Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У грудні 2017 року ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що між ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50011500 від 24.12.2013 р. відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 262 046,53 грн., що еквівалентно на дату укладання Договору 31686,40 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Passat В7, рік випуску 2013, а [PERSON] зобов'язався прийняти кредитні кошти, належним чином використовувати та повернути позивачу кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до договору та згідно із графіком погашення кредиту. [PERSON] виступила поручителем [PERSON] згідно умов договору. У зв'язку з неналежним виконанням умов договору [PERSON], позивач, використавши всі можливі досудові способи стягнення заборгованості та збитків за договором, був змушений звернутися до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з позовною заявою про стягнення заборгованості та збитків відповідно до Кредитного договору № 50011500 від 24.12.2013 р. За результатами розгляду справи Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області 11.03.2016 р. було ухвалено рішення у справі №130/2950/15-ц, яким позовні вимоги позивача було задоволено повністю, стягнуто з відповідачів загальну суму заборгованості в розмірі 587 310, 90 грн. В добровільному порядку відповідачі рішення суду не виконали, заборгованість за договором не погасили. У зв'язку з чим, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] плату за користування кредитом за період з 09.10.2015 р. по 02.10.2017 р. в розмірі 110157,40 грн., 3% річних в розмірі 24595,73 грн., інфляційні втрати в розмірі 175 348,86 грн., заборгованість за додатковим кредитом за період з жовтня 2015 р. по грудень 2016 р. в розмірі 11180,41 грн., 3% річних за додатковим кредитом в розмірі 631,73 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 613,25 грн., що разом складає 324 527,38 грн. Також просив стягнути всі судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача та проти винесення заочного рішення судом не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. У судові засідання, призначені на 05.03.2019р. та 18.04.2019р. відповідачі не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися судом належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Судом встановлено, що між ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50011500 від 24.12.2013р. відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у сумі 262 046,53 грн., що еквівалентно на дату укладання Договору 31 686,40 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Passat В7, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 968 куб. см, рік випуску 2013 (а.с.11). Поручителем за договором № 50011500 від 24.12.2013 р укладеним між ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» та [PERSON] виступила [PERSON] Відповідно по положень п. 1.3.1. Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину договору, відповідач зобов'язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті [PERSON], визначено відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в Договорі. У пункті 1.6. Умов кредитування вказано, що виконання зобов'язання за договором забезпечується заставою майна, тому між Сторонами був укладений Договір застави транспортного засобу № 50011500 від 26.12.2013 р. за яким для забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу транспортний засіб VW, модель Passat В7, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1 968 куб. см, рік випуску 2013. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.03.2016 р. позовні вимоги ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] та з [PERSON] на користь ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» заборгованість за кредитним договором №50011500 від 24.12.2013 року, яка складається з: загальної суми заборгованості в розмірі - 587 310 (п'ятсот вісімдесят сім тисяч триста десять) грн. 90 коп.; штраф у розмірі - 55 434 (п'ятдесят п'ять тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 62 коп., пеня у розмірі - 2 599 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 62 коп.; 3% у розмірі - 5 612 (п'ять тисяч шістсот дванадцять) грн. 73 коп.; інфляційні витрати у розмірі - 17 067 (сімнадцять тисяч шістдесят сім) грн. 14 коп., основну суму заборгованості за додатковим кредитом в розмірі - 29 082 (двадцять дев'ять тисяч вісімдесят дві) грн. 64 коп., пеню в розмірі - 1 055 (одна тисяча п'ятдесят п'ять) грн. 69 коп., 3% у розмірі - 316 (триста шістнадцять) грн. 71 коп., інфляційні витрати в розмірі - 3 383 (три тисячі триста вісімдесят три) грн. 85 коп., а також витрати за надання правової допомоги в розмірі - 16 200 (шістнадцять тисяч двісті) грн. та судовий збір в розмірі - 10 770 (десять тисяч сімсот сімдесят) грн. 96 коп. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. З дня ухвалення рішення по справі № 130/2950/15-ц від 11.03.2016р. відповідачами кошти у погашення заборгованості за кредитним договором не сплачувалися. Отже, позивач вважає, що він має право на відшкодування відповідачами відсотків за користування кредитними коштами за період з 09.10.2015р. по 02.10.2017р., що розраховується наступним чином: сума заборгованості становить 524 996,59 грн., кількість днів прострочення сплати суми основного Кредиту становить (09.10.2015 р. - 02.10.2017 р.) 725 днів, розмір процентів за користування кредитними коштами розраховується наступним чином та становить: 524 996,59 * 9,9% * 763 / 360 = 110157,40 грн. Разом з тим, з такими вимогами ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» суд не погоджується, виходячи з наступного. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ». Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, дотримуючись правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився. У такому разі положення абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. Як встановлено в судовому рішенні від 11 березня 2016 року заборгованість за кредитним договором указана у повному обсязі, то кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Враховуючи зазначене, вимоги ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами за період з 09.10.2015 р. по 02.10.2017 р. в сумі 110157,40 грн., є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Суми щомісячної заборгованості, обчислені у гривні, не були своєчасно сплачені та знецінились внаслідок інфляційних процесів, у зв'язку з чим суд приходить висновку про наявність підстав для застосування частини другої статті 625 ЦК України та стягнення з [PERSON] та [PERSON] інфляційних втрат. З урахуванням встановленого індексу інфляції та суми простроченого грошового зобов'язання у розмірі 587 310,90 грн., за період з 09.10.2015 р. по 02.10. 2017 р. інфляційні втрати складають 150050,15 грн. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] інфляційних втрат у розмірі 150050,15 грн. Також позивач просить про стягнення трьох процентів річних. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. З урахуванням прострочення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором у розмірі 587 310,90 грн. за період з 09.10.2015 р. по 02.10. 2017 р. та строку прострочки - (724 дні) три проценти річних складають: 587 310,90 грн. х 3%:365 х 724 дні = 34949,00 грн. За встановлених обставин позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних у підлягають задоволенню у розмірі 34949,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Як убачається з матеріалів справи між ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» та ТОВ «Юридична фірма Вернер і партнери» було укладено договір про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15 жовтня 2010 року, до якого було укладено додаткову угоду № 8 від 09 січня 2013 року, за якою змінився виконавець зобов'язання - на ТОВ «Юридична фірма Вернер», а також додаткову угоду № 224 від 15 жовтня 2010 року (а.с. 32-45). За вказаним договором ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» замовило у ТОВ «Юридична фірма Вернер» надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях. Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про обсяг робіт - кількість годин, які затрачено для надання правової допомоги, доказів оплати наданих послуг (платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги у розмірі 6 000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 4867,91 грн. відповідно до Закону України «Про судовий збір». Загальна сума задоволених вимог позивача складає 184999,15 грн. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України щодо покладення на сторін судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 184999,15 грн., що складає 57,0057 % від загальної суми заявлених позивачем вимог, суд стягує з відповідачів на користь ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» судовий збір у розмірі 2774,99 грн.

Outcome: partial