Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

У вересні 2019 року ТОВ «Менеджмент Інвестицій» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, в якому просили суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором споживчого кредиту №2061-18/СК від 22.03.2018 року в розмірі 9002,73 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору споживчого кредиту №2061-18/СК від 22.03.2018 року, відповідач [PERSON] отримала у позивача кредит у розмірі 1000 грн. на строк 29 календарних днів з моменту отримання його позичальником, а саме з 22.03.2018 року до 19.04.2018 року, включно, із сплатою 1,50 % в день від суми заборгованості до повного погашення. Також відповідач разом із договором споживчого кредиту підтвердила свою згоду на вищезазначені умови, оскільки, підписала анкету-заяву позичальника фізичної особи від 22.03.2018 року. Позивач свій обов`язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем не здійснювалось погашення кредитних коштів, тому станом на 16.08.2019 року заборгованість відповідача за договором споживчого кредиту становить 9002,73 грн., з яких: 1000 грн. - заборгованість по кредиту, 435,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 2700 грн. - заборгованість по прострочених відсоткам, 4744,40 грн. - заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям, 3% річних від простроченої суми 39,70 грн., інфляційне збільшення боргу 83,63 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір. Відповідно до ч. 4 ст.\~19\~ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Враховуючи, що дана справа є малозначною, тому суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив задовольнити позов повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Категорично заперечила щодо стягнення повністю заявленого позивачем боргу, пославшись на те, що у неї відсутня можливість сплатити таку значну суму боргу, яку нарахував їй позивач, оскільки вона є пенсіонером, перенесла три операції, має незадовільний стан здоров`я і потребує лікування. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору споживчого кредиту №2061-18/СК від 22.03.2018 року, відповідач [PERSON] отримала у позивача кредит у розмірі 1000 грн. на строк 29 календарних днів з моменту отримання його позичальником, а саме з 22.03.2018 року до 19.04.2018 року, включно, із сплатою 1,50 % в день від суми заборгованості та сплачується в день фактичного повернення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 19.04.2018 року включно. У разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50% в день від суми заборгованості і до повного погашення, вид кредиту - споживчий кредит; цільове використання: задоволення споживчих потреб, сукупна вартість кредиту становить: 547,50% річних, або 1,50% в день від суми заборгованості, що у грошовому вираженні складає 15,00 грн. за день, тип процентної ставки: фіксована. Також відповідач разом із договором споживчого кредиту підтвердила свою згоду на вищезазначені умови, оскільки, підписала анкету-заяву позичальника фізичної особи від 22.03.2018 року (а.с. 6-10). Відповідно до п. 1.1 вказаного договору кредитор на підставі цього договору надає, а позичальник отримує грошові кошти в розмірі, зазначеному в п.1.2. цього договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання та платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти кредитору на умовах, що передбачені цим договором. Позивач виконав свої зобов`язання за даним кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 22.03.2018 року (а.с. 11). Відповідно до п. 8.3 вказаного договору у разі порушення строків повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора штраф у розмірі 2 % від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Нарахування штрафів здійснюється в момент остаточного розрахунку, до цього моменту вони вважаються прогнозованими. Штраф є засобом відповідальності позичальника та нараховується окремо від процентів за користування кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу Статтею 536\~ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. По справі встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, однак відповідачем не здійснювалось погашення кредитних коштів. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 525-526, 530, 1054\~ЦК України відповідач\~ [PERSON] \~свої зобов`язання\~за вказаним\~договором не\~виконала. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] станом на 16.08.2019 року за договором споживчого кредиту становить 9002,73 грн., з яких: 1000,00 грн. - заборгованість по кредиту, 435,00 грн. -заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2700,00 грн. -заборгованість по простроченим відсоткам, 4744,40 грн. - заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям, 3% річних від простроченої суми 39,70 грн., інфляційне збільшення боргу 83,63 грн. Суд вважає, що заявлена сума боргу підлягає частковому стягненню з відповідача з таких підстав. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вищенаведені норми Закону, а також суму кредиту - 1000 грн., те, що кошти отримувались на споживчі цілі, враховуючи інші істотні обставини, матеріальний стан відповідача, зокрема, що відповідач [PERSON] є пенсіонером, хворіє, а також загальні засади цивільного законодавства щодо розумності і справедливості (ст. 3 ЦК України), суд вважає можливим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшити розмір неустойки. Крім того, згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг також відповідно до пункту 2 статті 19 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Частинами 4 та 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається в письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак, а саме якщо: умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Конституційний Суд України у рішенні №15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року у справі про захист прав споживачів кредитних послуг вказав, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. У рішенні №7-рп/2013 від 11 липня 2013 року Конституційний Суд України вказав, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Тому умови спірного договору кредиту (п. 8.3) не відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» про заборону включення до споживчого договору умов, які є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності наслідком таких умов є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Так, п. 8.3 договору передбачено, що у разі порушення строків повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора штраф у розмірі 2 (два) процента від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення кредиту, а починаючи з третього дня порушення строків повернення кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків і нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Нарахування штрафів здійснюється в момент остаточного розрахунку, до цього моменту вони вважаються прогнозованими. Штраф є засобом відповідальності позичальника та нараховується окремо від процентів за користування кредитом. При цьому штраф за перших два дні порушення строку повернення кредиту складає 730 % річних, а починаючи з третього дня 1087,7 % річних. Водночас заявлена вартість послуги кредитування (проценти за користування кредитними коштами) згідно з умовами договору складають 1,5 % на день (547,5% річних). Тому штраф є явно несправедливим, так як перевищує 50% вартості послуги. Отже, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача підлягає частково заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям, а саме у розмірі 1000 грн. Виходячи з викладеного вище, стягненню підлягає сума боргу в загальному розмірі 5258,33 грн., яка складається з: 1000,00 грн. - заборгованість по кредиту, 435,00 грн. -заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2700,00 грн. -заборгованість по простроченим відсоткам, 1000,00 грн. - заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям, 3% річних від простроченої суми 39,70 грн., 83,63 грн. інфляційних. Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позов задоволено частково (58,41%), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1122,06 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial