Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.12.1979 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №19, обґрунтовуючи тим, що шлюбні відносини припинені з 2017 року, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Вважає поновлення шлюбних відносин та примирення неможливими. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, сповіщена належним чином. Представник позивачки надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутність та у відсутність позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 09.12.1979 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №19 (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони сімейні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, спору щодо поділу майна немає, що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved