Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюб, який зареєстровано 29 квітня 2012 року Солом`янським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Центального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №469. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем виявились невдалими, подружніх стосунків не мають, спільне господарство не ведеться з лютого 2016 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Вважає відновлення подружніх стосунків неможливим через втрату почуттів та різних поглядів на шлюбне життя. 25.10.2021 року від представника до суду надійшли уточнення до позову, в яких зазначалося, шо в позові помилково було зазначено про наявність лише однієї дитини, тоді як дітей у шлюбі народилося троє: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити. Вказала, що подружжя не мешкає разом з 2016 року, спільне господарство не ведеться. Дійсно позивач звертався з позовом до Сімейного суду м.Пафос Республіки Кіпр, постановлено рішення 20.09.2021 року про розірвання шлюбу, разом із тим, вказане рішення не набрало законної сили, не визнане на території України. Відповідач, повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, про причини неприбуття суд не повідомила. У зв`язку з чим, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 19.02.2021 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), 26.04.2012 року сторони уклали шлюб, актовий запис № 469. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ) Судом також встановлено те, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України\~ визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч.2 ст.\~104\~та ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач не вважає за можливе, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати його прийняти заходи щодо примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~ що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved