Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

У грудні 2020 року представник позивача звернулась до суду з позовною заявою про стягнення із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 34 463,20 грн. страхового відшкодування, 4 642,79 грн. пені, 1 449,91 грн. інфляційних збитків, 941,26 грн. три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання, а також понесені судові витрати 840,80 грн. сплаченого судового збору, 2 000 грн. витрат на проведення оцінки та 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.12.2019 року о 14:45 год в м. Кропивницький на перехресті вулиць Тобілевича та Верхня Биківська сталась дорожньо-транспортна за участю транспортного засобу «ЗАЗ Vida» під керуванням [PERSON] та «Volkswagen Caddy» під керуванням [PERSON] Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 січня 2020 року (справа № 404/9288/19) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована страховиком - ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно полісу № А06992448 від 28.11.2019 року. За цим полісом страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 200 000 (двісті тисяч) грн, розмір франшизи 1 500 грн. Відповідач, уклавши з [PERSON] договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяв на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі. Після настання страхового випадку, позивач, у встановленому порядку, звернувся до відповідача та подав усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування за страховим випадком. Відповідачем 21.01.2020 року перераховано позивачу 12 485,20 грн. страхового відшкодування. З розрахунком страхового відшкодування відповідач не ознайомлював позивача, розмір страхового відшкодування між сторонами узгоджено не було. Вказує, оскільки, сума страхового відшкодування виплачена страховиком не відповідає вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, а розрахунок такої суми здійснено з порушенням положень Законів України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, за зверненням позивача суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] проведено автотоварознавчу оцінку пошкодженого в результаті ДТП автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] . На час проведення оцінки транспортний засіб знаходився у пошкодженому стані, як після ДТП. Згідно звіту № 112/20 від 03.04.2020 року про оцінку автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту становить 71 148,97 грн. Вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу деталей КТЗ) завданого власнику автомобіля Volkswagen Caddy становить 40 832,77 грн. Листом від 12.06.2020 року № 09-02-16/5572 відповідач повідомив, що враховуючи незгоду потерпілого з розміром страхового відшкодування, НАСК «ОРАНТА» було замовлено звіт ФОП « [PERSON] »№ 54-0/70/4 від 04.06.2020 року, згідно з яким матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Volkswagen Caddy, д.р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП склав 36685,77 грн (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 56716,91 грн, а з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу - 36685,77 грн). За страховим актом № ОЦВ-ЗГ-19-11-18764/2 НАСК «ОРАНТА» виплачено страхового відшкодування в загальному розмірі 36 685,77 грн (з урахуванням франшизи 1 500 грн). Позивач не погоджується з виплаченим розміром страхового відшкодування за страховим випадком, оскільки виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України № 1961-ІУ покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Вважає, що у встановлений строк страхове відшкодування у належному розмірі позивачу виплачено не було. 16.06.2020 року, після надання відповідачу звіту про вартість відновлювального ремонту проведеного згідно Методики, додатково виплачено 22 00,60 грн. страхового відшкодування. У виплаті решти розміру відмовлено. Отже, розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу становить 69 648,97 грн. (71 148,97 грн 1 500 грн франшиза). Відповідачем виплачено 35 185,77 грн. Розмір недоплаченого страхового відшкодування, виходячи з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Caddy, становить 34 463,20 грн. У зв`язку з невиконанням зобов`язання у встановлені строки з відповідача підлягає стягненню три проценти річних та інфляційні втрати та пеня в розмірі подвійної облікової за кожен день прострочення /а.с. 5/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 44-45/. 22.10.2021 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити. Вказала, що проаналізувавши наявні звіти було встановлено, що у звіті позивача вартість нормо - годин безпідставно завищено і тому не вбачають підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому позивачем розмірі. При розрахунку розміру матеріального збитку бралися до уваги результати проведеного огляду ТЗ від 12.12.2019 року, а також положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року /а.с. 91-112/. В судове засідання позивач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, представником позивача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити /а.с. 113/. Представник відповідач в судове засідання не з`явилась, також через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги не визнала та додатково вказала, що ліміт відповідальності страховика на момент скоєння ДТП становив 200 000 грн. згідно поліса АО/6992448 від 28.11.2019 року /а.с. 114/. В судове засідання від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] надійшла заява щодо розгляду справи у його відсутності /а.с. 78/. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 10.12.2019 року о 14:45 год. керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Vida», д/н [NUMBER] , на перехресті вул. Тобілевича та вул. Верхня Биківська в м. Кропивницький був неуважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, під`їжджаючи до перехрестя нерівнозначних доріг не надав переваги у русі автомобілю «Volkswagen Caddy» д/н [NUMBER] , який рухався по головній дорозі зліва направо відносно руху останнього. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а гр. [PERSON] , [INFO] отримала тілесні ушкодження. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.01.2020 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником транспортного засобу Volkswagen Caddy, реєстраційний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ Vida», д/н [NUMBER] застрахована ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно полісу № А06992448 від 28.11.2019 року, період страхування з 05.12.2019 по 04.12.2020 року, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 200 000 (двісті тисяч) грн, розмір франшизи 1 500 грн. Водій забезпеченого транспортного засобу під час події - [PERSON] . 12.12.2019 року представником НАСК «Оранта» Турчин О.Г. оглянуто пошкоджений транспортний засіб у присутності потерпілого та складено Протокол огляду транспортного засобу, який підписаний позивачем [PERSON] без зауважень /а.с. 102/. Як вбачається із листа НАСК «Оранта» за №09-02-16/1394 від 05.02.2020 року відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 10.01.2020 року матеріальний збиток, завданий власнику транспортного Volkswagen Caddy, д.р.н. В [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 13 985,20 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 18 267,04 грн, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 13 985,20 грн.) /а.с. 30, 101/. Згідно страхового акту № ОЦВ-19-11-18764/1 ПАТ НАСК «ОРАН відповідно до поданої позивачем заяви про страхове відшкодування, страховиком 13.01.2020 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 12 485,20 грн. (13 985,20 - 1 500,00 франшиза) на рахунок Ощадбанк, Головне управління по м. Києву та Київській області. Отримувач платежу [PERSON] /а.с. 27, 100/. Не погоджуючись із розміром страхового відшкодування позивачем [PERSON] було надано суб`єкту оціночної діяльності ПП [PERSON] замовлення на виконання автотоварознавчої оцінки пошкодженого в результаті ДТП автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний № [NUMBER] станом на 01.04.2020 року. Відповідно до звіту № 112/19 про оцінку автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний № [NUMBER] від 03.04.2020, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний № [NUMBER] , станом на 01.04.2020 року складає 40 832,77 грн. /а.с. 7-21/. НАСК «Оранта» долучено до матеріалів страхової справи № 18764 звіт №112/20 про оцінку автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний № [NUMBER] від 03.04.2020 року, про що надано 15.05.2020 року за №09-02-16/4550 відповідь /а.с. 28/. 12.06.2020 року НАСК «Оранта» у відповідь на звернення представника [PERSON] щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб за вих..№09-02-16/5572 повідомили, що розглянуто наданий звіт СПД « [PERSON] » №112/20 від 03.04.2020 року та встановлено, що вартість нормо-годин безпідставно завищено, а тому не вбачають підстав для доплати відшкодування у заявленому розмірі. Враховуючи незгоду з розміром страхового відшкодування НАСК «ОРАНТА» було замовлено звіт ФОП « [PERSON] » №54-D/70/4 від 04.06.2020 року, згідно з яким матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Volkswagen Caddy, д.р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 36 685,77 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 56 716,91 грн, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 36 685,77 грн.) а.с. 34, 103-112/. Згідно зі страховим актом № ОЦВ-ЗГ-19-11-1876 НАСК «ОРАНТА» здійснено доплату страхового відшкодування 22 700,57 грн. (36 685,77 - 1 500,00 (франшиза) - 12 485,20 (попередня виплата) /а.с. 27, 97, 98/. Частиною першою статті 1166\~ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988\~ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до частин першої, другої статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Позивач обгрунтовував позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування посилаючись на те, що у встановлений строк страхове відшкодування у розмірі 69 648,97 грн. (71 148,97 грн 1 500 грн франшиза) йому виплачено не було. Відповідачем виплачено 35 185,77 грн. Вважає, що розмір недоплаченого страхового відшкодування, виходячи з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Caddy, становить 34 463,20 грн. ПАТ «НАСК Оранта» не надано належних та допустимих доказів на спростування звіту № 112/19 про оцінку автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний № [NUMBER] від 03.04.2020 року, не спростовано визначений розмір матеріального збитку, а отже не доведено, що розмір матеріального збитку визначено експертним дослідженням неправильно. Крім того, відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення вартості матеріального збитку зазначеного в звіті № 112/19 від 03.04.2020 року. Враховуючи викладене, суд визнає звіт №\~112/19\~про оцінку\~автомобіля Volkswagen\~Caddy,\~державний реєстраційний\~№ [NUMBER] \~від 03.04.2020 року допустимим та достовірним письмовим доказом, що обґрунтовує розмір заподіяних збитків. Так, як зазначалось вище відповідно до звіту № 112/19 про оцінку автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний № [NUMBER] від 03.04.2020, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний № [NUMBER] , станом на 01.04.2020 року складає 40 832,77 грн. (з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу). Із дослідницької частини звіту № 112/19 від 03.04.2020 року вбачається,\~що розрахункивартості\~матеріального збитку\~завданого власнику\~автомобіля Volkswagen\~Caddy,\~державний реєстраційний\~№ [NUMBER] \~в розмірі\~71\~148,97\~грн. здійснено без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля /а.с. 7-21/. Однак, обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, що згідно звіту № 112/19 від 03.04.2020 року складає 40 832,77 грн., в зв «язку з чим з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» підлягає стягненню на користь [PERSON] невиплачена сума страхового відшкодування в межах визначеного ліміту полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А06992448\~від 28.11.2019\~року суми\~страхового відшкодування\~за завдання\~шкоди майну\~третій особі\~з урахуванням\~вже виплаченої\~суми та\~розміру франшизи\~в розмірі\~5\~647\~грн. та 2 000 ,00 грн. сплаченої позивачем вартості авто товарознавчого дослідження. Таким чином, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог в частині страхового відшкодування. Що стосується вимог позивача про стягнення пені, інфляційних збитків, трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання, суд виходить з наступного. За положеннями ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст.\~36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. У ч. 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач [PERSON] 11.12.2019 року звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача, тому ураховуючи 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, МТСБУ зобов`язане було виплатити страхове відшкодування позивачу, останній день прийняття рішення щодо виплати якої припадає на 09.03.2020 року, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими. 13.01.2020 року страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 12 485,20 грн. (13 985,20 - 1 500,00 франшиза) /а.с. 27, 100/. Оскільки, відповідач вважав заявлений позивачем розмір страхового відшкодування згідно звіту № 112/19 від 03.04.2020 року необґрунтованим прострочення страхової виплати з вини страховика не відбулося. Тому відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені та виплат, передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України ). У відповідності до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial