Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Держгеокадастру у Херсонській області про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 28.05.2003року є власником 43/100 частин житлового будинку та побутових споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Рішенням суду у справі №\~2-2491 від 18.09.1962 року були встановлені межі землекористування. У 2004році вона звернулася до Херсонського державного підприємства геодезії картографії та кадастру «Херсонгеоінформ» із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки. Заява була подана у відповідності до ст. 118 ЗК України. Серед документів, які необхідно було подати, був акт узгодження меж земельної ділянки, у зв`язку з цим вона звернулася до відповідачів власників суміжних ділянок для підписання відповідного акту, однак вони безпідставно відмовилися підписувати акт погодження меж. Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ст.158 ЗК України до повноважень органів місцевого самоврядування відноситься вирішення спору у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян. У разі незгоди з рішенням органу місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Направлені на адресу органу місцевого самоврядування заяви з проханням вирішити спір стосовно меж земельних ділянок до теперішнього часу не розглянуті. Єдиним способом реагування була відповідь що такі спори вирішуються судом. Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення, не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. З огляду на те, що дії відповідачів щодо безпідставної відмови від підписання акту погодження меж земельної ділянки є такими, що порушують її права на приватизацію та відповідно до приписів ст. ст. 91, 152, 158 ЗК України позивач просила: визнати неправомірною відмову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у підписанні акту погодження меж земельної ділянки; визнати за [PERSON] право на приватизацію без підпису; зобов`язати розглянути питання щодо виготовлення та видачі їй державного акту на право власності на земельну ділянку, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.09.2018року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] [PERSON] ,\~ [PERSON] , Держгеокадастру у Херсонській області про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін Клопотань про виклик учасників справи у судове засідання не надходило. У відповідні на позов, представник Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області за дорученням [PERSON] . позов не визнала, зазначивши, що управління у відповідності до вимог частини четвертої статті 122 ЗК України та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016року №308 є розпорядником земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Херсонської області. На підставі наведеного, спір щодо права власності на земельну ділянку, яка перебуває у комунальній власності не відноситься до компетенції Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області. Дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування частини будинку від 28.05.2003року [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар належні дарувателю 43/100 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд [ADDRESS] на земельній ділянці площею 568,0кв.м. Житловий будинок літ. «А», камінь, бутовий, житловою площею 64,7кв.м., загальною площею 109,0кв.м., при ньому є: туалет літ. Г,Ж, огорожа 1, 2, 6, 7. мостіння 1, споруди 4, 5(а.с.8-9). Право власності на 43/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] реєстраційний номер 647317 номер записі 6160 в книзі:109, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №673542 30.05.2003року(а.с.10). Рішенням Народного суду м. Херсона від 18.09.1962року, (справі №2-2451) ухваленим у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про встановлення меж землекористування, визначено межі земельної ділянки, прилеглої до будинку [ADDRESS] . [PERSON] із часткою 43/100 частин домоволодіння по Й частині схеми-плану Херсонського міськомгоспу від 05.09.1962року в межах 283,4кв.м., а [PERSON] із часткою 57/100 частини домоволодіння по ЙЙ частині схеми-плану в межах 376,0кв.м. (а. с. 11). Згідно до схему-плану земельної ділянки №35, квартал 576, по вул. Молодіжна у м. Херсоні, затвердженого 03.01.1963 року, межі землекористування встановлені рішенням суду від 18.09.1962року, до [PERSON] перейшло в користування після [PERSON] право користування земельною ділянкою площею 283,4кв.м. Крім того, виявлені лишки земельної ділянки в розмірі 91,4кв.м. (а.с.12). Відповідно до довідки Херсонського міського управління земельних ресурсів від 24.04.2003року №02-86.6 виданої на запит представника [PERSON] , в управлінні відомості щодо визначення самовільно зайнятої земельної ділянки в розмірі 91,4кв.м. у користування колишньому співвласнику домоволодіння [PERSON] , відсутні. (а.с.13). Згідно до акту погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 20.04.2004 року, даний акт підписаний лише власниками суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с.15). Отже, матеріалами справи, підтверджено та не спростовано відповідачами, що їх відмова від підписання акту погодження меж земельної ділянки не обґрунтована належними та допустимими доказами, що підтверджують невідповідність меж земельної ділянки, що визначена судовим рішенням від 18.09.1963року чи іншими об`єктивними причинами. Статтею 12 ЗК України передбачено, що розпорядження землями територіальної громади віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад. Відповідно до вимог частин першої, другої\~статті 118 ЗК України\~громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У\~статті 106 ЗК України\~передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. На виконання\~статті 106\~ЗК України\~наказом Державного\~комітету України\~із земельних\~ресурсів від\~18\~травня 2010\~року №376,\~зареєстрованим у\~Міністерстві юстиції\~України від\~16\~червня 2010року\~за №391/17686,\~затверджено Інструкцію\~про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі(на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. У пункті 3.13. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18 травня 2010 року № 376 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.. Аналіз вказаних норм свідчить, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Отже, не підписання відповідачами акту погодження меж земельної ділянки не порушує право позивача на приватизацію земельної ділянки, зокрема не перешкоджає передачі проекту землеустрою або технічної документації на розгляд органу місцевого самоврядування до повноважень якого, а не суду відноситься прийняття рішення про передачу земельної ділянку комунальної власності в приватну власність позивачу без підпису суміжним землекористувачем акту погодження меж земельної ділянки. Такий висновок суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду викладеної в постанові від 23.01.2019року у справі №580/168/16-ц. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову позивачці в задоволенні позову, як передчасно заявленого, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про неможливість органу місцевого самоврядування прийняти обґрунтоване та законне рішення про передачу земельної ділянки комунальної власності в приватну власність позивачу. На підставі викладеного, ст.ст. 12,106, 118, 122, 198 ЗК України, ст.ст. 16\~ЦК України,

Outcome: dismissed