Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Уманської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [INFO] бабуся позивача [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилась спадщина. Позивач не була обізнана із фактом смерті своєї бабусі, вона жодним чином не підтримувала відносини та контакти із бабусею. Про смерть бабусі позивачу було повідомлено у грудні 2017 року в телефонній розмові від мешканців сусідніх будинків, що проживали поруч із місцем проживання спадкодавця у місті Умань Черкаської області. З метою підтвердження такого факту смерті, позивач звернулась до Деснянського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві та отримала відповідне свідоцтво про смерть від 09.12.2017. 17.01.2018 [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Кравчук Т.І. Уманської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини, про що видано постанову № 87/02-31 від 17.01.2018. Одночасно у вказаній постанові встановлено відсутність відкриття спадкової справи на спадщину за померлою [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач також зауважує, що вона жодним чином не підтримувала контакти та спілкування із бабусею. Позивач та її бабуся [PERSON] не брали жодним чином участі у житті один одного, не спілкувались, не бачились, зв`язок між собою не підтримували. Смерть спадкодавця настала [INFO] , про що позивачу не було відомо аж до грудня 2017 року, коли шестимісячний строк на прийняття спадщини був пропущений із поважних причин. Оскільки через вказані вище обставини позивач не мала підстав вважати відкритою спадщиною за померлою бабусею, та у зв`язку із тим, що не була обізнаною із фактом її смерті до грудня 2017 року - позивач не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк. Позивач повідомляє, що [INFO] у неї народився син, [PERSON] . Обставини, які пов`язані із необхідністю систематичного щоденного догляду за новонародженою дитиною з боку позивача фактично спричинили неможливість вчасного звернення із заявою про відкриття спадщини. Також позивач вказує, що необхідно було забезпечити систематичний медичний догляд для її новонародженої дитини з лютого 2017 року. Окрім того, під час народження дитини, позивачу було здійснено кесарів розтин, що потребувало відповідного строку на реабілітацію та стабілізацію здоров`я позивача. Такі обставини припали на час, коли позивач мала подати заяву до органів нотаріату для прийняття спадщини за померлою [PERSON] в шестимісячний строк. Однак подання такої заяви було унеможливлено одночасно і відсутністю інформації про смерть спадкодавця у позивача, і одночасно станом здоров`я самого позивача, та необхідністю догляду за її новонародженою дитиною. У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд визначити їй додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.12.2020 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.01.2021. Підготовче засідання 29.01.2021 відкладено на 25.02.2021. 11.02.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач належними доказами не довів поважності пропущеного строку, а факт народження дитини та виконання обов`язків матері є неналежним доказом. Також відповідач просив суд розглядати справи за відсутності його представника. У підготовчому засіданні 25.02.2021 представником позивача заявлено клопотання про допит позивача як свідка, а також про допит свідків [PERSON] , [PERSON] . Вказане клопотання було задоволене судом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.02.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.04.2021. У судовому засіданні 13.04.2021 оголошено перерву до 17.05.2021. У судове засідання 17.05.2021 позивач та представник позивача з`явилися, підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 10.01.1992. Батько позивача, [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 13.02.1975. Позивачем було змінено дошлюбне прізвище « [PERSON] » та набуто прізвище « [PERSON] », внаслідок укладення шлюбу 01.10.2016 з [PERSON] . Даний факт підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 01.10.2016. Отже, позивач є повнолітньою онукою [PERSON] . Батько позивача, [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 21.08.2013. [PERSON] померла [INFO] , відповідний актовий запис №318 від 04.05.2017, місце смерті Черкаська область, місто Умань, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 09.12.2017 серії № [NUMBER] , виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Таким чином, внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, а позивач є спадкоємцем за законом, оскільки є онукою спадкодавця. У позовній заяві позивач зазначає, що квартира [ADDRESS] перебуває в користуванні спадкодавця [PERSON] , [PERSON] (померлий батько позивача), позивача [PERSON] з її малолітньою дитиною [PERSON] . За наявною інформацією у позивача будинок [ADDRESS] був побудований житлово-будівельним кооперативом, а сама спадкодавець [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу та сплатила відповідні внески за квартиру [ADDRESS] . Позивачу достеменно невідомо про оформлення спадкодавцем правовстановлюючих документи на право власності на вказану квартиру, водночас, є всі підстави вважати, що спадкова маса складатиметься безпосередньо з прав на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що вказані обставини не становлять собою предмет та підстави позову, а мають враховуватися під час визначення підсудності розгляду даної справи, оскільки стосуються безпосередньо нерухомого майна, що може бути отримане в порядку спадкування позивачем. У матеріалах справи міститься копія довідки, видана Житлово-будівельним кооперативом «Текстильщик», в якій зазначається, що сума пайового внеску [PERSON] сплачена в повному обсязі 29.12.1970, а [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що у вказаній квартирі зареєстрованою була [PERSON] з 28.06.1971 до 04.08.2005, [PERSON] повторно з 18.12.1990 до 10.09.2013, позивач [PERSON] [INFO] є зареєстрованою з 18.08.1992, її малолітня дитина [PERSON] [INFO] є зареєстрованим з 15.03.2017. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності. Згідно з правовою позицією Верховного Суду належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (зокрема, постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18). Як вказує позивач, вона не була обізнана із фактом смерті свої бабусі, оскільки жодним чином не підтримувала відносини та контакти із [PERSON] . Позивач фактично довідалась про смерть спадкодавця у грудні 2017 в телефонній розмові від мешканців сусідніх будинків, що проживали поруч із місцем проживання спадкодавця у місті Умань Черкаської області. З метою підтвердження такого факту смерті, позивач звернулась до Деснянського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві та отримала відповідне свідоцтво про смерть від 09.12.2017 серії № [NUMBER] . 17.01.2018 позивач звернулась до державного нотаріуса Кравчук Т.І. Уманської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину з метою відкриття спадкової справи та отримання свідоцтва про спадщину. Постановою державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори № 87/02-31 від 17.01.2018 [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлої [INFO] у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Одночасно у вказаній постанові встановлено, що спадкові справи, спадкові договори та заповіти на ім`я та від імені [PERSON] були відсутні. Згідно з положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За умовами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Вимогами статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до приписів частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що під час народження дитини, позивачу було здійснено кесарів розтин, що потребувало відповідного строку на реабілітацію та стабілізацію здоров`я, такі обставини припали на час, коли позивач мала подати заяву до органів нотаріату про прийняття спадщини за померлою [PERSON] в шестимісячний строк. Однак подання такої заяви було унеможливлено відсутністю інформації про смерть спадкодавця у позивача і станом здоров`я самого позивача, та необхідністю догляду за її новонародженою дитиною. Факт народження дитини позивача [PERSON] 17.02.2017 підтверджується свідоцтвом про народження від 27.04.2017. З виписки про новонародженого № 462 від 23.02.2017 вбачається, що дійсно [PERSON] був проведений кесарів розтин. На підтвердження забезпечення систематичного медичного догляду за новонародженою дитиною з лютого 2017 року позивачем надано рекомендації невропатолога від 05.07.2017; висновок про первинний материнський патронаж від 24.02.2017; висновок про первинний патронаж до новонародженого від 24.02.2017; результат огляду педіатра від 02.03.2017 та від 21.03.2017; інформована згода на щеплення дитини від 20.06.2017, 26.08.2017, 28.08.2017, 21.11.2017, 26.12.2017, 19.06.2018. При наданні показань, позивач [PERSON] як свідок показала, що останній раз бачила бабусю в 2005 році, коли та виписалась з квартири за адресою [ADDRESS] та переїхала в м. Умань, з бабусею спілкувався батько та після його смерті у позивача не залишилось ніяких контактів бабусі. У 2017 році народилася дитина, були складні пологи, екстрений кесарів розтин. Довго відновлювалась після пологів, доглядала за дитиною. У кінці 2017 року на батьків телефон зателефонувала сусідка і сповістила про те, що бабуся померла. Після цього позивач звернулася до органу РАЦСу в м. Київ для отримання підтвердження смерті бабусі, було видано свідоцтво про смерть. У січні 2018 року позивач звернулася до нотаріуса в м. Умань. Свідок [PERSON] показала, що з бабусею позивача не була знайома, стосунки з бабусею підтримував лише батько позивачки, а після його смерті зв`язок з спадкодавицею обірвався. Позивачка після пологів довго відновлювала здоров`я та займалася доглядом за дитиною. Свідок [PERSON] у міру можливості допомагала позивачу, але з дитиною надовго залишитися не могла, оскільки дитина була не спокійною, постійно потребувала уваги матері. У грудні 2017 року зателефонували на телефон батька і повідомили, що бабуся померла; до цього ніхто не телефонував. Свідок [PERSON] є чоловіком позивачки та вказав, що у грудні 2017 року зателефонували на телефон батька його дружини і повідомили про смерть бабусі. Він є військовослужбовцем, не міг постійно допомагати дружині з дитиною, в основному доглядом займалася позивач. Дружина приблизно 4 місяці після пологів почувала себе дуже погано. Він має ненормований робочий графік, тому не могли виділити час та спланувати, щоб дружина могла зайнятися спадкуванням майна. З бабусею позивачка не спілкувалася та не мала її контактної інформації. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічне за змістом роз`яснення міститься в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанова Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/170, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2020 у справі № 750/262/20). Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Оскільки спадкодавець, [PERSON] , померла [INFO] , тому шестимісячний строк для прийняття спадщини сплинув 30.10.2017. Як встановлено, [PERSON] дізналась про відкриття спадщини в грудні 2017 року, свідоцтво про смерть отримано нею 09.12.2017, звернулася до нотаріуса 17.01.2018, який постановою № 87/02-31 від 17.01.2018 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , а отже, позивачем пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини, на 78 днів, і вказаний строк не є довготривалим. З урахуванням досліджених доказів у справі, суд приходить до висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, а саме перенесення позивачем оперативного втручання під час пологів, необхідність відповідного строку на реабілітацію та стабілізацію здоров`я позивача після вказаного оперативного втручання, необхідність систематичного щоденного догляду за новонародженою дитиною, необхідність забезпечення систематичного медичного догляду за новонародженою дитиною, а в згодом і дитиною до одного року, яка потребує підвищеного батьківського піклування, є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, судом також враховується та обставина, що відстань між постійним місцем проживання позивача (м. Київ) та місцем проживання спадкодавця (м. Умань) є значною, адже становить більше 200 км. Водночас, суд відхиляє доводи позивача щодо необізнаності про факт смерті спадкодавця на підтвердження поважності причин пропуску строку прийняття спадщини, оскільки необізнаність спадкоємця про факт смерті не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини (вказана правова позиція, зокрема, викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2020 у справі № 750/262/20). При цьому, вказана обставина не є такою, що спростовує поважність інших причин пропуску строку для прийняття спадщини. Тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову про визначення [PERSON] , [INFO] , додаткового строку у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved