Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У вересні 2020 р. [PERSON] (заявник), заінтересовані особи: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація (заінтересована особа 1), Перша Київська державна нотаріальна контора (заінтересована особа 2), звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання [PERSON] станом на 01.11.2019 року на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем [PERSON] , що померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на майно. Заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті баби. На час відкриття спадщини заявник фактично проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації. [PERSON] потребувала постійного догляду, тому з січня 2019 р. заявник переїхала до баби та постійно проживала з нею. 15.09.2020 р. заявник звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але їй було відмовлено через пропуск 6-місячного строку для прийняття спадщини. У зв`язку з цим, заявник звернулась до суду із вказаною заявою, оскільки без встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи містяться клопотання, у яких останні просили розглядати справу за їх відсутності за наявними у справі документами. Ухвалою суду від 01.10.2020 р. відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 14.12.2020 р. витребувано в Першій Київській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , за №970/2020. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю заявника, пояснила суду, її мати - [PERSON] , внаслідок хвороби потребувала постійного догляду. Заявник майже рік проживала по [ADDRESS] з бабою [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні [PERSON] пояснив суду, що заявник з 2019 р. проживала з бабою [PERSON] , доглядала за нею. В квартирі з ним разом проживала заявник з матір`та бабою. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що проживала по сусідству по [ADDRESS] , повідомила, що [PERSON] хворіла, а заявник з матір`ю доглядали та проживали з нею. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, пояснення свідків, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що заявник [PERSON] є онукою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , за яким її матір`ю є [PERSON] , свідоцтвом про укладення шлюбу, за яким [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , за яким її матір`ю є [PERSON] , свідоцтвом про шлюб, за яким [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25.02..2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Тесленко Ю.П. (а.с.8-11) Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Синицею Н.Л. 10.11.2018 р., [PERSON] квартиру [ADDRESS] заповідає онуці [PERSON] (а.с. 12) [INFO] померла [PERSON] . 09.09.2020 р. [PERSON] подала заяву в Першу Київську державну нотаріальну контору, за змістом якої вона ознайомлена зі змістом заповіту [PERSON] , на отримання обов`язкової частик у спадщині не претендує. 09.09.2020 р. [PERSON] подала в Першу Київську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Кароєвої-Яремчук Т.М. від 15.09.2020 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки було пропущено 6-місячний строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] заявника пояснила в судовому засіданні, що заявник проживала разом з бабою на момент її смерті, а тому вважала, що після відкриття спадщини прийняла її, хоча юридично не оформила. Факт проживання заявника з померлою [PERSON] також підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За умовами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт постійного проживання [PERSON] станом на 01.11.2019 року на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем [PERSON] , що померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а тому вказана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved