Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 29 липня 1989 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що їхнє подружнє життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів одне до одного. Відповідачка стала зловживати спиртними напоями, що привело її до самостійного способу життя: тривалі періоди часу не перебуває за своїм постійним місцем проживання, не ночує вдома, не цікавиться життям їхніх з позивачем дорослих дітей та онуків, належним чином не веде домашнє господарство. Спору про розподіл майна не мають. На даний час шлюбні відносини між ними припиненні. Позивач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, повідомлялась судом належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 липня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Березівською сільською радою Житомирського району Житомирської області зроблено відповідний актовий запис за № 17. Від вказаного шлюбу сторони малолітніх дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved