Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У грудні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Капітанівської селищної ради, третя особа: Головне управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Заявник вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки та житлового будинку. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла дітям: [PERSON], [PERSON], а також позивачеві [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк для прийняття спадщини не звернулися з відповідною заявою до нотаріуса та не прийняли спадщину, а позивач [PERSON] прийняв спадщину відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (від 18.07.1963 р.), що діяв на час виникнення правовідносин, шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном. [PERSON] також звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на своє ім'я. В 2005 році йому було видано свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку. Коли позивач звернувся у встановленому законом порядку в нотаріальну контору у 2014 році з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок. Посилаючись на ст. ст. 1216-1218, 1220-1223, 1233-1234, 1258, 1266, 1268, 1296 ЦК України, просить суд визнати за позивачем право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи заявник [PERSON], представники позивача [PERSON], відповідача і третьої особи у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. 16.12.2014 р. представник відповідача звернувся до суду з письмовою заявою з проханням розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище згаданих учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки № 88 розміром 3,54 га, яка була надана їй для товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Капітанівської селищної ради відповідно до Державного акта серії ІІ-КР № 039406, а також житловий будинок [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла дітям: [PERSON], [PERSON], а також позивачеві [PERSON] [PERSON] та [PERSON], знаючи про заповіт, у встановлений законом строк для прийняття спадщини не звернулися з відповідною заявою до нотаріуса та не прийняли спадщину, а позивач [PERSON] прийняв спадщину відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (від 18.07.1963 р.), що діяв на час виникнення правовідносин, шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном. У подальшому 29 липня 2005 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявами про те, що вони не претендують на спадщину після смерті матері та не мають претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину за заповітом біло видане лише на ім'я позивача - [PERSON] [PERSON] в свою чергу звернувся з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на своє ім'я. В 2005 році йому було видано свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення відповідно до Державного акта серії ІІ-КР № 039406. Коли позивач звернувся у встановленому законом порядку в нотаріальну контору з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок. В той же час відповідно довідкам № 518 від 01.08.2014 р., № 816 від 19.12.2014 р. Капітанівської селищної ради житловий будинок належить померлій, бо був облікований у погосподарській книзі. Окрім цього, під час будівництва вищевказаного будинку відповідно до рішення селищної ради № 24 від 25 травня 1974 року спадкодавцю [PERSON] виділялася земельна ділянка площею 0,20 га, на якій вказаним спадкодавцем разом зі співмешканцем (шлюб не був зареєстрованим у встановленому порядку) [PERSON] був побудований вищезазначений житловий будинок, що підтверджується генеральним планом та довідкою техніка-інвентаризатора за 1981 рік. До того ж [PERSON] [INFO] теж помер. Відповідно до висновку про вартість майна, проведеного ТОВ «Науково-виробничий центр «Альянс-Експрес»», ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] складає 29.294 гривень. Окрім пояснень учасників судового розгляду, ці ж обставини підтверджуються: особистими документами заявника, постановою нотаріуса, технічними документами на будинок померлої, матеріалами спадкової справи до майна померлої, довідками селищної ради, іншими матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що у даному випадку в наявності є усі передбачені законом підстави для визнання за позивачем права приватної власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Ураховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 331, 1216-1218, 1220-1223, 1226, 1233-1234, 1258-1261, 1266-1270, 1273, 1275, 1278, 1296 ЦК України, ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved