Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

у грудні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 03 листопада 2012 року позичила [PERSON] гроші у сумі 22000 грн. ( двадцять дві тисячі гривень ) з умовою, що відповідачка поверне їй гроші з до кінця 2012 року. На підтвердження договору позики [PERSON] надала їй власноруч виготовлену розписку , яка була складена у присутності свідків [PERSON], [PERSON] Однак до тепер відповідачка [PERSON] борг не повернула , уникає зустрічі з нею. Тому змушена звернутися до суду з відповідним позовом і стягнути з відповідачки по справі на свою користь суму боргу - 22000 грн. ( двадцять дві тисячі гривень). В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала, в обґрунтування позову послалася на ті ж підстави , просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала, так як гроші готівкою від [PERSON] не отримувала. При цьому відповідачка пояснила, що, дійсно, власноруч виклала зазначену розписку, по причині того, що вона, під час неофіційної роботи у позивачки в якості продавця на протязі 4 років, створила недостачу на 27 тисяч гривень, з них 5 тисяч гривень вона відразу повернула [PERSON], а 22 тисячі заборгувала, які зобов'язалася повернути до кінця 2012 року, на підтвердження чого надала таку розписку. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини з приводу виконання договірних зобов*язань, а саме договору позики. Судом встановлено, що відповідно до розписки ( а.с. ), фактично мала місце передача позивачкою у власність відповідачки грошових коштів на умовах позики. З пояснень позивачки та долученої до матеріалів справи розписки ( а.с. ) вбачається, що сторони уклали договір позики грошей на суму 22.000грн., які відповідачка зобов*язувалася повернути до кінця 2012 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками , а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. Ч.2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ , який посвідчує передання його позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст..1049 ЦК України позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст..526 ЦК Українизобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст..530 ЦК України якщо у зобов*язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Відповідно до ст..251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст..252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. З пояснень сторін, з матеріалів цивільної справи вбачається, що сторони домовилися про повернення грошей до кінця 2012 року ( а.с. ), що , у відповідності до наведених норм матеріального закону, слід вважати до 31.12.212 року включно. Відповідно до ст..545 ЦК України прийнявши виконання зобов*язання , кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кридеторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов*язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов*язку. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов*язання має бути виконано у гривнях. Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Суд вважає, що позивачка надала достатньо переконливих доказів на підтвердження своєї вимоги, спростувала доводи відповідачки, а відповідачка, напроти, не довела обставин, на які вона посилається як на підставу свої заперечень. В судовому засіданні відповідачка визнала наявність боргу у сумі 22.000 грн., та склавши власноруч борговий документ, позичальник [PERSON] визнала наявність суми боргу ( а.с. ), а наявність боргового документа у кредитора - позивачки по справі, свідчить про те, що відповідачка свої зобов*язання не виконала. На момент звернення позивачки з позовом до суду, відповідачка борг не повернула. Отже, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Витрати на правову допомогу у сумі 350 грн. підтверджено договором (а.с. 7) та підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки [PERSON] відповідно до постанови КМУ від 27.04.2006 року № 590 . Крім того, відповідно до вимог ст..88 ЦК України стороні , на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково , судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] понесені нею та документально підтверджені судові витрати у сумі 229,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved