Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-14 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він користується електроенергією за адресою [ADDRESS], але не сплачує на надані послуги. Станом на 31.05.2012 року утворилась заборгованість в сумі 508,26 грн., яку просив стягнути з відповідача (а.с. 2-3). Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 160,80 грн. (а.с. 57-58). Відповідач в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Вважає, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не враховано, що з 2009 року електроенергія до квартири була відключена, даних про підключення її працівниками позивача чи самовільне включення немає. Він просив застосувати строк позовної давності, але судом вказані обставини не враховані (а.с. 61-62). Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з'явився. Про розгляд справи повідомлений Представник позивача просила рішення суду залишити без змін. Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити з наступних підстав. Суд першої інстанції встановив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], на його ім'я відкритий особовий рахунок. Відповідач частково сплачував за послуги електроенергії у 2007 року, а також здійснив платіж 22.03.2011 року. 27.04.2009 року його квартиру відключено від енергопостачання. Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що слід застосувати строк позовної давності з урахуванням того, що відповідачем здійснено оплату 22.03.2011 року. Проте з висновками суду в повній мірі погодитись не можна. З тексту позовної заяви не вбачається, за який період позивач просить стягнути заборгованість за використану електричну енергію в розмірі 508,26 грн. (а.с. 2-3). Згідно розрахунку суми заборгованості остання розрахована за період з 18.09.2004 року по 31.05.2012 року (а.с. 11). Ухвалою суду від 02.08.2013 року позивачу відмовлено у прийняття заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача зазначеної вище суми (а.с.6). Відповідно до п. 38 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженних Постановою КМ України від 26.07.1999 року № 1357, енергопостачальник зобов'язаний проводити не менш як один раз на 6 місяців контрольне знімання показань приладів обліку у споживачів відповідно до затверджених графіків. Позивачем не надано доказів щодо виконання зазначених вимог нормативного акту. Згідно наданих позивачем даних про контрольні показання приладу обліку станом на 25.01.2007 року показання приладу обліку становлять 22750 кв., в подальшому за даними контрольних оглядів від 31.01.2011 року, 31.03.2011 року, 30.04.2012 року та 31.05.2012 року показання приладу обліку - однакові - 23609 кв. (а.с. 7, 9-10, 19). У документах, наданих позивачем щодо відключення квартири відповідача від енергопостачання у квітні 2009 року, показання приладу обліку не зазначені (а.с. 44-47). Згідно квитанції від 22.03.2011 року відповідачем здійснено платіж за використану електроенергію з зазначенням кінцевих показників лічильника - 23576 кв. (а.с. 33). У вказаній квитанції не вказано, що платіж здійснюється в погашення боргу, що утворився раніше за період часу з 2004 року по 2011 рік, тобто вчинення платежу не підтверджує визнання боргу. Відповідачем до суду першої інстанції подана заява про застосування позовної давності (а.с. 26-27). Таким чином із застосуванням вимог ч.3, 4 ст. 267 ЦК України з урахуванням звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу, стягненню підлягає заборгованість за період з серпня 2010 року (3 роки до звернення до суду із заявою про видачу судового наказу). Відповідно до наведених вище даних щодо показань приладу обліку за період з серпня 2010 року до 31.05.2012 року (в межах заявлених вимог) з урахуванням квитанції про сплату від 22.03.2011 року кількість спожитої електроенергії становить: 23609 - 23576 = 33 кВт, а сума сплати за неї відповідно до діючих тарифів - 28.02 коп. за 1 кВт = 9,25 грн. З урахуванням вищевикладеного стягненню підлягає заборгованість в розмірі 9,25 грн. При зверненні до суду першої інстанції з позовом позивач надав квитанцію про сплату судового збору в розмірі 114,70 грн (а.с. 1). Докази щодо сплати позивачем судового збору в розмірі 229,40 грн. у справі відсутні. Тому відповідно до вимог ст. 88 ч.5 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий сбір в розмірі 114,70 грн. На наведені вище обставини справи та вимоги норм матеріального права судом першої інстанції не було звернуто уваги, що призвело до невірного вирішення справи. З огляду на зазначене відповідно до вимог п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електроенергію за період з серпня 2010 року по 31.05.2012 року в розмірі 9,25 грн. та судовий збір 114,70 грн.

Outcome: partial