Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, уточненим у подальшому, посилаючись на те, що з 2008 року по травень 2012 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Зазначила, що в період спільного проживання у них народились діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею. Зазначила, що з відповідачем разом не проживає, діти знаходяться на її утриманні. Позивачка стверджувала, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, угоду про добровільну сплату аліментів вони не укладали. Оскільки позивачці складно самостійно утримувати малолітніх дітей, а відповідач працездатний, та має можливість сплачувати аліменти, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40 відсотків з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28 грудня 2018 року до досягнення дітьми повнолітнього віку. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позову, та просила суд розглянути справу в її відсутність в порядку заочного провадження, у зв`язку з неявкою відповідача в судові засідання та ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити (а.с. 33). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 31, 32). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 2008 року по травень 2012 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. В період спільного проживання у сторін народились діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію) від 22 листопада 2018 року (а.с. 3). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. З матеріалів справи вбачається, що відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Зважаючи на вимоги закону, щодо розумності строку розгляду цивільних справ, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що неповнолітні діти відповідача: [PERSON] , [INFO] року народження та [PERSON] , [INFO] , потребують матеріальної допомоги, а відповідач працездатний та може сплачувати щомісячно аліменти на їх утримання. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40% частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 28 грудня 2018 до досягнення донькою [PERSON] повнолітнього віку, тобто до [INFO] . Згідно ст. 183 ЦПК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір по справі становить 704,80 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved