Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

у грудні 2019 року [PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що 29.08.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М.. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 534 про стягнення заборгованості за кредитним договором з нього на користь ТОВ «ФК «Арбімаркет» в розмірі 234 308,65 грн. та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, у розмірі 800,00 грн. Зазначив, що нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», положень п. п. 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року із змінам, та за період, що перевищує три роки. Тому, просив суд визнати виконавчий напис, вчинений 29.08.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М.. за реєстровим № 534 про стягнення заборгованості за кредитним договором з нього на користь ТОВ «ФК «Арбімаркет» в розмірі 234 308,65 грн. та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, у розмірі 800,00 грн., таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 16 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 09.12.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 24.03.2020 року та витребувано у ТОВ «ФК «Арбімаркет» належним чином завірені копії документів: виконавчого напису № 534 від 29.08.2019 року, договору № 0001416-а про відступлення прав вимоги від 12.06.2018 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Арбімаркет», виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення від 25.07.2019 року(а.с. 31-32). Ухвалою від 24.03.2020 року розгляд справи відкладено на 16.06.2020 року (а.с. 89-90). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач, будучи в установленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву не подав, документів, витребуваних ухвалою суду від 19.12.2019 року, не надав. Треті особи пояснення щодо позову не надали. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.12.2011 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір № 0026-Р/028616 про відкриття карткового рахунку та надання і використання Ко-брендингової платіжної картки, а умовами якого банк на підставі отриманої заяви на відкриття карткового рахунку на видачу платіжної картки, цього договору та інших документів відповідно до вимог чинного законодавства України: відкриває картковий рахунок № 26251070135980001 в гривнях; емітує та надає клієнту платіжну картку відповідно до заяви на відкриття ПК до даного договору і персональний ідентифікаційний номер до неї; здійснює обслуговування КР і ПК клієнта на умовах, передбачених цим договором; забезпечує розрахунки за операціями, здійсненими з використанням ПК (її реквізитів) в межах видаткового ліміту (сума у валюті КР, що знаходиться на КР клієнта, у межах якої допускається здійснення платежів, що включає в себе суму коштів клієнта, внесених на КР і кредитного ліміту, якщо такий встановлений згідно окремого договору між банком і клієнтом) на умовах, передбачених цим договором і Правилами платіжних систем Visa Sncorporated, VasterCard Worldwide; клієнт сплачує банку плату за послуги, що надаються банком при використанні ПК та обслуговуванні КР у розмірах та в строки, які встановлені тарифами комісійної винагороди банку по операціях емісії і обслуговування ПК. 29.08.2019 року на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, зв якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 534 про стягнення заборгованості за договором № 0026-Р/028616 про відкриття карткового рахунку та надання і використання Ко-брендингової платіжної картки від 14.12.2011 року з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Арбімаркет» в розмірі 234 308,65 грн. та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, у розмірі 800,00 грн., за строк: з 31.12.2014 року по 25.07.2019 року (а.с. 15). Старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу держаної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченком М.О. відкрито виконавче провадження № 60176402, в рамках якого постановою від 07.11.2019 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] (а.с. 11-13). Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. У відповідності зі ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року. Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями., для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на що, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Як вбачається з матеріалів справи, договір № 0026-Р/028616 про відкриття карткового рахунку та надання і використання Ко-брендингової платіжної картки, укладений 14.12.2011 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , нотаріально не посвідчений. Крім того, позивач при зверненні до суду оспорює правову природу укладеного договору в розрізі положень ст. 1054 ЦК України, вважаючи, що останній взагалі не є кредитним. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунку, а банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Як вбачається з умов укладеного договору, при укладенні договору сторони домовились, що його метою є відкриття на ім`я відповідача карткового рахунку, видача платіжної картки та її обслуговування, що покладено на банк. Умовами останнього не передбачено видача грошових коштів, а лише міститься вказівка на те, що банк здійснює обслуговування КР і ПК клієнта на умовах, передбачених цим договором; забезпечує розрахунки за операціями, здійсненими з використанням ПК (її реквізитів) в межах видаткового ліміту (сума у валюті КР, що знаходиться на КР клієнта, у межах якої допускається здійснення платежів, що включає в себе суму коштів клієнта, внесених на КР і кредитного ліміту, якщо такий встановлений згідно окремого договору між банком і клієнтом) на умовах, передбачених цим договором і Правилами платіжних систем Visa Sncorporated, VasterCard Worldwide. З огляду на викладене, суд погоджується із позицією позивача про те, що договір № 0026-Р/028616 про відкриття карткового рахунку та надання і використання Ко-брендингової платіжної картки від 14.12.2011 року не є кредитним в розумінні ст. 1054 ЦК України, а тому не вбачає порушення права кредитора на отримання заборгованості. Крім того, як вбачається з виконавчого напису, стягувач звернувся з заявою про стягнення заборгованості за договором№ 0026-Р/028616 про відкриття карткового рахунку та надання і використання Ко-брендингової платіжної картки від 14.12.2011 року від 14.12.2011 року за період з 31.12.2014 року по 25.07.2019 року. Тобто, на думку суду, на момент звернення до приватного нотаріуса минув трирічний строк, що є порушенням п. 3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст. 88 Закону України «Про нотаріат». На спростування зазначених обставин будь-яких доказів в порушення вимог ст. 81 ЦПК України з боку відповідача не надано. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень при вчиненні виконавчого напису від 29.08.2019 року, в зв`язку з чим він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Позивач при зверненні до суду також просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відповідно до ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.11.2019 року між [PERSON] та АБ «Порхуна Сергія» укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 2711/19, за умовами якого адвокат зобов`язується за дорученням клієнта на умовах та в порядку, передбаченому договором, надати правову допомогу клієнту, як його представник у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Міхно Сергій Семенович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 21-25). Відповідно до Додатку № 1 до договору вартість послуг становить 16 500,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду квитанцію від 28.11.2019 року про сплату позивачем 16 500,00 грн. (а.с. 26). Так, як позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати на правову допомогу. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з ТОВ «ФК «Арбімаркет» на користь [PERSON] 16 500,00 грн. вартості надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заяви відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу матеріали справи не містять, а тому у суду відсутні підстави робити висновок про неспівмірність витрат на правову допомогу без відповідної заяви відповідача. Згідно ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с. 8). На підставі викладеного,

Outcome: approved