Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 77 723 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 150 грн. за проведення експертного дослідження та 4 000 грн. у відшкодування понесених витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] належить прогулянковий катер «Тrасkеr Рrо Guid» V-16, номер корпусу [NUMBER] з двигуном Меrcury, 74 кВТ (100) к.с., № [NUMBER] на підставі Свідоцтва про право власності для прогулянкових суден № [NUMBER]. Він, позивач, з 2010 року володіє та користується даним катером на підставі довіреності від 21 червня 2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] За договором оренди місця на автостоянці даний катер з 2010 року зберігається на автостоянці відповідача по вулиці Шевченка 103 у місті Чернігові. 07 листопада 2013 року він прибув на автостоянку до катера та виявив відсутність на катері двигуна. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що на орендованому місці знаходився причіп-лодка з двигуном і це відображено в журналі обліку транспортних засобів та в журналі обліку оплат за орендоване місце (касова книга), а орендодавець зобов'язаний забезпечити схоронність того транспортного засобу, який розміщено на орендованому місці. Апелянт вказує на те, що під час оформлення приймання на зберігання транспортного засобу на автостоянку, черговий приймальник бере на себе відповідальність за схоронність того транспортного засобу, який він приймає незалежно від умов та предмету договору, який існує. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] належить прогулянковий катер «Тrасkеr Рrо Guid» V-16, номер корпусу [NUMBER] з двигуном Меrcury, 74 кВТ (100) к.с., № [NUMBER] на підставі Свідоцтва про право власності для прогулянкових суден № [NUMBER](назва судна ua 0439 kv; регістровий номер судна [NUMBER]). [PERSON] користується даним катером на підставі довіреності від 21 червня 2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 07 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області з заявою про зникнення двигуна «Меркурій» з автомобільної стоянки по [ADDRESS]. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні договірні зобов'язання відповідача щодо зберігання прогулянкового катеру «Тrасkеr Рrо Guid» V-16, номер корпусу [NUMBER] та забезпечення схоронності його двигуна. Проте, з таким висновком не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. За змістом ч. 1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених ст. 208 цього кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчується розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Відповідно до п. 12 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою КМУ № 15 від 22 січня 1996 року під час оформлення приймання на зберігання черговий приймальник вносить необхідні дані про володільця транспортного засобу і транспортний засіб до відповідного журналу обліку транспортних засобів і розписується в ньому. Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2013 року між сторонами по справі було укладено договір про оренду місця на автостоянці ПрАТ «Чернігівтурист», згідно з яким орендодавець надає 1 місце під навісом і гарантує схоронність транспортного засобу, прийнятого згідно з цим договором, а саме: причепа [NUMBER]. В ході апеляційного розгляду справи голова правління Приватного Чернігівського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Чернігівтурист» пояснив, що фактично на стоянці по [ADDRESS] знаходились причіп та човен, якими користувався позивач по справі; на причіп кріпився човен; човен був обтягнутий тентом. Йому, представнику відповідача, невідомо який саме човен знаходився на стоянці. Як вбачається з журналу обліку транспортних засобів довготермінового зберігання автостоянки № 1 Приватного Чернігівського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Чернігівтурист», 22 жовтня 2013 року [PERSON] передав на зберігання човен, реєстраційний номер [NUMBER]; у вказаному журналі стоїть підпис охоронця стоянки, що не оспорювалось в ході розгляду справи. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема : з протоколу огляду місця події від 07 листопада 2013 року та ілюстративних таблиць до нього, на автостоянці знаходився човен «Тrасkеr», ua 0439 kv. В матеріалах справи відсутні докази про те, що [PERSON] передав на зберігання відповідачу будь-який інший човном, ніж той, який зазначений в позові; в журналі обліку транспортних засобів довготермінового зберігання автостоянки № 1 Приватного Чернігівського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Чернігівтурист» відображено, що [PERSON] передав на зберігання човен, що засвідчено підписом охоронця стоянки; обов»язок правильного ведення журналу обліку транспортних засобів довготермінового зберігання, в тому числі і щодо правильного зазначення марки транспортних засобів та їх реєстраційних номерів покладений на зберігача, тобто на відповідача по справі; в ході розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що на зберігання був прийнятий будь-який інший човен, ніж той, що зазначений в позовній заяві, а також враховуючи, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на автостоянці знаходився човен «Тrасkеr», ua 0439 kv і оцінюючи докази по справі в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 937 ЦК України, між сторонами була дотримана письмова форма договору зберігання, а позивачем на зберігання відповідачу був переданий саме прогулянковий катер «Тrасkеr Рrо Guid» V-16, номер корпусу [NUMBER] з двигуном Меrcury, 74 кВТ (100) к.с., № [NUMBER](назва судна ua 0439 kv ; регістровий номер судна [NUMBER]). За змістом ч. 1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажедавцеві втратою ( нестачею) речі відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості. Як вбачається з акту автотоварознавчої експертизи № 1211/13 від 26 листопада 2013 року, складеного приватним підприємством « Експертна фірма «АС-Експерт», ринкова вартість човнового двигуна Меrcury, [NUMBER], 100 л.с., 74 ватт складає 77 723 грн. Апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, твердження представника відповідача про те, що двигун Меrcury, № [NUMBER] на зберігання не передавався, оскільки на зберігання був переданий прогулянковий катер «Тrасkеr Рrо Guid» V-16, номер корпусу [NUMBER], а двигун Меrcury, 74 кВТ (100) к.с., № [NUMBER] входить до комплексу обладнання та приладів судна, які передбачені виробником, і ці обставини підтверджуються Свідоцтвом про право власності для прогулянкових суден № [NUMBER]. Крім того, такі твердження представника відповідача протирічать приписам п. 25 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою КМУ № 115 від 22 січня 1996 року. Апеляційний суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що [PERSON] не видавався уповноваженою особою автостоянки дозвіл на зберігання, оскільки за приписами ст. 937 ЦК України, письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчується розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. При цьому вказана правова норма не містить обмежень щодо різновиду документів, які мають бути підписані зберігачем на підтвердження прийняття речі на зберігання, а законодавством передбачено, що приймання речі на зберігання може підтверджуватися даними журналу обліку транспортних засобів довготермінового зберігання за підписом чергового приймальника. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог. На користь позивача слід стягнути у відшкодування витрат на проведення експертного дослідження 150 грн. Позивачем понесені витрати на оплату правової допомоги в сумі 4000 грн. Враховуючи зміст позовної заяви та характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу в сумі 1948.8 грн. ( 2 години на підготовку та складання позовної заяви та 2 години на участь у судових засіданнях). 1218 грн. Х 40% Х 4 години = 1948.8 грн. Крім того, на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору в сумі 1163.85 грн.

Outcome: approved