Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.11.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів, актовий запис №504, обґрунтовуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вже декілька років вони не підтримують шлюбні стосунки, вважає подальше життя і збереження шлюбу неможливим. Спору про поділ спільного майна немає. У подружжя є неповнолітні діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають із матір`ю. Спору щодо місця проживання дітей сторони не мають. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 01.11.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області 01.11.2002 року, актовий запис №504 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №741 (а.с.5), та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №934 (а.с.6). Сторони сімейні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, спорів щодо місця проживання дитини та поділу майна немає, що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved