Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого послався на те, що 21.08.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та позичальником [PERSON], померлим 14.11.2013 року укладено договір №б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 14.11.2013 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.11.2013 року за актовим записом №250 /а.с.32/ Згідно зі ст.ст.608, 1216,1218 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника лише якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, тоді як у результаті спадкування до спадкоємця переходять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до спадкової справи №160/2014 до майна [PERSON] спадкоємцем, який прийняв спадщину без будь-яких умов чи застережень є дружина померлого [PERSON] /а.с.69-80/. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує (а.с.54). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином /а.с.47а, 84/, причину неявки суду не повідомила. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. На підставі викладеного суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 21.08.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, що складається із Анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку /а. с. 6,7-30/. Згідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених кредитним договором. Однак, зазначені вище умови кредитного договору [PERSON] не виконував, у звязку з чим в нього на день смерті існувала заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку складає у розмірі 6 834,03 гривень. /а. с. 4-5/ Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до п.1.1.3.2.7. Умов та правил надання банківських послуг 11.08.2014 року на адресу [PERSON] позивач направив лист-претензію, тим самим предявивши свої вимоги по кредитному договору, проте вимоги залишились без задоволення /а.с.37/. Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно ч.2 ст.1282 ЦК України Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надала суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що предявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі і є такими, що підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № IHN96B0W5D від 26.11.2014 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 гривень /а. с. 43/. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved