Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я та моральної шкоди. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 18 серпня 2016 року відповідач [PERSON] рухався на автомобілі Део Ланос д.н.з. [NUMBER] по проїзній частині вулиці Маршала Гречка зі сторони площі Інтернаціональної в напрямку проспекту Правди в місті Києві, не врахував дорожню обстановку, не зупинився, не надав дорогу пішоходу [PERSON] , яка в цей час переходила по пішохідному переходу, в результаті чого, керованим транспортом засобом здійснив наїзд на останню. У результаті даної ДТП позивачці було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. За вищезазначеним фактом наїзду транспортного засобу було проведено досудове розслідування та направлено обвинувальний акт до суду. Уточнивши позовні вимоги, вказала, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. Вироком Апеляційного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року вирок Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року скасовано в частині призначення покарання, та ухвалено новий вирок, яким призначено [PERSON] покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді двох років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. Вказала, що протиправні дії відповідач вчинив, перебуваючи за кермом автомобіля, отже шкода здоров`ю потерпілої була завдана джерелом підвищеної небезпеки. Позивачка вказала, що відповідач зобов`язан відшкодувати заробіток, втрачений внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані лікуванням, придбання ліків, стороннього догляду тощо. Крім того, через ушкодження здоров`я позивачка була позбавлена можливості здійснювати свою професійну діяльність через втрату загальної та професійної працездатності, оскільки працює артистом симфонічного оркестр . Також зазначила, що внаслідок ДТП зазнала глибокого стресу, порушився її звичайний уклад життя, тривалий розлад морального благополуччя Враховуючи вищевикладене, позивачка просила стягнути з відповідача 15 572,25 грн. витрати, здійснені на лікування, 101 350, 55 грн. відшкодування середнього заробітку за період з 18.08.2016 року по 20.12.2016 року втрачений внаслідок ушкодження здоров`я, 330 000 грн. відшкодування моральної шкоди та судові витрати. В судове засідання позивачка не з`явилася. Представниця позивача звернулася до суду із заявою, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача подав відзив на позовну заяв, у якому зазначено, що відповідач погоджується частково з позовними вимогами. А саме, в частині відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 2 789 грн, як витрати здійснені на лікування. З іншими позовними вимогами відповідач не погоджується у повному обсязі. Вказав, що відшкодування середнього заробітку за період з 18.08.2016 року по 20.12.2016 року втрачений внаслідок ушкодження здоров`я не повинен він відшкодовувати, оскільки позивачка працює артистом симфонічного оркестру, тому повинна була отримати лікарняні та заробітну плату за вказаний період. А сума моральної шкоди є безпідставною та неправомірно великою. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до наступних висновків. Як вбачаєтся з матеріалів справи, 18 серпня 2016 року відповідач [PERSON] рухався на автомобілі Део Ланос д.н.з. [NUMBER] по проїзній частині вулиці Маршала Гречка зі сторони площі Інтернаціональної в напрямку проспекту Правди в місті Києві, не врахував дорожню обстановку, не зупинився, не надав дорогу пішоходу [PERSON] , яка в цей час переходила по пішохідному переходу, в результаті чого, керованим транспортом засобом здійснив наїзд на останню. В результаті чого порушив Правила дорожнього руху України, а саме не виконав вимоги п. 1.5 Правил, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків; п. 2.3(б) Правил, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, та п. 18.1 Правил, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби, зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №1596/Е від 16 вересня 2016 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: «підшкірна гематома скроневої ділянки справа, закрита травма лівої гомілки у вигляді перелому верхньої третини малогомілкової кістки з незначним зміщенням уламків та медіального виростка великогомілкової кістки, закрита травма грудної клітки у вигляді перелому дистального краю правої ключиці». «Морфологічні властивості виявлених переломів дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток, так і відновлення функції грудної клітки та лівої гомілки буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строк обчислювати тривалість розладу здоров`я. Вказані закриті травми за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 добу.» У частині першій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вироком Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. Вироком Апеляційного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року вирок Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року скасовано в частині призначення покарання, та ухвалено новий вирок, яким призначено [PERSON] покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді двох років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. У решті вирок Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року залишено без змін. (а.с. 105-109) Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиціальні факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, у процесуальній формі, а тому немає необхідності встановлювати їх знову. Такі правила спрямовані на додержання процесуальної економії в новому процесі. У випадку встановлення певних обставин особам, які беруть участь у справі, не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їх повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. З дати заподіяння шкоди здоров`ю позивачці по дату подання позову остання понесла витрати на придбання ліків, що документально підтверджується копією фіскальних чеків. Зважаючи на положення ч. З ст. 1193 та ч. 1 ст. 1195 ЦК України, позивач має право на відшкодування витрат на придбання ліків. Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінівши надані копії фіскальних чеків на підтвердження понесених витрат на лікування на предмет їх належності та достовірності, за своїм внутрішнім переконанням згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення частко позовних вимог щодо відшкодування коштів на придбання ліків, а саме у сумі - 5 109, 28 грн. (а.с. 7, 59-60) В частині відшкодування коштів на придання ліків у сумі 3 592,30 грн. відмовити, оскільки надані копії чеків від 27 лютого 2017 року на загальну суму 3 592,30 грн. суд не може визнати достатніми, так як надані чеки з одної аптеки буди видані в один день в різний час у проміжок одна хвилина чи одна година. Також, не надано доказів, що саме ці ліки позивачці були призначені лікарем. (а.с. 93) Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді артиста оркестру в Національному президентському оркестрі, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 25-26) та довідкою Національного президентського оркестру. (а.с. 27) Також, згідно трудової книжки позивачка позивачка працювало за сумісництвом у музичній школи на 0,5 ставки. Згідно довідки Національного президентського оркестру середньомісячна заробітна плата за період з 01 серпня 2015 року по 31 серпня 2016 року становить 13 567, 22 грн. (а.с. 27) Згідно довідки про прибуток Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Голосіївської РДА [PERSON] , яка працює за сумісництвом на посаді викладач-сумісник, нараховано заробітної плати за період з 01.10.2015 року по 30.09. 2016 року 39 858, 47 грн., фактично отримано - 31 836, 65 грн. (а.с. 61) Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Питання визначення заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка працювала за трудовим договором, врегульоване статтею 1197 ЦК України. Так, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо (ч.ч. 1, 3 ст. 1197 ЦК України). Аналізу пунктів першого, одинадцятого Положення про медико-соціальну експертизу, пунктів третього, двадцять шостого, двадцять сьомого Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 5 вересня 2011 року № 561, встановлення МСЕК тієї чи іншої групи інвалідності внаслідок загального захворювання визначається за критеріями життєдіяльності людини, зокрема, здатністю особи до виконання трудової діяльності. Здатність до трудової діяльності - сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров`я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю. Професійна працездатність - здатність людини якісно виконувати роботу, що передбачена конкретною професією, яка дозволяє реалізувати трудову зайнятість у певній сфері виробництва відповідно до вимог змісту і обсягу виробничого навантаження, встановленого режиму роботи та умов виробничого середовища. Параметрами оцінки є збереження або втрата професійної здатності, можливість трудової діяльності за іншою професією, яка за кваліфікацією дорівнює попередній, оцінка допустимого обсягу роботи у своїй професії і посаді, можливість трудової зайнятості в звичайних або спеціально створених умовах. Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, у той час як загальна працездатність - це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. З метою встановлення в особи здатності до праці, МСЕК під час встановлення інвалідності має встановити ступінь професійної (а за її відсутності - загальної) працездатності у відсотках. Отже, на підставі цих даних суд визначає розмір втраченого фізичною особою (у тому числі фізичною особою-підприємцем) внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню. За змістом пункту одинадцятого Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії: а) визначають ступінь обмеження життєдіяльності людини, у тому числі стан працездатності, групу, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) працівників, які одержали каліцтво чи інше ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням своїх трудових обов`язків; б) встановлюють потребу інвалідів у соціальній допомозі, що була б спрямована на полегшення наслідків погіршення здоров`я (протезування, засоби пересування, робочі пристосування, постійний догляд тощо). Відповідно до змісту пункту 2.4.3 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, участь кількох експертів є обов`язковою при проведенні експертиз з визначення втрати загальної та професійної працездатності. Проведення цих експертиз здійснюється у відділах комісійних експертиз бюро судово-медичних експертиз управлінь охорони здоров`я обласних виконавчих комітетів, у відділі комісійних експерти з республіканського бюро (Автономної Республіки Крим), а також у судово-медичному відділі Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України. Аналіз наведених норм свідчить, що належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) для застосування статті 1195 ЦК України є відповідний висновок експертизи з визначення процента втрати працездатності. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року було призначено судово-медичну експертизу по даній справі для вирішення питання, який відсоток ступеня страти загальної та професійної працездатності існував у позивача внаслідок ушкодження здоров`я, завданого ДТП від 18.08.2016 року у період з 18.08.2016 року по 20.12.2016 року. У висновку № 130/19 Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України зазначено, що враховуючи характер та особливості професії «скрипачка», а також беручи до уваги характер травми з необхідністю тривалої гіпсової іммобілізації, [PERSON] в цей період не могла виконувати роботу за своєю основною професією, як в повному, так і в зменшеному обсязі або в спеціально створених умовах, тобто була повністю професійно непрацездатною і повинна була перебувати в умовах, які б забезпечували спокій (іммобілізацію) правої верхньої та лівої нижньої кінцівок. З огляду на це професійну працездатність можна розглядати втраченою на 100 %. Згідно ст. 85а «Инструкции о порядке организации и проведения врачебно-страховой єкспертизи», 1986 р., станом на 18.09-20.12.16 р. у [PERSON] перелом ключиці складає 5% втрати загальної працездатності, а згідно ст. 148 перелом проксимального епіфіза великогомілкової кістки - 15%, що в сумі становить 20 % встрати загальної працездатності. (а.с. 158 -173) Згідно довідки Національного президентського оркестру середньомісячна заробітна плата становить 13 567, 22 грн. (а.с. 27) Згідно довідки про прибуток Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Голосіївської РДА [PERSON] , яка працює за сумісництвом на посаді викладач-сумісник, розмір середньомісячнго заробітку становить 3 321,5 грн. Враховуючи вищевикладені вимоги ст. 1195 ЦК України, з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] заробіток, втрачений нею внаслідок втрати професійної працездатності з 18.08.2016 року по 13.01.2017 року у розмірі 101 350 грн. 55 коп., оскільки позивачка втратила 100% професфйної працездатності згідно експертизи. Суд бере до уваги розрахунок середнього заробітку наданий позичем (а.с. 56-57), оскільки відповідач іншого розрахунку не надав. Крім того, відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Враховуючи тривалість розладу здоров`я позивачки, внаслідок протиправних дій відповідача, які призвели до значних вимушених змін у життєвих і трудових стосунках, зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, глибину фізичних і душевних страждань, суд дійшов висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 2 500 грн. Суд вважає, що вказана сума відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, слід стягнути з відповідача витрати у розмірі 420 грн. за розміщення виклику до суду у ДП «РГ «Урядовий кур`єр». (а.с.110-117) Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 1378 грн. коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial