Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом та просили визнати за ними право власності на земельну ділянку, площею 1000кв.м, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по 1/3 частці кожному, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтовування заявленого позову позивачі вказують, що [INFO] в м. Миколаєві помер [PERSON], який був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 1000кв.м для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є позивачі по справі: жінка [PERSON], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Дана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1908 від 06.02.1995 року. На час смерті спадкодавця за місцем його реєстрації вони були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем. У встановлений законом строк, після смерті [PERSON], до нотаріальної контори звернулася тільки його жінка [PERSON], доньки [PERSON] та [PERSON] з заявами про прийняття спадщини не зверталися, однак фактично згідно зі ст.ст. 548 ,549 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) прийняли спадщину, оскільки проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем на час його смерті. Однак у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом, було відмовлено через не надання виписки з Державного земельного кадастру. У відповідності до п. п. 4.20 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку проведення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 ( зі змінами) видача свідоцтва про право власності на спадщину на земельну ділянку нотаріусом здійснюється на підставі документів, оформлених згідно ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і виписки з Державного земельного кадастру. Оскільки на теперішній час їм відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], вони вимушені звернутися до суду. Посилаючись на викладене, просили позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з'явилися, однак звернулися з заявами про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримають. Представник позивачів позов підтримала на підставах, викладених у заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, однак направив заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечував. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення сторони, дослідивши письмові докази, які надані сторонами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер у м. Миколаєві [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. ( а. с. 11). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 1000кв.м для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є позивачі по справі: жінка [PERSON], дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1908 від 06.02.1995 року . ( а. с. 12) На час смерті спадкодавця за місцем його реєстрації, позивачі були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем. Згідно ст.529 ЦК УРСР (в ред.ЦК 1963р.) позивачі є спадкоємцями 1 черги за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO], що підтверджується довідкою КП ДЄЗ «Океан» за № 2405 від 23.04.2013р. 28.05.1996р. [PERSON] звернулася до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Позивачі: [PERSON] та [PERSON] з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, однак в силу ст. ст. 548,549 ЦК УРСР (в ред. ЦК 1963р.) фактично прийняли спадщину, оскільки проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Листом за № 1222/02-14/174-96 від 19.08.2013р. державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], через не надання виписки з Державного земельного кадастру на спадкове майно. ( а. с. 62 ) У відповідності з п. п. 4.20 п.4 глави 10 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5 ( зі змінами) видача свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом видається на підставі документу, який оформлений у відповідності зі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» та виписки з Державного земельного кадастру. У відповідності до Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051, на підставі якого 01.01.2013 року втратила силу Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку ведення Поземельної книги та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки і на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди» від 09.09.2009 року за № 1021, здійснення державної реєстрації майнових та інших прав, внесення записів про відмову державної реєстрації прав не відноситься до кола повноважень територіальних органів Дежземагенства, а можливо у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» на органи державної реєстрації прав, а саме Державну реєстраційну службу України та їх територіальних органів. З положень ст. 126 ЗК України вбачається, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється на підставі вимог, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обтяження». У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» державна реєстрація майнових прав на земельну ділянку здійснюється після реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Із п.10 ст. 79-1 ЗК України вбачається, що після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі здійснюється державна реєстрація майнових прав на земельну ділянку. Згідно з ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» державна реєстрація майнових прав є публічною та здійснюється органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав (Державна реєстраційна служба України). Як вбачається з повідомлення Управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області за № 2683/751-2/1400 від 09.07.2013р. видати виписку з Державного земельного кадастру з інформацією по відношенню земельної ділянки, площею 1000кв.м, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] не можливо, оскільки відсутні відомості у Державному земельному кадастрі щодо державної реєстрації даної земельної ділянки та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до приписів ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» вбачається, що державна реєстрація здійснюється на підставі таких документів, а саме: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданих на підставі вимог цього Закону ; свідоцтва про право власності , виданого органами приватизації наймачам жилих приміщень у державному і комунальному жилому фонді; державних актів про право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, які набули законної сили; інших документів, які підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно , пред'явлених органу державної реєстрації прав сумісно з заявою. Статями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинені внаслідок його смерті.. Із вимог ч.1 ст. 1225 ЦК України вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( із збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом про право власності на землю чи іншим правовстановлюючим документом. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved