Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У грудні 2020 року представник позивача звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача надміру виплачену житлову субсидію в сумі 26 048,70 грн. та судовий збір в розмірі 2 102 грн. В обґрунтування позову вказував, що 07.05.2015 року відповідач звернулась до позивача із заявою про призначення житлової субсидії, разом з якою подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. З травня 2015 року відповідачу призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. З 01.05.2018 року суттєво змінено умови надання житлових субсидій та передбачено, що під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи зі складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. Управлінням встановлено, що з 01.05.2018 року відповідачем не повідомлено про обставини, що мали значення для визначення права на отримання субсидії, а саме не надано інформацію про доходи чоловіка відповідача - [PERSON] , зареєстроване місце якого відмінне від адреси домогосподарства відповідача. 29.07.2020 року згідно наданої відповідачем заяви від 30.06.2020 року, управлінням проведено розрахунок суми надміру перерахованої житлової субсидії у розмірі 26 048,70 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. 16.01.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 12.02.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 13.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача. Вказаний відзив обґрунтований тим, що житлова субсидія з 2015 року нараховувалась відповідачу в автоматичному режимі. При зверненні до УСЗН вперше, відповідач надала згоду на обробку персональних даних, тож позивач повинен був самостійно перевіряти вказані відомості. Крім того, у позивача є копія паспорта відповідача з відміткою про шлюб, а отже позивач мав можливість перевірити дані відповідача шляхом отримання інформації автоматизовано з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Зазначено про те, що чоловік відповідача зареєстрований та проживає за іншою адресою, при цьому акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства відсутній. Зазначено про відсутність умислу з її сторони щодо збільшення розміру субсидії, а також відсутність\~ можливості сплатити вказані кошти через скрутне матеріальне становище. Заяву про перерахунок від 30.06.2020 року писала під диктовку та не усвідомлювала її наслідків. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 08.06.2021 року представник позивача засобами електронного зв`язку подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому позов підтримує та просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 07.05.2015 року [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з заявою про призначення житлової субсидії, разом з якою подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, де зазначила зареєстрованих осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У відповідності до вимог Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 року № 848 (в редакції чинній на момент кожного розрахунку), управлінням в автоматичному режимі проведено розрахунок субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг щомісячно, що підтверджується копіями рішень позивача про призначення субсидії від: 23.06.2018 року, 16.08.2018 року, 17.08.2018 року, 15.11.2018 року, 21.11.2018 року, 20.12.2018 року, 23.01.2019 року, 14.02.2019 року, 17.04.2019 року, 26.05.2019 року, 21.06.2019 року, 23.07.2019 року, 22.08.2019 року, 23.09.2019 року, 18.11.2019 року, 06.12.2019 року, 15.12.2019 року, 18.02.2020 року, 25.02.2020 року, 08.04.2020 року, 23.04.2020 року, 23.05.2020 року, 23.06.2020 року (припинено з 01.07.2020 року). З 01.05.2018 року постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 року № 329 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848, внаслідок чого змінено умови надання житлових субсидій. 30.06.2020 року [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення БМР із заявою про перерахунок субсидії за період з 01.05.2018 року по 01.07.2020 року, оскільки не були надані дані про доходи [PERSON] (в шлюбі з 23.01.1982 року) та надано довідку про доходи останнього за період 2017-2019 роки. На підставі зазначеної заяви здійснено розрахунок суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії гр. [PERSON] за період з 05.2018 року по 04.2019 року у розмірі 26 048,70 грн. Відповідно до повідомлень про повернення надміру наданої суми житлової субсидії УСЗН № 9607 від 13.08.2020 року та № 11659 від 11.09.2020 року, а також листів № 9631 від 13.08.2020 року, № 11703 від 11.09.2020 року [PERSON] повідомлено про необхідність повернення суми надмірно наданої субсидії. Актом УСЗН від 10.12.2020 року зафіксовано, що під час консультативної бесіди телефоном 09.12.2020 року [PERSON] повідомлено, що у випадку неможливості повернути надміру сплачену суму житлової субсидії, УСЗН пропонує скласти графік погашення платежів на зручний термін, однак відповідач відмовилась повертати кошти. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Механізм та умови надання населенню житлових субсидій визначаються Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою КМУ від 21.10.1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива». Пунктом 4 Положення передбачено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях (будинках). У відповідності до пункту 9 Положення, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. З 01.05.2018 року постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 року № 329 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 та змінено умови надання житлових субсидій. Так, п. 9 Положення про порядок призначення житлових субсидій (в редакції постанови КМУ від 27.04.2018 року № 329) передбачено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Під час призначення\~ житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання\~ відмінне від адреси домогосподарства. При цьому, соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за домогосподарства на таких осіб не розраховуються. Відповідно до п. 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018р. № 329) громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема: зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарства (орендар, внутрішньо переміщена особа - членів домогосподарства, які фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), їх соціального статусу; зміни у складі сім`ї члена домогосподарства; зміну переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання; зміну переліку витрат на управління багатоквартирним будинком; зміну управителя, виконавця комунальних послуг, створення об`єднання; настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 6 цього Положення. У разі зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства подаються нові заява та декларація. Положеннями статі 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08.04.2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15.09.2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20.05.2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] , звертаючись за призначенням субсидії та після законодавчої зміни умов її нарахування, мала на меті навмисно приховати дані про чоловіка. З матеріалів справи вбачається, що переплата субсидії утворилася через зміну порядку нарахування субсидії, а отже недобросовісність з боку набувача не доведена. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою субсидії може призвести до покладення на [PERSON] надмірного тягаря. Схожий висновок міститься у правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі № 328/1056/19 (провадження № 61-496св20). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку за необхідне в задоволенні позову відмовити. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже його необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed