Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

У грудні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про споживчий кредит від 13.12.2017 № 93_0198 в розмірі 37 755,86 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. У позові посилається на те, що 13.12.2017 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 93_0198, на умовах якого банк надав, а позичальник отримав 43000,00 грн. на строк 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12 грудня 2020 року, з фіксованою процентною ставкою за кредитом в розмірі 56% річних, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1194,00 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 05 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2018. На порушення умов договору позичальник не виконує зобов`язання по своєчасному поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, що станом на 19.11.2018 становить 37755,86 грн. та складається з: 32250,04 грн. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу); 4 761,58 грн. - загальна сума прострочених нарахованих відсотків; 460,30 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу по кредиту; 198,89 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 29,75 грн. - сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за процентами; 38,45 грн. - сума 3% річних від прострочених сум заборгованості за основним боргом; 16,85 грн. - сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам. З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги. 26.12.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу передано в провадження головуючому судді Усатовій І.А. 03.01.2019 до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 21.01.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20.03.2019 призначено справу до розгляду з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання, призначене на 17.03.2020 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 17.03.2020 подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без участі представника позивача, в заяві вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання, призначене на 16.03.2020 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставила. Частина судових повісток, що направлялась на адресу відповідачки за місцем реєстрації, отримана нею особисто, а частина - повернулася на адресу суду з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи заяву представника позивача від 11.03.2020 № 100.19-09/115984-2, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.12.2017 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 93_0198, на умовах якого банк надав, а позичальник отримав 43000, 00 грн. на строк 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12 грудня 2020 року, з фіксованою процентною ставкою за кредитом в розмірі 56% річних, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1194,00 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 05 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2018. Якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.п. 3.3.3 Договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів необхідну для погашення простроченого платежу та сплати нарахованої пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п. 8.2 Кредитного договору (п. 3.3.4 Кредитного договору). У підпункті 4.2.1 кредитного договору № 93_0198 позивач та відповідач домовились, що банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому договору. П. 4.2.2 Кредитного договору передбачено право банку при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також у інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором у примусовому порядку. Відповідно до п. 8.3 Кредитного договору, в разі порушення строку платежів боржник зобов`язаний сплатити пеню банку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення виконання, але не більше 15% суми простроченого платежу. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, судом встановлено, що у передбачені строки відповідачка зобов`язання за вказаним договором про споживчий кредит № 93_0198 належним чином не виконала, а тому станом на 19.11.2018 у останньої утворилась заборгованість перед позивачем на суму 37 670, 51 грн., яка складається із: 32 250,04 грн. - основний борг; 4 761,58 грн. - загальна сума прострочених нарахованих процентів; 460,30 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу по кредиту; 198,89 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, яку суд вважає за можливе стягнути на користь позивача. Щодо вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що у передбачені строки відповідачка зобов`язання за вказаним договором про споживчий кредит № 93_0198 належним чином не виконала, а тому, крім основної заборгованості, у останньої, станом на 19.11.2018, утворилась заборгованість перед позивачем по сплаті 3% річних та інфляційних втрат, яка становить 85,05 грн. та складається з: 29,75 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за процентами; 38,45 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості за основним боргом; 16,85 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості за процентами. Таким чином, суд дійшов висновку, що загальна сума заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором № 93_0198 становить 37755,86 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідачка не виконала умов договору № 93_0198 від 13.12.2017, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в розмірі 37 755,86 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, із [PERSON] підлягає стягненню на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved