Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов обгрунтований тим, що 01 травня 2014 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з іншими будівлями та спорудами, що по вул. Заліська, 21 в с. Тагачин Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON], яка 25 липня 2014 року померла, та її спадкоємці спадщину не прийняли. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги. Він звернувся до нотаріальної контори, отримав свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, однак у видачі свідоцтва на спірне спадкове майно йому відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок А-1, прибудову а, загальною площею 89.7 кв.м., житловою площею 51.6 кв.м. з іншими будівлями та спорудами: сарай б, літня кухня Б-1, сарай в, сарай гараж В-1, сарай в 1, майстерня Г-1, вбиральня Д, огорожа 1, колодязь питний Ж, що по вул. Заліська, 21 в с. Тагачин Турійського району Волинської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 01 травня 2014 року. Ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 28 грудня 2015 року провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою даного суду від 11 березня 2016 року провадження у справі відновлено. Ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 30 березня 2016 року задоволено заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Тітівалова Р.К. у вказаній цивільній справі. Ухвалою судді Турійського районного суду від 01 квітня 2016 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 14 квітня 2016 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак представник позивача у заяві від 14 квітня 2016 року вказала, що позов вони підтримують з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити і розглядати справу без їхньої участі, оскільки позивач [PERSON] перебуває на лікуванні згідно виписки із медичної карти, а його представник [PERSON] зайнята в іншій судовій справі, що стверджується повісткою про виклик до суду від 07 квітня 2016 року у справі №169/87/16-ц. У заяві вказано про те, що позивач та його представник проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їхньої відсутності не подавали, хоча були вчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що стверджуються рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Клопотання представника відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю явки в судове засідання через зайнятість в іншій судовій справі №756/3742/14ц в Оболонському районному суді м. Києва не підлягає до задоволення, оскільки не підтверджене жодними доказами. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в дане судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №155140, виданого виконавчим комітетом Клюської сільської ради Турійського району Волинської області (а. с. 10), 01 травня 2014 року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок з іншими будівлями та спорудами, що по вул. Заліська, 21 в с. Тагачин Турійського району Волинської області. Належність вищевказаного майна спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги №2 Клюської сільської ради Турійського району (а. с. 14), де зазначено, що будинок побудований у 1961 році. До складу спадкового домоволодіння входять: житловий будинок А-1, прибудова а, загальною площею 89.7 кв.м., житловою площею 51.6 кв.м., сарай б, літня кухня Б-1, сарай в, сарай гараж В-1, сарай в 1, майстерня Г-1, вбиральня Д, огорожа 1, колодязь питний Ж, що по вул. Заліська, 21 в с. Тагачин Турійського району Волинської області, (а.с. 21-23). Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця (ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1261 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Згідно заповіту від 18 червня 2001 року, посвідченого Клюською сільською радою Турійського району Волинської області, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] (а. с. 12), яка 25 липня 2014 року померла, що стверджується актовим записом про смерть №10 від 25 липня 2014 року. Проте, спадкоємці за заповітом спадщину після смерті [PERSON] не прийняли. Так, із матеріалів спадкової справи №34/2015 до майна померлого [PERSON] слідує, що ніхто, крім позивача [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Рішенням Турійського районного суду від 05 січня 2016 року, що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11 лютого 2016 року, а отже, набрало законної сили, у задоволенні позову [PERSON] про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовлено (а. с. 86-88). Згідно з ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що відповідно до свідоцтвам про народження серії І-УР №708606 (а. с. 11) позивач [PERSON] є сином [PERSON], та постійно проживав разом з ним в с. Тагачин Турійського району на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка Клюської сільської ради від 08 грудня 2015 року №221 (а. с. 13). Крім того, місце реєстрації [PERSON] за вказаною адресою стверджується відміткою в його паспорті (а. с. 6 на звороті). 03 серпня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про те, що він прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] та просить видати йому свідоцтва про право на спадщину за законом. 11 серпня 2015 року позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Постановою приватного нотаріуса від 11 серпня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с. 146). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає, що підтверджуються дослідженими судом матеріалами копії спадкової справи №34/2015 до майна померлого [PERSON] За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача [PERSON] 487.20 грн. (по 60.90 грн. з кожного) витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1223, ч. 1 ст. 1261, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, та

Outcome: approved