Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з вимогою про стягнення не донарахованої заробітної плати за роботу в надурочний, вечірній та нічний час та компенсацію моральної шкоди з Дочірнього підприємства «Житлово-комунальна контора відкритого акціонерного товариства «Кримбуд» (далі Відповідач), [PERSON], ліквідатора ДП ЖКК «Кримбуд» (далі Відповідач 1). Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 01 квітня 2007 року до 10 серпня 2011 року працювала на посаді швейцара гуртожитку звідки звільнилася за власним бажанням. Наголошує, що її робочий час тривав з 8 години до 8 години наступного дня, тобто тривалість робочого часу становила - 24 години. Додала, що її заробітна плата складалась із мінімальної заробітної плати, поодиноких доплат, оплату роботи у святкові та неробочі дні, оплату часу тимчасової непрацездатності та коштів внаслідок індексації заробітної плати. Однак, оплата за роботу в нічний (з 10 години вечора до 6 години ранку) та вечірній час (з 18 до 22 години), згідно статті 108 КЗпП України не нараховувалась. Крім того, зазначає, що фактично додатково працювала у надурочний час, оскільки у зазначений період замість чотирьох швейцарів, працювало три, однак оплата праці за надурочні години, у відповідності до статті 106 КЗпП України також не проводилась. Позивачка просила суд стягнути з відповідача недоплачену заробітну плату у виді оплати за роботу в надурочний час в розмірі - 30946,18 гривень, оплату за роботу у нічний та вечірній час у розмірі - 5086,43 гривень, та стягнути компенсацію моральної шкоди у розмірі - 6000 гривень, яку обґрунтувала неправомірністю дій відповідача щодо порушення трудового законодавства тощо. Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на підтвердження вимог, під час попереднього судового засідання, просив витребувати у відповідача низку документів (а.с. 49). Відмовився від провадження судової економічної експертизи. Представник відповідача вимоги позову не визнав, наголосив, що відповідача визнано банкрутом та він знаходиться на стадії ліквідації. Додав, що всі документи відділу кадрів, діловодства, бухгалтерські документи тощо знищено в травні 2013 року. Відповідач 1 просив розглянути справу за його відсутністю (а.с. 68-69). Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді швейцара гуртожитку у період з 01.04.2007 по 10.08.2011рр. (а.с. 9). Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підтвердження своїх вимог позивачка додала довідки про заробітну плату за весь час роботи та складений нею власноруч розрахунок сум, які підлягають стягненню за роботу у надурочний, вечірній та нічний час, а також розрахунок розміру компенсації моральної шкоди (а.с. 13-19, 20-26, 27). Доказів, які б підтверджували встановлення кількості годин відпрацьованих понаднормово у період 2007 року - 2011 року та часу коли сталося відпрацювання, суду надано не було. Під час роботи позивачки у відповідача облік робочого часу мав враховуватися у табелі виходу на роботу. Втім такі документи обліку робочого часу вже знищені, про що відповідачем надані відповідні акти (а.с. 63-67). Отже, суду не надана первинна облікова документація відпрацьованого робочого часу позивачкою. Натомість представник відповідача надав суду документ, що підтверджують знищення цієї документації в травні 2013 року. Також позивачем не було надано доказів про те, що та чи інша посадова особа відповідача примушувала її тими чи іншими діями до роботи в надурочний час. Представник позивача і сама позивачка не вказала суду про свідків, які б могли підтвердити факт її роботи в надурочний, вечірній та нічний час, не зазначила суду на джерела отримання доказів на обґрунтування її позовних вимог. Невизначеність конкретного часу невиплати за понаднормову працю позбавляє можливості також визначити початок строку відрахування, а відтак і суму компенсації втраченого заробітку. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту статті 57 ЦПК України висновок експертів є одним із доказів. Статтею 143 ЦПК України передбачено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до положень статті 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Частиною 1 статті 146 ЦПК України визначено, що в разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Позивач з відповідним клопотанням до суду не звертався. Наданий позивачем розрахунок заборгованості по виплаті їй заробітної плати у розмірі 36032,61 гривен, суд не приймає до уваги, оскільки він був здійснений самим позивачем, не підтверджений первинною обліковою документацією, що унеможливлює його використання у якості доказу у розумінні статей 57-59 ЦПК України. Також, позивачка не надала суду доказів того, що у результаті протиправних дій відповідача була спричинена моральна шкода. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Узагальнюючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed