Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача від виконання зобов'язань, викладених у розписках від 27.12.2012 року, а саме щодо вселення та реєстрації в строк до 27.01.2013 року позивача в якості члена сім'ї власника [ADDRESS], відчуження в користь позивача шляхом укладення нотаріального договору дарування приватизованої земельної ділянки у Київській області, визнання за позивачем право на проживання в [ADDRESS] в якості члена сім'ї її власника, вселити позивача у квартиру, зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні квартирою, дозволити позивачу провести реєстрацію свого проживання в [ADDRESS] в якості члена сім'ї без письмової згоди відповідача та зобов'язати відповідача вчинити дії відповідно до власноручно написаної розписки від 27.12.2012 року по відчуженню в користь позивача шляхом укладення нотаріального посвідченого договору дарування, приватизованої земельної ділянки, яка розташована СТ «Олімпієць-80», Бородянського району в Київській області. В ході розгляду справи за усною заявою представника позивача було закрито провадження у справі в частині позовних вимог, що стосуються [ADDRESS]. Подальший розгляд справи проводився в межах позовної вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії відповідно до власноручно написаної розписки від 27.12.2012 року по відчуженню в користь позивача шляхом укладення нотаріального посвідченого договору дарування, приватизованої земельної ділянки, яка розташована СТ «Олімпієць-80», Бородянського району в Київській області. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позові. Відповідач, який одночасно представляв інтереси третьої особи, в судовому засіданні проти позову заперечував, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що він є людиною похилого віку, пенсіонером, наміри щодо дарування земельної ділянки, зазначеної в розписці змінилися, оскільки між позивачем та відповідачем погіршилися відносини, а крім того, відповідачу необхідні кошти для лікування, що унеможливлює дарування земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України), а попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором (ч. 1 ст. 635 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 9) та не заперечується сторонами по справі, 27.12.2012 р. відповідач [PERSON] написав розписку, якою зобов'язався в термін до 27.12.2013 р. виготовити всі необхідні документи на право власності на земельну ділянку, яка розташована СТ «Олімпієць-80», Бородянського району в Київській області, шляхом дарування зазначеної земельної ділянки позивачу по справі [PERSON] Згідно ст. 635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Розпискою від 27.12.2012 р. відповідач [PERSON] взяв на себе обов'язок підготувати в майбутньому всі документи на земельну ділянку на ім'я позивача [PERSON], і зробити це він повинен у формі договору дарування. Тобто, розписка створює обов'язки для відповідача здійснити певні дії щодо укладення основного правочину в майбутньому. Оскільки основний правочин, який мав укладатися в майбутньому - це договір дарування земельної ділянки, а такий правочин згідно ст. 719 ЦК України потребує нотаріального посвідчення, то і попередній договір про намір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 4 ст. 208 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України). Отже, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, суд надходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: dismissed