Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Зазначив, що 25 листопада 2011 року він зареєстрував шлюб із відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейне життя, утримання сімї, ведення господарства та виховання дітей. Подружні відносини припинено, шлюб носить формальний характер. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, проте у позовній заяві він просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-АМ № 112734 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін 7 лютого 2012 року народився син [PERSON] та 25 січня 2014 року дочка [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії І-АМ № 216229 та № 276114 (а.с. 7, 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння,\~розбіжність поглядів\~на сімейне\~життя,\~утримання сімї,\~ведення господарства\~та виховання\~дітей. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Згідно з частинами 1, 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя не відповідає інтересам позивача, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами слід розірвати, а позовні вимоги - задовольнити. У звязку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 704,80 грн, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved