Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачки про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання відповідачки та її малолітньої дочки такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 65 в будинку № 11 по пр. Мира в м. Дніпро. Позивач у позовній заяві посилається на те, що йому належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Відповідачка та її малолітня дитина були зареєстровані в квартирі, однак ніколи там не проживали. Реєстрація відповідачки та її малолітньої дочки у квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомляла належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не зявився. Подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Рішення суду просив винести в інтересах дитини. Представник позивача подав до суду заяву про виклик свідків та доручення до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою суду від 07.02.2018 року заяву представника позивача було задоволено. Ухвалою суду від 07.02.2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, було залучено Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачу на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 12.04.2007 року належить на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а. с. 8) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 9). [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження № 28103 (а. с. 12). З копії паспорту відповідачки видно, що вона була зареєстрована в [INFO] та знялася там з реєстрації 28.11.2014 року. Як пояснив у судовому засіданні позивач, у 2014 року після початку Антитерористичної операції його брат попросив зареєструвати в квартирі позивача свою дочку племінницю позивача [PERSON] та її малолітню дочку [PERSON] для того, щоб [PERSON] могла отримати кошти на дитину. Після реєстрації відповідачка з дочкою повернулася на територію, яка є непідконтрольна центральним органам влади України. У 2017 року, після досягнення дитиною 4-х років, коли закінчилися соціальні виплати, необхідність у реєстрації відповідачки та її малолітньої дочки у квартирі позивача відпала. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У спірній квартирі зареєстровані: з 04.12.2008 року позивач (а.с. 6), з 28.11.2014 року відповідачка та її малолітня дочка (а.с. 11). Згідно акту про не проживання та відсутність особистих речей від 24.10.2017 року (а.с. 28) [PERSON] та її дочка [PERSON] не проживають у [INFO] з листопада 2016 року. Факт не проживання відповідачки та її малолітньої дочки у квартирі позивача підтверджується також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Оскільки відповідачка та її малолітня дочка у спірній квартирі не проживають, витрат по утриманню нерухомого майна відповідачка не несе, своєю ресторацією та реєстрацією малолітньої дитини перешкоджає позивачу, як власнику квартири, вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки понесені нею судові витрати у розмірі 640 грн.

Outcome: approved