Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем у неї є спільна донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Відповідач не виявляє бажання спілкуватись з донькою, приймати участь у її вихованні та не цікавиться її життям, але у зв`язку з тим, що донька продовжує навчання на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі, щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків. Позивачем [PERSON] було усунуто недоліки та подану уточнену позовну заяву, в якій остання конкретизувала розмір аліментів, який просить стягувати з відповідача на період навчання доньки, у розмірі 3 000 грн щомісячно. 18 січня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва відкрив спрощене позовне провадження по справі. Позивач у судовому засіданні просила суд позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у частині стягнення в твердій грошовій формі у розмірі 3000 грн та просив суд стягнути аліменти у відсотковій формі від його доходу, оскільки має незначну заробітну плату та на утриманні має ще одну доньку від іншого шлюбу. Крім того, відповідач надав квитанції згідно яких, він щомісячно перераховував [PERSON] кошти у розмірі 1000,00 грн. Третя особа у судовому засіданні просила суд позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, у зареєстрованому шлюбі між [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). 19 жовтня 2007 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.03.2008 (а.с.9). Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2009 року, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2009, до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). З огляду на дату народження [PERSON] - [INFO] , остання досягла повноліття, отже стягнення аліментів на її утримання припинилось. Згідно з даними довідки №1128 від 22.09.2020 Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана донька [PERSON] є студенткою 1 курсу, факультету маркетингу навчається на денній формі навчання вказаного закладу, час закінчення університету 30 червня 2024 року. У зв`язку з навчанням третя особа- [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що донька проживає з матір`ю - позивачем у справі. Як убачається, відповідач добровільно щомісячно у 2020 році та січні 2021 року перераховував [PERSON] кошти у розмірі 1000, 00 грн. Згідно з ч. 8 ст.7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальною можливістю урахування інтересів дитини. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини У силу ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частино 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, якщо: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Відповідно до наведених норм сімейного законодавства України, суд аналізує обставини виникнення спору з урахуванням необхідності встановлення справедливого та розумного розміру аліментів на утримання повнолітніх дітей на період їх навчання. Статтею 81 ч.1 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із довідки про доходи відповідача, розмір нарахованих доходів останнього, за період з серпня 2020 року по січень 2021 року становить 15 263,16 грн. Відповідно до довідки про доходи позивача, розмір нарахованих її доходів, за період з січня 2020 по грудень 2020 становить 184225,56 грн (а.с.25). Сторони не можуть дійти згоди щодо розміру матеріальної допомоги на утримання дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з наступного. [PERSON] досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та навчається, при цьому навчається на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Відповідач є працездатною особою, працює в ТОВ «Буква логістік» та отримує нараховану заробітну платню, яка складає 2900 грн. на місяць. З наявних у матеріалах справи копій квитанцій щодо банківських переказів грошових коштів на рахунок третьої особи вбачається, що відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Відтак, з урахуванням принципів розумності та справедливості, а також зважаючи на розмір щомісячного доходу відповідача, суд вважає, що аліменти слід встановити в твердій грошовій сумі в розмірі 1135 грн щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] - двадцяти трьох років. Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім та таким, що відповідає потребам дитини. Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, а також загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності. Належних доказів щодо можливості стягнення з відповідача аліментів в розмірі 3000,00грн. позивач суду не надала. Ураховуючи викладене, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 16 грудня 2020 року. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial