Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

У вересні 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17 липня 2013 року в розмірі 18 541,39 грн., яка станом на 15 серпня 2019 року складається з наступного: 2 491,90 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 12 290,38 грн. - заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання; 2 400,00 грн. - заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 859,11 грн. штрафу (процентна складова). В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 17 липня 2013 року за договором б/н відповідач отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зокрема, вказують на те, що відповідач підтвердив свою згоду підписом у заяві про те, що його заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між ним та банком договір. Відповідач зобов`язань з повернення кредиту не виконав, а тому утворилась заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, у позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, в який позовні вимоги визнав лише в частині стягнення з нього тіла кредиту. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі наявні докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини. Договір з ПриватБанком є договором приєднання, коли підписуючи відповідну заяву про надання картки та відкриття картрахунку, клієнт приєднується до розроблених фінансовою установою відповідних умов, які є однаковими для всіх клієнтів. Про зазначене свідчить, зокрема, назва цієї заяви «Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ». Матеріалами справи встановлено, що відповідач будучи клієнтом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», яке 21 травня 2018 року змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (що вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна»), з 17 липня 2013 року за договором б/н отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. (а.с. 11). Згідно анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку позичальника від 17 липня 2013 року, він підтвердив згоду, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку складають договір з банком, про ознайомлення з яким і розписався клієнт в заяві. (а.с.11) Згідно розрахунку заборгованості за договором, станом на 15 серпня 2019 року заборгованість становить 18 541,39 грн., яка складається з наступного: 2 491,90 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 12 290,38 грн. - заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання; 2 400,00 грн. - заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 859,11 грн. штрафу (процентна складова). (а.с.10) Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Держатель зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою попередження виникнення Овердрафту. (п.2.1.1.5.7 Договору) Згідно п. 1.1.1.52 Умов і Правил надання банківських послуг, Овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається Банком позичальнику у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку у розмірі ліміту кредитування. Використання позичальником грошових коштів понад залишку по рахунку або встановленого Банком ліміту Овердрафта є несанкціонованим Овердрафтом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено із наданих документів, відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 491,90 грн. Що ж до позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафів, то суд виходить з наступного. Частиною 2 статті 615 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Як вбачається з анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17 липня 2013 року, підписаної сторонами, в ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. А позивачем не надано підтвердження того, що відповідач розумів Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/, а також ознайомився та погодився з ними. А оскільки дані документи, які містяться в матеріалах справи не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними, то вони не можуть бути частиною даного договору з визначенням істотних умов кредитування. Такої ж позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження 14-131цс19). Крім того, згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З 30 квітня 2018 року антитерористичну операцію переформатовано в операцію об`єднаних сил, при цьому вищевказані заходи залишаються чинними та діють на території відповідно до нижченаведеного Переліку. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, с. Ганнівка Добропільського району Донецької області віднесено до вказаного переліку. Відповідач [PERSON] , [INFO] , згідно довідки Ганнівської сільської ради Добропільського району Донецької області від 17 жовтня 2019 року, зареєстрований за адресою [ADDRESS] . (а.с.58) Відповідно до розрахунку заборгованості позивачем зроблений розрахунок пені станом на 15 серпня 2019 року, згідно якого: 12 290,38 грн. заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання; 2 400,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що не підлягають стягненню з відповідача заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання у розмірі 12 290,38 грн.; нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у сумі 2 400,00 грн.; а крім того, штрафи в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 859,11 грн. (процентна складова). Таким чином, на користь позивача з відповідача належить стягнути заборгованість в сумі 2 491,90 грн., яка є заборгованістю за простроченим тілом кредиту. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які в свою чергу підлягають задоволенню частково. В іншій частині позовних вимог слід відмовити з вищенаведених підстав. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, в користь позивача із відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі пропорційно до задоволених позовних вимог, зокрема 258,18 грн. судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: partial