Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

у вересні 2020 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2014р., на сьогодні фактичні шлюбні відносини припинені, але між ними на підставі рішення Машівського районного суду від 27.03.2020р. встановлено режим окремого проживання. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач допомогу надає, але у різні розміри та строки, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Відповідач є приватним підприємцем, але також має постійний мінливий дохід в розмірі 300\~000,00 грн в рік і відстежити їх в повному обсязі неможливо. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 5000,00 грн на кожну дитини та стягнути на її користь судові витрати. Представник відповідача направила відзив на позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що позивачем не доведено того факту, що відповідач має мінливий дохід як приватний підприємець, жодного доказу на підтвердження цих обставин суду не надано. Крім цього, розмір аліментів є завищеним, оскільки майже втричі перевищує рекомендований законодавством розмір. Разом з тим, відповідач несе витрати на оплату оренди житла в розмірі 5000 грн щомісячно, сплачує кредит в розмірі 6000-7000 грн щомісячно, також несе витрати по сплаті строкового кредиту від 26.08.2020р. Також просить врахувати, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, позивач є безробітною, що свідчить про одноосібне виконання батьківських обов`язків. Отже вважають законним стягнення з відповідача аліментів на кожну дитину в розмірі 2500 грн (а.с. 25-28). У відповіді на відзив позивач наполягала на задоволенні позову, покликаючись на те, що відповідач володіє як нерухомими так і рухомими майном, зокрема має у власності квартиру в м.Полтава, яка придбана в шлюбі за спільні кошти. Також відповідач має достатній дохід для утримання дітей в розмірі 5000,00 грн на кожну дитину, оскільки відповідно до декларацій спростовується інформація про низький дохід відповідача, який в 2016 році отримав дохід в розмірі 304000,00 грн, в 2017 році 1\~667\~896,00 грн, в 2018 році 2\~992\~051,76 грн. 06.10.2020р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 15). У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років та відповідно не працює, спільні з відповідачем малолітні діти проживають з нею, знаходяться на її утриманні, натомість відповідач самоусунувся від виховання дітей, з меншою донькою взагалі не бачиться. Відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі, оскільки є підприємцем та в 2016-2018 роках мав значні доходи, є Інтернет провайдером та від вказаної діяльнсоті отримує хороший стабільний дохід, має квартиру в м.Полтава. Позивач визнала отримання від відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 5000,00 грн щомісячно. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову у вказаному розмірі та повідомила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей по 2500,00 грн на кожну дитину, дійсно в минулих роках отримував хороший дохід від підприємницької діяльності, але в 2019-2020 роках не має такого доходу, він надає послуги щодо передання в оренду майна як провайдер, надає послуги як Інтернет провайдер, отримує дохід в розмірі від 10000,00 грн до 20000,00 грн, а тому аліменти в сумі 10000,00 грн будуть обтяжливими для відповідача. В 2019 році дійсно придбано майнові права на квартиру, але відповідач також має зобов`язання по сплаті кредитів та орендної плати за квартиру, в якій тимчасово проживає. Також відповідач щомісяця сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі 5000,00 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2014р. (а.с. 3), але за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 27.03.2020р. встановлено режим окремого їх проживання (а.с. 4-5). Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Згідно з довідкою виконкому Машівської селищної ради Полтавської області № 906 від 20.08.2020р., позивач зареєстрована в [ADDRESS] , спільно з двома донька та іншою особою (а.с. 8). Відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та основною діяльністю є діяльність у сфері безпроводного електрозв`язку (а.с.66), згідно з деклараціями платника єдиного податку фізичної особи- підприємця, в 2016 році отримав дохід в розмірі 304000,00 грн, в 2017 році 1\~667\~896,00 грн, в 2018 році 2\~992\~051,76 грн (а.с.67-69), має у власності квартиру загальною площею 69,3 кв.м., житловою 31,9 кв.м., розташовану в м.Полтава, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.65). З наданих відповідачем документів видно, що він сплачує кредит за заявою про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» від 26.08.2020р. в розмірі 200000 грн терміном на 12 місяців,щомісяця в розмірі 19466, 67 грн (а.с. 35-41), також з 01.01.2020р. в м. Полтаві орендує квартиру із платою 5000 грн щомісячно (а.с. 42-44), і має кредитне зобов`язання за договором № 011/42059/00580629 від 11.06.2019р. між ним та «Райффайзен банк Аваль» в розмірі 135000 грн з терміном до 11.06.2021р. зі сплатою щомісячної суми в розмірі 7409, 95 грн (а.с. 45-52). Частиною 1 ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини\~і платника\~аліментів,\~наявність в\~останнього аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів, інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Частинами 1\~та 2\~ст.\~184\~СК України\~визначено,\~що суд\~за заявою\~одержувача визначає\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповіднодо ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази та враховуючи те, що діти проживають разом з позивачем та перебуває на її утриманні, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, натомість відповідач є фізичною особою-підприємцем та отримує дохід зі слів його представника до 20\~000,00 грн щомісячно, є працездатним, інших дітей не має, має у власності квартиру, має зобов`язання по сплаті аліментів на утримання дружини в розмрі 2000,00 грн, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти в розмірі по 4000,00 грн на утримання кожної дитини та позов в цій частині задовольнити. Саме такий розмір аліментів, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав малолітніх доньок сторін, обов`язок по утриманню яких покладений також і на відповідача, та захистом прав останнього, а саме відрахування не будуть перевищувати 50 відсотків його доходу. Так, у своєму позові позивач просила стягнути з відповідача витрати, понесені нею на професійну правничу допомогу, на підтвердження цього надала договір про надання професійної правничої допомоги, акт здачі прийняття робіт та квитанції про сплату 6000,00 грн (а.с.71-74). Крім цього, у своєму відзиві на позов представник відповідача просила стягнути з позивачки витрати на правничу допомогу в розмірі 3400 грн про що надала попередній розрахунок судових витрат, які включають: консультацію, складання відзиву з додатками та участь в судових засіданнях (а.с. 29-34). Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, за постановою КМУ № 590 від 27.04.2006р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», у цивільних справах компенсуються такі витрати, зокрема: за втрачений заробіток, за відрив від звичайних занять, також витрати пов`язані\~з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи і пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла. Отже, оскільки позов задоволено частково, а позивач у вказані категорії справ звільнена від сплати судового збору, а тому відсутні законні підстави про стягнення з неї на користь відповідача витрат на правову допомогу. Відсутні і підстави компенсації цих витрат за рахунок держави, оскільки витрати на професійну правничу допомогу до них не відносяться. Розглядаючи доводи представника відповідача про зменшення позовних вимог (а.с.88,89), суд зазначає, що Велика палата у постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц сказала, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. ВС також звертає увагу на те, що учасник справи не зобов`язаний обґрунтовувати, чому саме таку кількість часу адвокат витратив на відповідні дії. За таких обставин, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 та на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840, 80 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial