Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

У грудні 2017 року заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої вказував на те, що [INFO] помер [PERSON] [INFO], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі, на частку квартири [ADDRESS], що належить на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1994 року на праві спільної сумісної власності померлому [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зазначав, що за час життя [PERSON] було вчинено заповіт від 25 листопада 2011 року, згідно з яким усе належне майно останній заповів своїй доньці [PERSON] Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] та за заповітом є його донька [PERSON], а також дружина померлого [PERSON] Вказувала, що як донька померлого та відповідно спадкоємиця першої черги за законом та за заповітом, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вона звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори з відповідною заявою та нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори зареєстровано відповідну спадкову справу. Разом з тим вказувала, що у її свідоцтві про народження прізвища як батьків, в тому числі померлого, так і її зазначено російською мовою «[PERSON]». В подальшому, внаслідок довільного перекладу з російської мови на українську мову прізвища батьків зазначено як «[PERSON]([PERSON])», а заявниці як «[PERSON]». Вказувала, що враховуючи вищевикладене, а також те, що написання прізвища зазначене у свідоцтві про народження відрізняються від зазначеного у паспорті громадянина України та свідоцтві про смерть, виникла необхідність у зверненні до суду за даною заявою щодо встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON] як донькою та матір'ю відповідно, а також між нею та [PERSON], який помер [INFO], як донькою та батьком. Від представника заявника через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому він вказав що подану заяву підтримує у повному обсязі, просив розгляд справи провести у його відсутності. Від заінтересованої особи надійшло клопотання, в якому просила розгляд справи провести у її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] [INFO] (а.с. 9), після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі, на частку квартири [ADDRESS], що належить на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1994 року на праві спільної сумісної власності померлому [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 12). За час життя [PERSON] було вчинено заповіт від 25 листопада 2011 року, згідно з яким усе належне майно останній заповів своїй доньці [PERSON] (а.с. 10). Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] та за заповітом є його донька [PERSON], а також дружина померлого [PERSON] В подальшому заявниця, як донька померлого та відповідно спадкоємиця першої черги за законом та за заповітом, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори з відповідною заявою та нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори зареєстровано відповідну спадкову справу. Разом з тим було виявлено, що у свідоцтві про народження заявниці прізвища як батьків, в тому числі померлого, так і заявниці зазначено російською мовою «[PERSON]». В подальшому, внаслідок довільного перекладу з російської мови на українську мову прізвища батьків зазначено як «[PERSON]([PERSON])», а заявниці як «[PERSON]». Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. При цьому, як убачається з матеріалів справи, у правовстановлюючих документах заявника та його батьків дійсно містяться розбіжності в частині зазначення прізвища, у зв'язку з чим заявниця не має можливості реалізувати своє право отримання спадщини, таким чином встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику з метою забезпечення прав в процесі спадкування. Таким чином, той факт того, що [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], є батьками [PERSON], об'єктивно підтверджується дослідженими в судовому засіданні та наданими заявником письмовими доказами по справі в частині наявності родинних відносин між даними особами, а тому враховуючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт наявності родинних відносин між заявником та [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved