Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У грудні\~2019\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача,\~в якому\~просила визнати\~за нею\~право власності\~в порядку\~спадкування за\~законом на\~гараж [ADDRESS] (далі Гараж). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті [INFO] її батька [PERSON] , відкрилась спадщина, що складалась, крім іншого майна, з [PERSON] . Як спадкоємець за законом, прийняла спадщину, однак у видачі відповідного свідоцтва, постановою нотаріуса їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на [PERSON] . Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача міської ради в судове засідання не прибув, в заяві просив справу розглянути без його участі, покладаючись на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] в м. Новоград-Волинський, Житомирської області помер [PERSON] батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина, крім іншого майна, на Гараж, на який не було оформлено правовстановлюючий документ та не було зареєстровано право власності. Родинні відносини між позивачем та померлим підтверджено копіями: свідоцтва про народження позивача від 21.09.1968, де її батьком зазначений [PERSON] та про укладення шлюбу позивача від 20.08.1988, відповідно до якого її дівоче прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] » (а.с. 9, 14) Відповідно до довідки ОСББ «Колорит» №50 від 06.02.2020, разом з померлим на момент смерті проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] , позивач по справі. Позивач є спадкоємцем померлого за законом першої черги, інша спадкоємиця за законом [PERSON] , яка є дружиною померлого та рідною матір`ю позивача від належної їй часки у спадщині своєю заявою від 04.12.2015 відмовилась на користь доньки [PERSON] , спадкова справа за № 384/2015 заведена державним нотаріусом на підставі заяв [PERSON] про відмову від спадщини та [PERSON] про прийняття спадщини від 04.12.2015. Позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Ружицького О. Д. від 05.02.2020 та копіями відповідних свідоцтв. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.08.2019 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Гараж, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Як встановлено в судовому засіданні та слідує з матеріалів справи, за життя [PERSON] правомірно збудував Гараж на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці, зокрема, 15.07.1987 рішенням № 284 виконавчого комітету Новоград-Волинської міської Ради народних депутатів Житомирської області УРСР йому було виділено земельну ділянку по [ADDRESS] (розпорядженням облдержадміністрації № 140 від 20.05.2016 перейменовано на [ADDRESS] ) для будівництва гаража; 21.07.1987 надано дозвіл на проведення відповідних будівельних робіт. 20.06.2017 [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на Гараж в Новоград-Волинському міжміському бюро технічної інвентаризації Житомирської області. Померлий відкрито користувався Гаражем, однак не зареєстрував його в органах державної реєстрації в порядку, визначеному на час будівництва Гаражу (1987 рік). Згідно висновку № 17 начальника управління - головного архітектора міста управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 13.09.2019 одноповерховий Гараж в гаражному масиві, побудований у відповідності до проектного рішення, дозволу на проведення будівельних робіт, розміщений згідно схеми розпланування на території гаражного масиву, відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд та може використовуватись за призначенням. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з чч.1 та 2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлені постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.1992 №449 (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.1992, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на [PERSON] після смерті батька [PERSON] . Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved