Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У вересні 2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до територіальної громади Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Карташова Т.М., про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , який належить спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості №3072.К, зареєстрований Запорізькою регіональною біржею нерухомості 03 квітня 1996 року, право власності зареєстровано Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 05 квітня 1996 року за реєстровим №73, реєстрова книга №1. За життя спадкодавцем заповітів складено не було. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є позивачі, син та чоловік спадкодавця, які в установленому законодавством порядку та протягом встановленого законодавством строку, прийняли спадщину за законом шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М. На підставі поданих позивачами заяв про прийняття спадщини приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. була заведена спадкова справа №16 за 2010 рік. Позивачі звернулись до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М., з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, 04.04.2018 р. позивачу [PERSON] та 12.05.2020 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі вказаних свідоцтв та видано Постанови про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії. Згідно зазначених постанов, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є те, що документи подані для вчинення нотаріальної дії не відповідають приписам ст. 227 ЦК УРСР, в редакції яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, зі змісту якої слідує, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Зважаючи на те, що в позасудовому порядку відсутня можливість вирішення питання про набуття права власності на спадкове майно, позивачі звернулись до суду з цим позовом в якому просять суд визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок літ. А, літня кухня літ. Б, сарай літ. В, гараж літ. Г, сарай літ. Д, паркан №1, 2, 3, колодязь №4, басейн №5, вбиральня літ. Ж; в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, позивач [PERSON] до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач Долинська сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. До суду надано заяву, з якої вбачається, що відповідач проти задоволення позову не заперечує, просить справу слухати без їхньої участі. Третя особа - приватний нотаріус Карташова Т.М. до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом було встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 09.11.2009 року Розумівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений актовий запис № 33. \~ \~ \~ \~ Факт родинних відносин позивачів [PERSON] та [PERSON] з померлою підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.03.1983 року виданого відділом РАЦС виконкому м. Запоріжжя та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.09.1979 р. зареєстрованого Жовтневим відділом РАЦС м. Кривий Ріг. Відповідно до копії спадкової справи № 16/2010 відкритої після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. вбачається, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, у встановленому законом порядку звернулись позивачі [PERSON] та [PERSON] . Крім позивачів є інший спадкоємець - син спадкодавця [PERSON] . В свою чергу [PERSON] в рамка вказаної спадкової справи надав заяву в якій відмовляється від прийняття спадщини після смерті своєї матері - [PERSON] . Право власності померлої [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами, за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією Договору купівлі-продажу нерухомості №3072.К, зареєстрованого Запорізькою регіональною біржею нерухомості 03 квітня 1996 року, на підставі якого Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 05 квітня 1996 року вчинено реєстраційний напис № [NUMBER] , реєстрова книга №1. Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони, та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України в 2003 року, що набрав чинності 01.01.2004, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до правовідносин щодо виникнення права власності на спадкове майно, що є предметом цієї справи поширюються норми ЦК УРСР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Діюча на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, редакція Закону України «Про товарну біржу» не містила будь-яких обмежень щодо допущення до обігу на товарній біржі житлових будинків. На виконання ч.2 ст. 227 ЦК УРСР право власності на вищезазначений будинок за спадкодавцем зареєстровано Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 05 квітня 1996 року за реєстровим №73, реєстрова книга №1. У відповідності п. 6 додатку 1 Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19.01.1996 за №31/1056, до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводилась державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, було віднесено договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею. За вказаних обставин суд погоджується з доводами позивачів про те, що договір купівлі-продажу нерухомості №3072.К від 03.04.1996, зареєстрований Запорізькою регіональною біржею нерухомості відповідає вимогам законодавства, чинного на час його укладення, а отже є свідчить про виникнення права власності спадкодавця на житловий будинок з відповідними господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. З постанов приватного нотаріуса Запорізької районного нотаріального округу Карташової Т.М. від 04.04.2018 р. та 12.05.2020 р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] через те, що документ наданий позивачами в підтвердження наявності права власності спадкодавця на спадкове майно не відповідає вимога Закону, а відтак є недійсним та не може бути прийнятий нотаріусом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а судом було встановлено, що у померлої [PERSON] за життя виникло право власності на спірний житловий будинок, та відповідно яке успадкували і позивачі, після її смерті, прийнявши у встановленому законом порядку спадщину. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved