Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

У грудні 2019 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2007 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON] , 2008 року народження. Сумісне життя не склалось та на даний час вони проживають окремо. Неповнолітня дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Для повноцінного та всебічного розвитку дитини є необхідним стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Вказала, що відповідач, як батько, має надавати матеріальну допомогу. Зазначила, що перший раз до суду з заявою про стягнення аліментів вона звернулась до суду 17 травня 2019 року, але ухвалою суду її позов залишено без розгляду. Тому аліменти слід стягувати саме з 17 травня 2019 року. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2008 року народження, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з дня подання першої позовної заяви, а саме з 17 травня 2019 року; судові витрати покласти на відповідача. У судове засіданні позивачка не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Надала суду письму заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила суд задоволити позовні вимоги. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину визнав та не заперечував проти їх задоволення та стягнення аліментів з березня 2020 року. У решті вимог заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, подані заперечення та долучені сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 18 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Рішенням Соломянського районного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний. Батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає неповнолітня дитина [PERSON] , 2008 року народження. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 06 грудня 2019 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що діти проживають з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України та ст. 191 СК України позивачу слід було довести суду, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зазначених обставин у ході судового розгляду встановлено не було: жодного доказу цього матеріали справи не містять, а також жодного обґрунтування цього не містить і позовна заява. Факт звернення позивача у травні 2019 року з позовом та в подальшому залишення позову без розгляду, у зв`язку з неявкою позивача суд до уваги не бере. Дані докази не можуть підтверджувати факту ухилення відповідача від сплати аліментів, оскільки позивач не оскаржувала ухвалу про залишення позову без розгляду, а з новим позовом звернулась лише у грудні 2019 року, тобто те, що позивач просила про таку допомогу, а він все рівно ухилявся від надання позивачу фінансової допомоги на утримання дитини. Крім того, позивач не вказала обґрунтованих причин неможливості з`явлення до суду або подання суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Суд зважує на те, що обов`язком сторони є повідомити суд про причини неявки, у разі неповідомлення таких причин вважається, що особа не з`явилась до суду без поважних причин. А отже, з огляду на відсутність доказів умисного ухилення відповідача від утримання дитини у період з 17 травня 2019 року по 06 грудня 2019 року та вимоги законодавства суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Доводи відповідача про стягнення аліментів з березня 2020 року, суд до уваги не бере, оскільки відповідач до своєї заяви не надав доказів на підтвердження надання матеріальної допомоги дитині з грудня 2019 року по березень 2020 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial