Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], який у подальшому уточнила та просила визначити місцем проживання [PERSON] кімнату [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона, її колишній чоловік [PERSON], син - [PERSON], донька - [PERSON], онука - [PERSON] проживають у спірній квартирі. [PERSON] проживає у кімнаті з позивачкою з серпня 2010 року, до цього часу він мешкав в іншій кімнаті разом з відповідачем [PERSON] Коли син почав робити перебудову у кімнаті [PERSON] тимчасово перейшов жити до кімнати [PERSON] Це завдало їй дуже багато незручностей, так як позивачка є інвалідом першої групи (розсіяний склероз), їй потрібен спокій, а також місце для спецзасобів (коляски, ходунки тощо). [PERSON] зловживає алкогольними напоями, постійно вчиняє сварки, добровільно переїхати у кімнату, в якій він проживав до серпня 2010 року, відмовляється, у зв'язку з чим [PERSON] вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідачі проти позову заперечували, посилаючись на те, що в [ADDRESS], у якій на даний час проживає [PERSON], до теперішнього часу проводиться ремонт і немає місця для проживання у ній [PERSON] Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено та не оспорюється сторонами те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS], яка отримана ними в процесі приватизації (а.с. 28, 29-30) Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності із змінами і доповненнями» спільною сумісною власністю є квартира передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Частка учасника спільної сумісної власності визначається при виділі частки зі спільного майна. Квартира, яка є спільною сумісною власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділяти сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Квартира [ADDRESS], загальною площею 54,5 кв.м, складається з 3-х кімнат житловою площею 34,9 кв.м, у тому числі, як зазначено у технічному паспорті: з кімнати «4» - 12,5 кв.м, кімнати «5» - 9,8 кв.м, кімнати «6» - 12,6 кв.м, кухні - 6,0 кв.м, вбиральні (сполученої) - 3,1 кв.м, коридору -7,9:0,9 кв.м, вбудованої шафи - 0,8 кв.м. Квартира обладнана балконом 3,0 кв.м. (а.с.29-30) На теперішній час між співвласниками склався наступний порядок користування квартирою [ADDRESS]: [PERSON] та [PERSON] проживають у кімнаті № 6, загальною площею 12,6 кв.м, [PERSON] мешкає в [ADDRESS], загальною площею 12,5 кв.м, яка має вихід на балкон, [PERSON] разом з донькою [PERSON], [INFO], займають кімнату № 5, загальною площею 9,8 кв.м. Кухня, вбиральня та коридор - є місцями загального користування. Спір з приводу користування кімнатою № 5, загальною площею 9,8 кв.м, та місцями загального користування між сторонами відсутній. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, що підтверджується, зокрема, постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 червня 2013 року про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 25), що унеможливлює виділення їм у користування однієї кімнати. Для вирішення спору, а також з урахуванням того, що позивачка є інвалідом першої групи (розсіяний склероз), їй потрібен спокій та місце для спецзасобів (коляски, ходунки тощо), враховуючи розташування кімнат, їх розмір, відносини відповідачів та думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає можливим вибрати запропонований позивачем порядок користування квартирою та виділити у користування [PERSON] та [PERSON] кімнату [ADDRESS]. Кухню, площею 6,0 кв.м, вбиральню, площею 3,1 кв.м, та коридор, площею 7,9:0,9 кв.м, залишити в загальному користуванні. Такий порядок є найбільш прийнятним. На підставі викладеного,

Outcome: approved