Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON]\~\~про\~\~визнання особи такою, що втратила\~\~ право на користування\~\~квартирою та зобов»язання усунути перешкоди у користуванні\~\~ власністю шляхом\~\~виселення. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до договору дарування\~\~від 05 грудня 2017 року вона є власником квартири [ADDRESS], що\~\~ підтверджується витягом\~\~з Державного реєстру\~\~\~\~речових\~\~ прав\~\~на нерухоме\~\~майно про реєстрацію\~\~права власності. Відповідач [PERSON] зареєстрований\~\~та\~\~ фактично\~\~проживає\~\~за даною адресою, натомість не є\~\~ні власником (співвласником даної квартири), ні членом\~\~сім»ї\~\~власника квартири. На її вимогу звільнити вказану квартиру відповідач не реагує, тому суд просила захистити її право власності на зазначене нерухоме майно\~\~шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив\~\~ право на користування\~\~квартирою та зобов»язати\~\~його\~\~усунути перешкоди у користуванні\~\~ власністю шляхом\~\~виселення. 10 квітня 2018 року у даній справі було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою та зобов»язання усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення задоволено частково. Усунуто перешкоди у користуванні\~\~ власністю, а саме квартирою №43 у будинку №11 по вул.Кавказькій в місті Рівне,шляхом виселення [PERSON]. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок )грн. [PERSON] звернувся до суду із заявою 12.06.2018\~року про скасування заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 квітня 120188 року, ухваленому у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою і відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою Рівненського міського суду у цивільній справі №569/19479/17 від 27 червня 2018 року за позовом [PERSON] до [PERSON]\~\~про\~\~визнання особи такою, що втратила\~\~ право на користування\~\~квартирою та зобов»язання усунути перешкоди у користуванні\~\~ власністю шляхом\~\~виселення заява [PERSON] про перегляд заочного рішення по даній справі задоволена. Заочне рішення від 10 квітня 2018 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила\~\~ право на користування\~\~квартирою та зобов»язання усунути перешкоди у користуванні\~\~ власністю шляхом\~\~виселення скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку. 20 лютого 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про зупинення провадження у вищевказаній справі до вирішення апеляційним судом його апеляційної скарги у справі №569/12816/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа яка заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя і визнання правочинів та реєстрації недійсним. Ухвалою Рівненського міського суду від 15 березня 2019 року в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі №569/19479/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила\~\~ право на користування\~\~квартирою та зобов»язання усунути перешкоди у користуванні\~\~ власністю шляхом\~\~виселення відмовлено. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі\~ст.280 ЦПК України\~в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Позивачка, та її представники в судовому засіданні підримали позовні вимоги викладені в позовній заяві. Додатково пояснили, що відповідач чинить перешкоди у вільному володінні та користуванні квартирою №43 у будинку №11 по вул. Кавказькій в місті Рівне, яка є особистою приватною власністю позивачки, чим порушує її законні права. Заслухавши пояснення позивачки, її представників, дослідивши письмові докази по справі, в межах доводів позовних вимог суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яке вона набула на підставі договору дарування укладеного між нею та [PERSON] 05 грудня 2017 року, що підтверджено договором дарування та\~\~витягом\~\~з Державного\~\~реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с. 5-6). Також судом при розгляді справи встановлено, що відповідач\~\~[PERSON] власника квартири в квартиру не впускає, двері не відчиняє, що\~\~стверджується\~\~актом\~\~від 29.01.2018 року (а.с. 26). У відповідності до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1\~ст. 381 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. За ч. 2\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За\~ст. 270 ЦК України\~фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування. Як встановлено судом позивач у справі [PERSON] є власником\~\~ квартири [ADDRESS]. Відповідач у справі [PERSON] не є членом сім»ї позивачки [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є законним власником квартири [ADDRESS] , тому її право вільного володіння, користування та розпорядження майном гарантовано\~ст. 41 Конституції України\~та ст.\~317,\~319,\~381 ЦК України. Оскільки відповідач [PERSON] у добровільному порядку відмовляється звільняти зайняту ним\~\~квартиру, не маючи при цьому законних підстав для подальшого використання даного приміщення для проживання, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають захисту в порядку визначеному ст.\~386,\~391 ЦК України. Така позиція повністю узгоджується висновками, які викладені в Постанові Верховного суду від 25 липня 2018 року у справі №638/13030/13-ц. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Цивільне законодавство не передбачає\~\~збереження\~\~права користування житлом за громадянами, які хоча\~\~і правомірно\~\~\~\~вселились у спірну\~\~квартиру власника, але на час розгляду справи не є\~\~членом\~\~його сім»ї, тому в даному випадку власник повинен звертатись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності, а не про визнання особи такою, що\~\~втратила право\~\~користування житлом.\~\~ З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON]\~\~в частині усунення перешкод у користуванні\~\~власністю шляхом виселення. Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., то відповідно до ст. 141 ЦПК України вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved