Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Полтавської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. У позові вказував, що померла його мати [PERSON] та після її смерті залишилась спадщина, а саме будинок [ADDRESS]. Зважаючи на те, що договір купівлі-продажу будинку оформлений не у нотаріальній конторі, а на біржі, тому нотаріус йому відмовив в оформленні спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але його інтереси представляв представник за довіреністю [PERSON] У судовому засідання представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Представник відповідача Полтавської міської ради в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про можливості розглянути справу без участі позивача. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Згідно біржового контракту № Н-228 від 03 листопада 1998 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. На підставі вказаного біржового контракту на Українській універсальній біржі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від себе та від імені своєї неповнолітньої онуки [PERSON], 03 листопада 1998 року уклали договір купівлі-продажу № Н-228 з [PERSON], згідно якого продали останній квартиру [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», що підтверджується довідкою БТІ від 11 жовтня 2013 року. Законодавством, яке діяло на час укладення договору купівлі-продажу № Н-228 від 03 листопада 1998 року, передбачалось, що договір укладений на біржових торгах не підлягає нотаріальному посвідченню. Зокрема, ч. 2 ст. 9 ЖК України, в редакції станом на 1998 рік, передбачала, що громадяни мають право на придбання квартир на біржових торгах. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції станом на 1998 рік, угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Пункт 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції станом на 1998 рік, визначав, що право власності на жилий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі. Отже, [PERSON] укладено договір купівлі продажу № Н-228 від 03 листопад 1998 року та набуто право власності на квартиру [ADDRESS] у відповідності до діючого законодавства на момент укладення договору. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до довідки нотаріуса Нотаріальної палати Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації [PERSON] від 21 жовтня 2013 року та постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 20 листопада 2013 року після померлої [INFO] [PERSON] відкрито спадкову справу, в якій знаходяться заява про прийняття спадщини від сина померлої [PERSON] Інших заяв у спадковій справ не має. Отже, позивачі є спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] та належними позивачами по справі. На час оформлення позивачем спадщини у відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Нотаріус постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 03 листопада 2013 року відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що договір купівлі-продажу № Н-228 від 03 листопада 1998 року нотаріально не посвідчений. Зважаючи на те, що договір купівлі-продажу № Н-228 від 03 листопада 1998 року, який укладено на Українській універсальній біржі, оформлений у відповідності до чинного законодавства, що діяло на момент укладення даного договору, а право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем в БТІ, він є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved