Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У грудні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 08.08.2020 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований в м. Пловдів, Республіка Болгарія. Від вказаного шлюбу у них із відповідачем народилися діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При цьому зазначала, що на даний час діти проживать разом із нею та знахдяться на її утриманні, а відповідач в свою чергу будь-якої участі в їх утриманні та матеріальному забезпеченні не приймає. При цьому, між нею та відповідачем не було досягнуто домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання їхніх спільних дітей. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач аліменти не сплачує, на даний момент офіційно не працює, однак має можливість та зобов`язаний надавати їй грошову допомогу на утримання дитини, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 5300 грн., та на утримання малолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 5300 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. У судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину своєї неявки суд не повідомив. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08.08.2020 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований в м. Пловдів, Республіка Болгарія. Від вказаного шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-18). Батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Зокрема, судом в ході розгляду справи встановлено, що діти сторін проживають разом із позивачкою, знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання ( а.с. 19). При цьому, відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання та забезпечення повноцінного життя дитини не надає, й відповідно доказів на спростування вказаного ним суду також не надано, як і не надано доказів щодо його незадовільного стану здоров`я, перебування на його утриманні непрацездатних батьків чи інших дітей, а також наявності будь-яких кредитних чи інших зобов`язань. Крім того, в матеріалах справи відсутні й відомості щодо досягнення між сторонами домовленості щодо добровільної сплати аліментів на утримання дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача як батька дітей на її користь аліментів на їх утримання, оскільки відповідач як батько зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Однак, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Так, ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року становить 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - 2218 гривень. Також слід зазначити, що згідно положень ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховуючи те, що відповідач ухиляється від утримання дітей й відповідно належних та допустимих доказів на спростування вказаного ним суду не надано, як й не надано доказів щодо неможливості сплати аліментів через тяжкий матеріальний стан, стан здоров`я чи перебування на його утриманні інших осіб, вважає що на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років й відповідно в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, встановлених станом на 1 січня 2020 року. При цьому, визначаючи такий розмір аліментів, суд виходить з відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів на обґрунтування позивачем розміру аліментів саме в сумі 5 300 грн. на кожну дитину, про який просила позивачка, звертаючись до суду. Зокрема, позивачем враховуючи те, що батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дітей, не надано суду доказів на підтвердження її матеріального становища, не вказано чи працює вона та який розмір доходів отримує щомісячно й відповідно отримані нею доходи не дозволяють забезпечити належний догляд та утримання дітей. Крім того, позивачем в обґрунтування заявленого позову в частині розміру аліментів також не надано суду й доказів щодо стану здоров`я дітей, який би обґрунтовував суму заявлених вимог, а також доказів несення позивачем додаткових витрат на розвиток та виховання дітей тощо. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховуючи вищевказане, проходить до висновку про можливість визначення розміру стягнення аліментів на утримання дітей саме в твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на момент винесення рішення, що визначено ч. 2 ст. 182 СК України, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, то за правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial