Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

У грудні 2020 року представник позивача звернувся до суду в якому просив стягнути в з [PERSON] на користь Маріупольської міської ради шкоду, завдану внаслідок незаконного вилову риби. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області [PERSON] визнано винуватим, зокрема, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КУпАП та призначено покарання у вигляді 1 року 3 місяців 15 днів позбавлення волі з конфіскацією знарядь вчинення правопорушення та незаконно добутих водних живих ресурсів. Діями відповідача, що полягали у незаконному вилові водних живих ресурсів, було завдано шкоду у загальній сумі 14280,00 гривень. Притягуючи відповідача до кримінальної відповідальності, питання про відшкодування ним спричиненої шкоди вирішено не було. Просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконного вилову риби 14280,00 гривень, а також судовий збір в розмірі 2102 грн. Відповідно до ухвали суду від 12 січня 2021 року цивільна справа за вказаним позовом розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. Представник позивача Каргін Є.С., діючий на підставі довіреності, у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою заявлені позовні вимоги підтримав повністю, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. З урахуванням наведених обставин, зважаючи на наявність письмової згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.11.2020 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.249, ч.1,2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71, 72 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік три місяці п`ятнадцять днів. Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаного вироку суду, зокрема є те, що 27.05.2020 року, в період часу з 08 год. 00 хв. до 11 год. 10 хв., обвинувачений [PERSON] , перебуваючи на мості, який проходить через річку «Кальчик», навпроти буд. 70 по вул. Мічуріна в Кальміуському районі м. Маріуполя, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, за допомогою заздалегідь придбаного та принесеного з собою забороненого зайняття лову типу «Павук» - риболовної сітки розміром 200 х 200 см, розмір ячеї - 25 мм, та 4 дуги довжиною 180 см., в порушення ст. 76 та пункту 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, п.14 ст.11 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського та спортивного рибальства», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» в заборонений період часу, що встановлений на території Донецької області відповідно до Наказу Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області від 17.03.2020 № 60 «Про встановлення весняно-літньої заборони на види водних біоресурсів у рибогосподарських об`єктах Донецької області у 2020 році», діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з берегу річки, за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову, умисно здійснив незаконний вилов риби з річки «Кальчик» виду «піленгас» молодь у кількості 21 (двадцять одна) одиниця, всього загальною вагою 6,2 кг, розмір збитків, якої відповідно до Додатку 3.1 до Постанови Кабінету міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України», становить 14280 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят) гривень, чим заподіяв істотну шкоду рибному господарству України на вказану суму. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається зі змісту вироку Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.11.2020 року, питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним шкоди на загальну суму 14280,00 грн. вирішено не було. Розрахунок розміру шкоди, спричиненої діями відповідача, проведено на підставі до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 4, 5 ст.68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог ст. 15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь Маріупольської міської ради Донецької області спричинену його діями рибному господарству України шкоду у загальній сумі 14280,00 гривень. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 2102 гривень. На підставі ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 69, 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 «Про тваринний світ»,

Outcome: approved