Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 10 вересня 2014 року він уклав договір вклад Стандартний строком на 12 місяців з ПАТ «ПриватБанк», відповідно йому було відкрито два рахунка в ПАТ «ПриватБанк» для зарахування суми депозиту та виплати 11% річних за депозитом. Після відкриття вказаних рахунків ним було внесено на депозит банку 3000 доларів США. У вересні 2015 року рахунок [PERSON] та його банківську картку, на якій знаходяться його власні грошові кошти заблоковано. Зазначає, що у вересні 2015 року звернувся до відповідача з заявою щодо розблокування його рахунків, але ПАТ «ПриватБанк» відмовив. У звязку з цим просив визнати незаконними дії ПАТ «ПриватБанк» щодо блокування його рахунку № 26354626033188 та блокування карткового рахунку № 26354626033188, зобовязати ПАТ «ПриватБанк» та відділення ПАТ «ПриватБанк» в м. Кременчуці, вчинити дії щодо розблокування рахунку № 26354626033188 та розблокування карткового рахунку № 26354626033188, які відкрито згідно договору SAMDNWF0070256693800 вклад стандартний від 10 вересня 2014 року. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про зайнятість в іншому судовому засіданні. Проти позовних вимог заперечував, надавши суду письмове заперечення. Причини неявки представника банка в судовому засіданні не вважає поважними. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та ПАТ «Приватбанк» перебувають у договірних відносинах, на імя [PERSON] відкрито картковий рахунок № 26354626033188, який, починаючи з вересня 2015 року і на час розгляду справи заблоковані відповідачем. 23.09.2015 року звернувся до ПАТ «ПриватБанку» з приводу заблокування картки (а.с.6), але йому було відмовлено. Представник ПАТ «ПриватБанк» відмову з приводу заблокування картки позивача, мотивував тим, що Банком правомірно було заблоковано картковий рахунок позивача на підставі звернень інших клієнтів, які повідомили, що внаслідок введення в оману вони перерахували кошти на карту держателем якої є позивач. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із того, що відповідачем не надано суду жодного належного і допустимого доказу наявності законних підстав для блокування карткового та депозитних рахунків позивача, а саме звернення до уповноваженого органу щодо порушення кримінального провадження з приводу незаконних дій відповідача, порушення позивачем вимог чинного законодавства, у звязку з чим і було встановлено обмеження на його рахунки. Частиною 3\~ст.10 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічну норму містить\~ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст.212 ЦПК України. суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За нормою\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Відповідно до\~ст.1066 ЦК України\~за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно зі\~ст.1074 ЦК України\~обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до п.1.1.3.2.13 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій. Згідно з п.2.1.1.4.2 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право зупинити здійснення розрахунків за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення порушень держателем або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов договору, Умов і правил надання банківських послуг і/або у разі виникнення овердрафту. Проте, відповідно до п.91\~постанови Правління Національного Банку України «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» від 26.06.2015 року №417 Банк\~зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій. Банком неправомірно було заблоковано картковий рахунок позивача, а звернення до правоохоронних органів при підозрі у здійсненні клієнтом незаконних операцій, не є обовязком Банку, та не передбачено нормами закону, також не відповідає обставинам справи. Відповідно до ч.2,3\~ст.1066 ЦК України\~банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. З урахуванням вище викладеного, оскільки Банком не було надано доступ позивачу до грошових коштів, не перевипущено картку, яка б дозволяла йому користуватися власними грошовими коштами, а\~постановою Правління Національного Банку України «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» від 26.06.2015 року № 417\~встановлено обовязок Банку інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, щодо яких є підозра в їх незаконності, наведені заперечення судом до уваги не приймаються. Сам факт наявності кримінального провадження у ході якого до позивача відсутні будь-які претензії не може свідчити про вчинення ним протиправних дій щодо введення в оману інших клієнтів банку. Враховуючи вищевикладене, оскільки Банком не надано суду жодного доказу наявності законних підстав для блокування карток позивача, які б підтверджувалися належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо визнання незаконними дії ПАТ «ПриватБанк» щодо блокування його рахунку № 26354626033188 та блокування карткового рахунку № 26354626033188, зобовязання ПАТ «ПриватБанк» та відділення ПАТ «ПриватБанк» в м. Кременчуці вчинити дії щодо розблокування рахунку № 26354626033188 та розблокування карткового рахунку № 26354626033188, які відкрито згідно договору № SAMDNWF0070256693800 вклад стандартний від 10 вересня 2014 року, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved