м. Донецьку підтверджується наданими заявником доказами, а тому заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка та прийняття спадщини.

Outcome: approved