Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 грудня 1993 року ним було приватизовано квартиру [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності на житло, яким підтверджується вказана інформація позивач втратив, отримання дублікату свідоцтва унеможливлено через ліквідацію інституту «Укрдіпроруда», який його видав. Як вбачається з довідки №2100559 від 02 грудня 2014 року Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», ? частина вищевказаної квартири є приватною власністю позивача на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1993 року, яке видане органом приватизації інституту «Укрдіпроруда» №45. Також в даній довідці вказано, що позивачу належить на праві приватної власності інша ? частина цієї квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.11.2002 року, виданою Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-2048. Також у паспорті громадянина України (серія [NUMBER]) міститься запис від 23 жовтня 1976 року, зроблений Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області про те, що місце проживання позивача зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. Просить суд визнати право власності на об'єкт нерухомого майна, а саме на ? квартири [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву щодо розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд постановити заочне рішення, розглянути справу за відсутністю відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, 22 грудня 1993 року [PERSON] та [PERSON] приватизовано квартиру [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], орган приватизації - інститут «Укрдіпроруд», загальна площа квартири становить 55, 5 кв. м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 22 грудня 1993 року, №45 (а.с.6). Свідоцтво про право власності на житло, яким підтверджується вказана інформація позивач втратив, отримання дублікату свідоцтва унеможливлено через ліквідацію інституту «Укрдіпроруда», який його видав (а.с.7). Як вбачається з довідки №2100559 від 02 грудня 2014 року Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», ? частина квартири є приватною власністю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1993 року, яке видане Органом приватизації інституту «Укрдіпроруда» №45; інша ? частина цієї квартири є приватною власністю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.11.2002 року, виданою Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-2048 (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем майна гр. [PERSON], померлої [INFO] є її син, [PERSON], що проживає в [ADDRESS]. Спадкове майно складається із ? частини квартири [NUMBER] з відповідною частиною місць загального користування, що знаходиться в [ADDRESS] та в цілому складається з двох жилих кімнат житловою площею 31.7 кв. м., загальною площею 55.5 кв. м. ? частина зазначеної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 грудня 1993 року Органом приватизації інституту «Укрдіпроруда» за реєстром №45, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 06 січня 1994 року за №В-5470 (а.с.8). Також у паспорті громадянина України (серія [NUMBER]) міститься запис від 23 жовтня 1976 року, зроблений Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області про те, що місце проживання позивача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.4) Відповідно до технічного паспорту на квартиру [NUMBER] в житловому будинку [ADDRESS], власником майна є [PERSON] (а.с.9). Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, визнання права. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, передбаченому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме на ? квартири [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], правовстановлюючий документ на яке втрачено.

Outcome: approved