Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 25 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 178. В обґрунтування позову зазначала, що 25 листопада 2011 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, у зв`язку з тим, що між ними виникали суперечки з приводу ведення домашнього господарства, використання сімейного бюджету та виховання дитини. Із червня 2018 року вона з дитиною проживають окремо від відповідача, спільного господарства сторони не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Поновлення сімейних відносин є неможливим, перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Спір щодо поділу майна подружжя на даний час відсутній. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечував, оскільки з червня 2018 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, поновлення сімейних стосунків із позивачем він вважає неможливим. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши думку сторін, роз`яснивши сторонам наслідки визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 25 листопада 2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 178. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом із матір`ю. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з червня 2018 року сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають вони окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved