Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований відповідач, який з 1996 року не проживає за місцем реєстрації та не зявляється там, родинних відносин не підтримує, фінансово не допомагає утримувати квартиру та оплачувати комунальні послуги. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № № 21 будинку № 12 по вулиці Степана Бандери в місті Житомирі та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\- Згідно ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини квартири від 04.09.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4-76, та свідоцтва про право власності на житло № 24437 від 18.11.1997 року, виданого Виконавчим комітетом Житомирської міської ради, а також згідно витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданих комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 19.05.2008 року та 25.10.2012 року, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області від 12.01.2017 року місце проживання відповідача зареєстровано 05.03.2005 року в квартирі [ADDRESS]. Як убачається з акта ПП «КВЖРЕП № 8» Житомирської міської ради від 25.11.2016 року, відповідач зареєстрований в [INFO], але з 1996 року за місцем реєстрації не проживає. Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача у зазначеній квартирі та його фактичне непроживання в ній без поважних причин понад один рік, що є підставою для задоволення позову відповідно до положень ст. 405 ЦК України і визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням у звязку з його відсутністю без поважних причин понад один рік. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання, через що не грунтується на вимогах закону позов у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою і суд відмовляє в його задоволенні в цій частині. На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн., оплачений нею при поданні до суду позовної заяви за вимогою немайнового характеру, підтвердженням чого є оригінал квитанції. Враховуючи викладене та

Outcome: partial