Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

У грудні 2017 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов зазначений позов, в якому позивач просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідач з 18 лютого 2008 року перебували у шлюбі, який 17 квітня 2012 року рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Після фактичного припинення сторонами сімейних стосунків, відповідачка повністю самоусунулася від виконання батьківських обовязків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його життям, навчанням, не бере участі у його вихованні. Не спілкується з дитиною взагалі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не забезпечує його належним майновим підтриманням, необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток. Також вихованням, доглядом, забезпеченням, навчанням дитини повністю займається позивач. У судовому засідання позивач, позов підтримав повністю та наполягає на його задоволенні. Представник виконавчого комітету Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, підтримала позовні вимоги позивача та не заперечувала проти їх задоволення. Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не зявився, надіслав заяву в якій просить розглянути справу без участі їхнього представника та прийняти рішення в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, будучи належним чином повідомлена в порядку ч.6 ст.128 ЦПК України про час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не подала. В матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява відповідача про згоду на позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], а також про згоду на розгляд справи судом без її участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 18 лютого 2008 року перебували у шлюбі, який 17 квітня 2012 року рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 09 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №138516 від 22 квітня 2010 року. З часу фактичного припинення сторонами сімейних стосунків, з 2012 року, сином [PERSON] опікується тільки батько, позивач у справі. Відповідач повністю самоусунулася від виконання батьківських обовязків, жодного разу не приїздила до сина, не виявляла бажання спілкуватися із сином, не цікавиться його життям, не бере участі у його вихованні. Вихованням, доглядом, забезпеченням, навчанням дитини повністю займається позивач. Відповідно до відомостей Акту обстеження сімї, виданого органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицького району від 23 лютого 2018 року, що до проведення умови проживання дитини за адресою: [ADDRESS], встановлено, що умови проживання - задовільні, у квартирі є меблі та побутова техніка, чисто та затишно, у дитини є своя кімната, та все необхідне для належного проживання, дитина за даною адресою зареєстрована та постійно проживає, в результаті бесіди зясовано, що мати дитини з 2012 року не займається вихованням та утриманням дитини, не цікавиться його життям та навчанням. Відповідно до висновку ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Преображенської сільської ради від 26.02.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав, встановлено, що громадянка [PERSON], [INFO], мати неповнолітньої дитини [PERSON], 09.04.2010 року, дійсно з 2014 року не займається вихованням свого сина [PERSON], а з 2016 року за місцем реєстрації не проживає, місце її проживання не відомо. Крім цього, [PERSON], 02 липня 2086 року склала заяву від 22.09.2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за №2215, в якій не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо її сина [PERSON], 09.04.2010 року та просить судову справу розглядати без її участі. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обовязків відносно свого сина [PERSON], не бажає їх виконувати та взагалі відмовилася від сина. Відповідно до\~п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України\~мати, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за\~\~виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Під час розгляду судом справи суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідачем від виховання та утримання свого сина, що відповідно до вимог ст.164 СК України\~є підставою для позбавлення її батьківських прав. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 29 Цивільного кодексу України, ст.ст .10, 150, 164, 165, 166, 180 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved