Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

У грудні 2020р. [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м.Києва з вищенаведеним позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 08.12.2020р., зареєстрований в реєстрі за № 6173, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено наведений вище виконавчий напис, відповідно до якого [PERSON] є боржником за кредитним договором №500964902 від 18.11.2014р., стягнуто на Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Вердикт Капітал» 40 165,34 грн. У позові вказується, що 18.11.2014р. вона уклала з АТ «Альфа-Банк» кредитний договір № 500964902 в сумі 40 165,34 грн. Право вимоги за цим кредитним договором перейшло до ТОВ «Вердикт капітал» на підставі договору відступлення права вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019р., укладеного між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», яке стало правонаступником вимог на підставі договору про відступлення права вимоги №2019-ІКІ/ВЕСТА від 26.12.2018р., укладеного з ТОВ «Кредитні ініціативи», яке в свою чергу уклало договором відступлення прав вимоги від 21.06.2016р. від до АТ «Альфа-Банк» щодо вказаного кредитного договору. Виконавчий напис приватного нотаріуса Буждиганчук Є.Ю., від 08.12.2020р., зареєстрований в реєстрі за № 6173, вчинено з порушенням норм ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат». Порядок вчинення виконавчих дій нотаріусами, затверджено наказом Мінюсту України 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрований наказом Мінюсту України 22.02.2012р. № 282/20595. На час вчинення виконавчого напису нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п. 3.2 передбаченого переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Позивачка зазначає, що вимог від ТОВ «Вердикт Капітал» перед вчинення виконавчого напису вона не отримувала. Крім того, зазначає, що було нараховано відсотки та пеню після закінчення строків кредитних договорів. Відтак, відсутні підстави вважати стягнуту суму боргу безспірною. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 06.01.2021р. справу за територіальною підсудністю передано до Голосіївського районного суду м.Києва (а.с.36,37). Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 19.02.2021р. відкрито провадження про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою за заявою позивачки (а.с.47) залучено до участі у справі приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кошарського О.В. (а.с.48,49). Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 19.02.2021р. забезпечено позов шляхом зупинення виконання оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса (а.с.50,51). Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 25 травня 2021р. позовну заяву залишено без руху з підстав виявлених недоліків за позовною заявою (а.с.68). Відповідно положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач про судовий розгляд повідомлений у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України, на момент розгляду справи своїм правом на подання письмового відзиву не скористався. Дослідивши надані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішенні спору, судом встановлено наступне. За виконавчим написом, вчиненим 08.12.2020р. за реєстровим № 6173 (а.с.72) [PERSON] 18.11.2014р. уклала кредитний договір № 500964902 з Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого усіх прав та обов`язків за кредитним договором, на підставі договору відступлення прав вимог за кредитними договорами № 1 від 21.06.2016р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». В подальшому, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018р. правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» усіх прав і обов`язків вимог на підставі договору про відступлення права вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Отже, основним стягувачем за кредитним договором № 500964902 від 18.11.2014р. є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019р. по 24.11.2020р. Сума заборгованості за кредитним договором становить 39 165,34 грн., яка складається: -простроченої суми кредиту - 10 256,28 грн; -строкова заборгованість за кредитом - 00,00 грн -заборгованість за відсотками та комісіями - 28 909,06 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати із стягувача в сумі 1000,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягнення з боржника на користь ТОВ «Вердикт Каптал» складає 40 165,34 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарським О.В. 21.12.2020р. відкрито виконавче провадженням № 63969595 з примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріусу, а постановою - від 23.12.2020р.звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 20, 33). Як вбачається, спірний виконавчий напис вчинено на підставі положення постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено 08.12.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. На момент вчинення спірного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 38 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів нотаріальної справи, зокрема, документів, наданих приватним нотаріусом, вбачається, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано заяву про вчинення виконавчого напису, долучено кредитний договір з додатками, виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості. Враховуючи наведене, вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, є безпідставними. Вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази суд вважає, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача. Перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Матеріали справи не мітять даних про те, що повідомлення було отримано боржником [PERSON] . Таким чином, неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавила його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Таким чином, неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавила його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, отримання позивачем вимоги банку, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Як зазначено вище ухвалою суду забезпечено позов, сплата судового збору за заявою здійснено в сумі 420,40 грн.(а.с.35), позивачка суд просить стягнути з відповідача вказану суму (а.с.57). Також, просить стягнути судові витрати за надання правничої допомоги (а.с.60). Суду надано договір № 95 про надання правової допомоги від 29.12.2020р., укладений між адвокатом Гуменюком О.В. і Панасюк Ю.Р., розрахунок вартості наданої правової допомоги, яка становить 4500,00 грн., квитанція від 29.12.2020р. про оплату адвокату наданої правової допомоги у вказаній сумі (а.с.62-65). На підставі положень ст. 133,137 ЦПК України до судових витрат належать витрати на професійну правничу допомогу, яку несуть сторони, крім випадків надання правничою допомоги за рахунок держави. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути на користь позивачки 4500,00 грн., як витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги. На підставі положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне в зв`язку із задоволенням позову стягнути користь позивачки суму сплаченого судового збору за подання заяву про забезпечення позову в сумі 420,40 грн., що підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 29.12.2020р. (а.с.35). На підставі викладеного,

Outcome: approved