Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

У грудні 2018 року позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулися до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Двадцять перша київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовувала тим, що [INFO] помер їхній син [PERSON] Позивачі вказали, що заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не склав. Як зазначили [PERSON] і [PERSON] , спадщину після смерті сина шляхом подання нотаріусу заяв про прийняття спадщини у строк, встановлений чинним законодавством вони не прийняли, оскільки вважали, що прийняли спадщину в порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивачі вважають, що строк для прийняття ними спадщини пропущено з поважних причин, а тому просили суд визначити їм додатковий строк для подання ними заяв про прийняття спадщини після померлого [PERSON] тривалістю три місяці. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. У судовому засіданні 30 травня 2019 року судом було відмовлено у прийнятті заяви про визнання відповідачем [PERSON] позову у зв`язку з тим, що вона суперечить закону. Відповідач у судовому засіданні зазначила, що вона не заперечує проти визначення позивачем додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. Заслухавши вступні слова сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO] серії [NUMBER] (а. с. 71). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, що за життя належало спадкодавцеві. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті повинно здійснюватись за законом. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , а отже, за приписами ч. 1 ст. 1261 ЦК України мають право на спадкування після смерті [PERSON] як спадкоємці першої черги. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун (ч. 4 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). На час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] мешкала його дружина [PERSON] та малолітні діти [PERSON] , [PERSON] (а. с. 72), які і прийняли спадщину у порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 22 листопада 2018 року до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачі їм свідоцтв про право на спадщину за законом (а. с. 69). Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. від 22 листопада 2018 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з тим, що вони не надали нотаріусу доказів на підтвердження того, що місце проживання спадкоємців на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Також підставою для відмови був пропуск [PERSON] та [PERSON] строку для прийняття спадщини, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України (а. с. 70). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через хибні уявлення щодо порядку спадкування та строків, встановлених для прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Отже, зазначена позивачами причина для пропуску строку для прийняття спадщини не може вважатись поважною. Інших причин, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для [PERSON] та [PERSON] щодо вчинення всіх необхідних юридично значимих дій, спрямованих для прийняття спадщини, позивачами у позовній заяві не наведено. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Крім цього, суд звертає увагу позивачів на те, що нормою ч. 2 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, у випадку, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не заперечують проти прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] , вони вправі звернутися до нотаріуса з письмовими заявами про надання згоди на подання позивачами заяв про прийняття спадщини.

Outcome: dismissed