Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У грудні 2016 року ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову ПАТ «КБ «Приватбанк» зазначає, що 08.02.2012 року укладено договір з [PERSON], за яким банком надано позичальнику кредит на суму 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.10.2016 року [PERSON] порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Оскільки [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобов'язання та не погашає заборгованість, ПАТ «КБ «Приватбанк» просить суд стягнути на його користь з відповідача 31 411 грн. 72 коп. заборгованості та судові витрати. Представник ПАТ «КБ «Приватбанк» у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судовому засіданні [PERSON]визнав наявність у нього заборгованості за кредитом, а також просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 08.02.2012 року [PERSON] надано ПАТ «КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідності до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За змістом п. 2.1.1.5.6 цих Умов та Правил надання банківських послуг позичальник у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороду банку. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором понад 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми грошового зобов'язання. В укладеному між сторонами кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Банківською установою зобов'язання за договором виконані в повному обсязі, [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав належним чином. З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості від 31.10.2016 року вбачається, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає - 31 411 грн. 72 коп., з яких 4 718 грн. 58 коп. заборгованість за кредитом, 22 181 грн. 33 коп. заборгованість за процентами, 2 539 грн. 82 коп. нарахована комісія, 1 971 грн. 99 коп. заборгованість по судовим штрафам (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За загальним правилом ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (ч. 1 ст. 61 Конституції України). Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом. Разом з цим, оскільки зміст п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг на умовах яких відповідачу надавався кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, свідчить про застосування банком подвійної відповідальності за одне й те саме порушення кредитної дисципліни (порушення строків платежу), вимога банку про стягнення фіксованої частини штрафу задоволенню не підлягає. Крім того, під час судового розгляду відповідачем подано заяву в якій він просить суд застосувати при вирішенні спору наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 ст. 258 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно правового висновку, викладеному Верховним Судом України у постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-95цс14, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України). Враховуючи, що ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] у грудні 2016 року, тобто з пропуском трьохрічного строку за вимогами про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, що виникла до грудня 2013 року, а також з пропуском річного строку з вимогою про стягнення пені за договором, поважні причини порушення цього строку відсутні, суд дійшов висновку про застосування в цій частині вимог банку наслідки спливу строку позовної давності та стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за процентами за період з грудня 2013 року у розмірі 22 181 грн. 33 коп., пені за річний період, що передував зверненню до суду, в розмірі 1 100 грн. 00 коп. При цьому сума заборгованості за кредитом у розмірі 4 718 грн. 58 коп. підлягає стягненню з відповідача у повному обсягу, оскільки згідно умов укладеного між сторонами договору кінцевий строк повного погашення кредиту у разі порушення умов договору визначається моментом пред'явлення банком вимоги, що відповідає даті подання позову, а тому строк звернення позивачем до суду з цією вимогою ПАТ «КБ «Приватбанк» не пропущено. За таких обставин на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» з [PERSON] підлягає стягненню 27 999 грн. 91 коп. кредитної заборгованості (4 718 грн. 58 коп. + 22 181 грн. 33 коп. + 1 100 грн. 00 коп.). Судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають розподілу між сторонами в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial