Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

У грудні 2019 року заявник звернувся до Краматорського міського суду Донецької області із вказаною заявою, у якій просив суд зобов`язати розкрити AT «КБ «ПриватБанк» інформацію, яка містить банківську таємницю щодо ФОП [PERSON] , а саме стосовно руху коштів на його рахунках: [NUMBER] , [NUMBER] , № [NUMBER] і № [NUMBER] , з метою отримання інформації про доходи [PERSON] та перевірки дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 грудня 2015 року по 15 травня 2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вказаний період часу, у межах документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця. 28 грудня 2019 року ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області Михальченко А. О. цивільну справу за заявою передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва /а. с. 34/. 04 червня 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва Писанець В. А. ухвалою прийняв до свого провадження, відкривши провадження у справі /а. с. 34 «а»/. 01 жовтня 2021 року на підставі розпорядження керівника апарату суду № 337 від 01 жовтня 2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, та передано судді Бусик О. Л., згідно з протоколом. 13 жовтня 2021 року ухвалою судді Бусик О. Л. прийнято справу до свого провадження і призначено справу до розгляду. Представник заявника у судове засідання не з`явився, про судове засідання, призначене для розгляду заяви, повідомлений належним чином, заяви з процесуальних питань до суду не було подано. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце проведення якого повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомлено. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. За приписами частини другої ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши у сукупності, вважаючи за можливе розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованих осіб, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. На обліку Головного управління ДПС у Донецькій області з 01 грудня 2015 року перебував ФОП [PERSON] , до припинення своєї підприємницької діяльності за власним рішенням № 22770050001018434 15 травня 2018 року /а. с. 8/. 03 жовтня 2019 року наказом № 263 заявник прийняв рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП [PERSON] за період діяльності з 01 грудня 2015 року по 15 травня 2018 року (повідомлення від 08 жовтня 2019 року № 72/10/05-99-33-06, видане ГУ ДПС у Донецькій області) з метою перевірки питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 грудня 2015 року по 15 травня 2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) /а. с. 10-12/. Копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 03 жовтня 2019 року № 263 та письмове повідомлення від 08 жовтня 2019 року № 72/10/05-99-33-06, разом з листом від 08 жовтня 2019 року № 11070/10/05-99-33-06 щодо надання документів до перевірки (у тому числі первинні банківські документи про рух коштів по рахункам, відкритих в Краматорській філії AT КБ «Приватбанк») надіслано 11 жовтня 2019 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № 8754800558402 ФО [PERSON] на його податкову адресу: [ADDRESS] , у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. Проте, поштове відправлення повернуто до контролюючого органу поштовою службою з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» 15 листопада 2019 року /а. с. 14/. У порушення підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44, пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2, статті 85, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, до перевірки [PERSON] не надано первинні документи, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались у бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи Державної податкової служби, про що складено акт від 12 листопада 2019 року № 509/05-99-33-06 про ненадання документів до позапланової невиїзної перевірки ФО [PERSON] /а. с. 15/. Таким чином, єдиним можливим способом проведення перевірки, є дослідження руху коштів по вказаним вище рахункам ФОП [PERSON] . Відповідно до п. 73.4 ст. 73 ПК України інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду. Відповідно до п. 20.1.5. ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Відповідно до частини першої статті 1076 Цивільного кодексу України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Відповідно до пункту 83.1, статті 81 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи. Відповідно до положень абзацу 1, 2 п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Таким чином банківські виписки про рух грошових коштів є документами, на підставі яких робляться висновки посадовими особами контролюючих органів під час проведення перевірок. Зокрема, у статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» поняття «банківська таємниця» визначено як інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальну чи моральну шкоди клієнту. Відповідно до статті 62 цього Закону, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмову вимогу суду або за рішенням суду. Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267 затверджено Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, розділом 3 якої визначено порядок та межі розкриття банками інформації, що містить, банківську таємницю. Так, пунктом 3.2 зазначеного розділу встановлено, що банки зобов`язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду. Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності. З огляду на встановлені обставини та мету отримання охоронюваної законом інформації, що міститься у банківській установі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про розкриття такої інформації. У відповідності до частини третьої статті 350 та пункту 6 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved