Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.08.2020 за № 680 та визнати недійним виданий [PERSON] ордер на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.12.1999 року № 774 її взято на квартирний облік до загальної черги, а на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.12.2014 № 1280 вона перебуває на квартирному обліку на першочергове отримання житла. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.05.2020 № 427 [PERSON] взято на облік до загальної черги на отримання житла зі складом сім`ї 5 осіб та одночасно включено до списку на першочергове отримання жилих приміщень. Не дивлячись на те, що вона раніше за часом перебуває на квартирному обліку, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.08.2020 № 680 відповідачу з його сім`єю надано квартиру [ADDRESS] . Посилаючись на порушення процедури та черговості надання жилих приміщень, що передбачено приписами Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та Житлового кодексу Української РСР, порушення своїх житлових прав, [PERSON] просила задовольнити позов. 12.12.2020 від представника виконавчого комітету Миколаївської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що з зазначеним позовом звернулася до суду не та особа, якій належить право вимоги. Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.08.2020 № 680 «Про поліпшення житлових умов громадян і надання їм житлових приміщень» є актом індивідуальної дії, адже стосується визначеного кола осіб, а отже воно жодним чином не порушує права та інтереси позивача. Крім того, не відповідають дійсності твердження позивача про те, що оголошення про розподіл квартири не опубліковано в засобах масової інформації. Також твердження позивача про те, що їй не було запропоновано спірну квартиру є необґрунтованим, оскільки вона неодноразово відмовлялась від запропонованого житла, а 28.02.2020 надала письмову заяву про відмову від двокімнатної квартири і просила забезпечити її житловою площею на склад сім`ї із шести осіб, а саме 3-4 кімнатною квартирою, а також просила не пропонувати їй однокімнатні квартири та кімнати у гуртожитку. 19.10.2020 відповідач [PERSON] надав відзив, в якому посилаючись на дотримання виконкомом процедури надання йому квартири, відсутність порушень в своїх діях та членів своєї сім`ї прав позивача, просив відмовити у задоволенні позову. 19.10.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив виконавчого комітету Миколаївської міської ради, в якому вона послалась на те, що заперечення виконкому жодним чином не доводять законності проведеної ним процедури надання квартири відповідачам, оскільки: процедура публікації оголошень про вільну житлову площу в інтернеті не передбачена законодавством; в оголошенні не була вказана ані адреса, ані площа наданої квартири; попередня відмова від запропонованого житла жодним чином не звільняє виконком від обов`язку пропонувати інші квартири, які надаються в порядку черговості. Відповіді на відзив [PERSON] позивач не надала, оскільки наведені ним аргументи аналогічні доводам виконавчого комітету міської ради. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.10.2020 залишено без задоволення клопотання представника виконавчого комітету Миколаївської міської ради про розгляд справи в порядку загального позовного провадження від 12.10.2020. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи встановлено, що згідно довідки з відділу обліку та розподілу житла виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 20.01.2015 за вих. № 3, [PERSON] знаходиться на квартирному обліку в загальній черзі з 27.12.1999 згідно з рішенням виконкому від 27.12.1999 № 774 складом сім`ї одна особа. Рішенням виконкому від 04.10.2013 № 8333 включено до складу сім`ї її чоловіка, сина та доньку. Рішенням від 26.12.2014 № 1280 її включено до списку на першочергове отримання житлових приміщень зі складом сім`ї п`яти осіб (вона, чоловік, син та дві дочки) (а.с.8,9). Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 427 від 27.05.2020 та додатку до нього [PERSON] зі складом сім`ї п`ять осіб (він, дружина, два сини, дочка) взято на квартирний облік до загальної черги на отримання житлових приміщень громадян, які потребують поліпшення житлових умов та включено до списку громадян, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень, на підставі його заяви від 31.03.2020 та підпункту 1 пункту 13, пункту 15 Правил обліку (а.с.45). Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.08.2020 № 680 відповідачу з його сім`єю надано квартиру [ADDRESS] (а.с.44). Відповідно до змісту статей 4, 5 ЦПК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. У частині першій статті 4 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло, але це право, як і кожне інше, має цінність, якщо може бути реалізовано, саме тому державу зобов`язано забезпечити захист суб`єктивних прав та законних інтересів громадян. Статтею 48 Конституції України задекларовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до підпункту 2 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. Згідно статті 31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. За змістом статті 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік. Перелік громадян, які мають право на першочергове та позачергове отримання житлових приміщень, визначений статтями 45, 46 ЖК УРСР. Також передбачено, що громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, що затверджені постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила). Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень. Підпунктом 3 пункту 38 згаданих Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Згідно пункту 47 вищезазначених Правил громадяни, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, включаються в окремий список (додаток № 6). Рішення про включення в цей список приймається відповідно виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів або адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації і профспілковим комітетом. Рішення адміністрації (органу громадської організації) та профспілкового комітету затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Про прийняте рішення повідомляється заінтересованим особам. Список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, вивішується для загального відома. Судом встановлено, що і позивач і відповідач із сім`ями були взяті на квартирний облік на першочергове отримання житла як багатодітні сім`ї (які мають у своєму складі трьох і більше дітей) відповідно до підпункту 11 пункту 44 Правил, а саме позивач взята на облік з 26.12.2014, а відповідач [PERSON] з 27.05.2020. Отже, оскільки позивач взята на такий облік раніше, вона має пріоритет в черзі перед [PERSON] . Згідно заяви позивача від 29.02.2020 вона відмовилась від запропонованої їй двокімнатної квартири у зв`язку з тим, що вона просить забезпечити її житловою площею згідно норм на склад сім`ї шість чоловік, а саме (3-4 кімнатною квартирою). Також просила не пропонувати їй однокімнатні квартири та гуртожитки (а.с.34). Абзацом 2 пункту 43 Правил передбачено, що перенесення черговості на одержання жилого приміщення на рік може бути застосоване до громадянина, який безпідставно відмовився від наданого жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам і розміру. Заява [PERSON] від 29.02.2020 є обґрунтованою і підстав для перенесення її в черговості на рік не передбачає. Пунктом 54 Правил передбачено, що в окремих випадках на прохання громадян, що перебувають на квартирному обліку (в першу чергу тих, у яких настала черговість на одержання жилих приміщень), та громадян, що користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, у порядку тимчасового поліпшення житлових умов їм може бути надане жиле приміщення, яке не відповідає вимогам, передбаченим пунктом 51 і абзацом першим пункту 52 цих Правил, або за розміром менше від рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті зі збереженням відповідно права перебування на обліку та в списках першочерговиків чи в списку позачерговиків. Водночас, судом встановлено, що [PERSON] за його заявою була надана однокімнатна квартира [ADDRESS] житловою прощею 16,6 кв. м на склад сім`ї п`ять осіб із зняттям його з квартирного обліку (а.с.44). Вказане дає підстави вважати, що у виконкому був відсутній обов`язок пропонувати спірну квартиру позивачу, оскільки її площа не відповідає нормам на сім`ю позивача, а окремо із заявою надати їй у порядку тимчасового поліпшення житлових умов [PERSON] не зверталася. Доводи позивача про відсутність в засобах масової інформації повідомлень про розподіл спірної квартири та можливість звернутися із заявою про її надання спростовуються матеріалами справи. За такого, оскільки доводи позивача про порушення виконавчим комітетом міської ради процедури надання квартири сім`ї [PERSON] є недоведеними, тому відсутні підстави для скасувати рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.08.2020 за № 680 «Про поліпшення житлових умов громадян і надання їм житлових приміщень» Згідно положень статті 59 ЖК УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Так як судом не встановлено підстав, передбачених статтею 59 ЖК УРСР та порушень порядку надання квартири [PERSON] з сім`єю, відсутні і підстави для визнання ордеру недійсним. За такого, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає через недовеність. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України підстави для стягнення судових витрат з відповідачів відсутні.

Outcome: dismissed