Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Комерційний Банк «Фінансова Ініціатива» про відшкодування втраченої вигоди та моральної і матеріальної компенсації, мотивуючи тим, що 15 травня 2014 року між сторонами укладено договір строкового банківського вкладу № 90/в/17/313564, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 190 000 грн. до 23 серпня 2014 року з процентною ставкою 28% річних. Проте, після закінчення строку дії договору банківського вкладу, відповідач не повернув суму вкладу та нараховані відсотки на нього. Гроші були повернуті позивачу 31 жовтня 2014 року. Через неналежне виконання банком взятих на себе зобов'язань позивач була позбавлена можливості придбати квартиру за ті кошти, які необхідні були для сплати на час укладення нею договору із забудовником. З урахуванням наведеного, позивач звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь: втрачену вигоду у розмірі 8 866 грн. як відсотки, які вона могла б отримати за період з серпня по жовтень 2014 року; 400 грн. сплачених за депозитарні послуги за угодою між нею та ТОВ «Аструм Капітал»; витрати на канцтовари та проїзд у розмірі 131 грн. 30 коп. та 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях позивача з приводу не належного виконання банком взятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що банком умови договору банківського вкладу не порушувались. А відтак, позов задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення представників сторін та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під час судового розгляду справи встановлено, що 15 травня 2014 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «Комерційний Банк «Фінансова Ініціатива» укладено договір строкового банківського вкладу № 90/в/17/313564, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 190 000 грн. з процентною ставкою 28% річних (а.с. 4). За вказаним договором строк повернення вкладу визначений 12 жовтня 2014 року. Разом з тим, передбачено право вкладника на дострокове розірвання договору. У випадку отримання заяви від клієнта про дострокове розірвання договору та отримання коштів в день подання заяви, банк має право видати готівкові кошти на наступний банківський день у випадку, якщо сума до повернення перевищує 50 000 грн. в еквіваленті (по курсу НБУ на день подання заяви). Скориставшись вказаним правом, позивач надала відповідачу заяву про дострокове повернення вкладу, у якій зазначено дату 25 серпня 2014 року (а.с. 18). Таким чином, вказана дата є датою дострокового розірвання договору відповідно до положень п. 2 договору. Згідно з положеннями п. 2 договору у разі дострокового розірвання договору після 23 серпня 2014 року банк здійснює перерахунок процентів до дня, що передує даті повернення вкладу (25 серпня 2014 року) за ставкою 3% річних та на умовах, встановлених п. 4 договору, тобто у разі дострокового розірвання договору повернення суми вкладу здійснюється у день дострокового розірвання договору у готівковій формі через касу банку. Разом з тим, вклад та нараховані проценти були повернуті відповідачем 31 жовтня 2014 року (а.с. 6). Відповідно до п. 5.1 договору банківського вкладу у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, зазначене не є предметом позову. Отже, діючим законодавством не передбачено відшкодування збитків за порушення банком взятих на себе зобов'язань щодо невчасної виплати суми вкладу та процентів. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення втраченої вигоди у розмірі 8 866 грн. як відсотки, які позивач могла б отримати за період з серпня по жовтень 2014 року; 400 грн. сплачених за депозитарні послуги за угодою між нею та ТОВ «Аструм Капітал»; витрати на канцтовари та проїзд у розмірі 131 грн. 30 коп., оскільки таке не передбачено чинним законодавством. Крім того, суд враховує і те, що позовні вимоги про стягнення 400 грн. сплачених за депозитарні послуги за угодою між нею та ТОВ «Аструм Капітал» задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано доказів їх оплати і договір, на які посилається позивач як на підставу для стягнення вказаних коштів, нею не укладався (укладався її донькою - [PERSON] (а.с. 15-17). Що стосується позовних вимоги про стягнення 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, то такі вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки договором банківського вкладу не передбачена її виплата. При цьому, суд приймає до уваги положення ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивачем не доведені позовні вимоги, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed