Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номера від 18.08.2006р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.9.12 Умов надання банківських послуг, які є складовою частиною договору, останній діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.08.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 25527,35 грн., яка складається з: 4816,16 грн. - заборгованість за кредитом, 19019,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1191,78 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини, просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 25527,35 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач проти позову заперечувала, посилаючись на те, що вона зверталася свого часу до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про надання кредиту, однак їй було відмовлено, вказаного у позові кредитного договору вона не укладала, підписи на заяві позичальника, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні за клопотанням відповідача, їй не належать, зазначені в цій заяві дані щодо дівочого прізвища її матері та місця роботи не відповідають дійсності. Разом з тим, посилаючись на важкий матеріальний стан, оскільки не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, клопотання про проведення експертного дослідження належності їй підпису на кредитному договорі не заявила. Також звернулася із заявою про застосування позовної давності до позовних вимог, у задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши учасників процесу, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 18.08.2006р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом приєднання і на підставі вказаного договору [PERSON] одержала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії карти три роки. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту клієнту, так і списанням банком коштів з дебітної карти. Вказані умови договору викладені у розділі «Банківські послуги». При оформленні кредитного договору позичальник був ознайомлений та погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами, що становлять договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом на заяві. Доводи відповідача, що вона не укладала даний кредитний договір, оскільки їй не належить підпис на заяві, належними доказами не підтверджені. Та обставина, що в заяві позичальника зазначено місце роботи [PERSON] на ТОВ «Вогнетривавтоматикасервіс» та до заяви долучено довідку цього підприємства про доходи [PERSON], де вона фактично не працювала, що підтверджується довідкою ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя про відсутність доходів [PERSON] за вказаний період та оглянутою судовому засіданні трудовою книжкою відповідача, не спростовує факт підписання [PERSON] кредитного договору і його дійсність. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. В обґрунтування позову ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.08.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 25527,35 грн., яка складається з: 4816,16 грн. - заборгованість за кредитом, 19019,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1191,78 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, даними виписки з особового рахунку і по суті не спростовується відповідачем. Перевіряючи доводи заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється по кожному простроченому платежу. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116 цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Кредитний договір укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 18.08.2006р. Наведеними вище умовами цього кредитного договору строк погашення кредиту визначено щомісячними платежами. Згідно розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, прострочена заборгованість за кредитом, що мала місце станом на 30.11.2006р., 29.12.2006р., 31.01.2007р., 30.03.2007р. та погашалася черговими платежами, останній платіж було здійснено 07.06.2007р., прострочена заборгованість за кредитом, яка виникла станом на 31.07.2007р. не погашена і загальна заборгованість за кредитом разом з поточною заборгованістю за кредитом з цього часу склала 4816,16 грн. Як зазначалося, при оформленні кредитного договору позичальник був ознайомлений та погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами, що разом із Заявою становлять договір про надання банківських послуг. Будь-які інші умови надання банківських послуг з кредитування, інший порядок і строк припинення дії договору у договорі відсутні. На підтвердження тарифів, як складової договору, позивачем була надана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», як складова укладеного з [PERSON] договору, містить дані щодо розміру винагороди за послуги банку, розміру щомісячного платежу та строку внесення платежів. Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається не на Умови надання банківських послуг і Правила користування платіжною карткою, як зазначено у Заяві, а на Умови і правила надання банківських послуг (далі - Умови) Вказаний документ є одностороннім документом банку і не містить даних щодо його прийняття, введення в дію і його дії на час укладення кредитного договору з відповідачем, а тому пояснення представника позивача, що саме ці Умови є складовою укладеного з [PERSON] договору, є необґрунтованими. Згідно з п.1.1 наданих позивачем Умов, ці Умови і правила надання банківських послуг визначають умови, на яких ЗАО КБ «ПриватБанк» пропонує клієнтам платіжні карти, а також інші банківські послуги, вказані у Заяві і в Пам'ятці клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується клієнтом і тим самим клієнт виражає свою згоду, що Заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг (а не Умовами надання банківських послуг і Правилами користування платіжною карткою) і Тарифами складає укладений договір про надання банківських послуг. Згідно з п. 3.1 Умов, вид і строк дії карти визначається у Заяві і Пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. В примітці до п. 3.5 цих Умов, Пам'ятка клієнта оформлюється і являється невід'ємною частиною договору тільки у випадку оформлення і видачі платіжної карти по кредитній схемі. Пам'ятка клієнта не зазначена невід'ємною частиною цього договору та, відповідно, не надана позивачем. Таким чином, виходячи з наведених положень Умов, а також п. 5.4 Умов, строк погашення кредиту в повному обсязі встановлюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. У Заяві позичальника зазначено, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти. Визначений умовами договору строк дії карти становить три роки, тобто виходячи з умов договору, викладених у Заяві, так і з наданих позивачем Умов і правил, строк погашення кредиту в повному обсязі встановлюється не пізніше серпня 2009 року. Згідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-14 цс 14 встановлено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Таким чином, на час звернення Банку з цим позовом до суду - 02.10.2013р., відбувся сплив позовної давності за вимогами по погашенню кредиту і, як наслідок цього, - по сплаті процентів, неустойки. З наведених підстав, зважаючи на подану до суду заяву [PERSON] про застосування позовної давності, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed