Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

У грудні\~2020\~року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що інформація, оприлюднена відносно неї в газеті «Каховська зоря» №17 від 23 квітня 2020 року в статті під назвою «Садоводу» - землю, воду та спокійне життя!», автором якої є [PERSON] , є недостовірною, принижує честь і гідність та ділову репутацію позивачки, оскільки є неправдивою та не підтвердженою будь-якими доказами. Внаслідок публікації вказаної недостовірної інформації позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з розповсюдженням відповідачем недостовірної інформації відносно неї, та вимушена була доводити друзям, знайомим, співробітникам за місцем своєї основної роботи, членам «АСТ «Садовод», своїй малолітній дитині, що не має відношення до негативних подій, описаних у статті. На підставі викладеного просила суд: 1. Визнати недостовірною та такою що порушує честь, гідність і ділову репутацію позивача інформацію, розміщену за авторством [PERSON] в газеті «Каховська зоря», у номері № 17 від 23 квітня 2020 року під назвою « [INFO] » - землю, воду та спокійне життя!», а саме: - що позивач «з невідомої причини … збирає кошти з людей при діючому бухгалтеру [PERSON] »; - що позивач має «досвід проводити повз каси кошти», отримані від членів асоціації; 2. У рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди стягнути на користь позивача з [PERSON] 5000 гривень. 3. Стягнути з [PERSON] судові витрати в розмірі 3857,96 грн., з яких 3000,00 витрат на правничу допомогу, 840,00 грн. витрат на судовий збір та 17,16 грн. витрати по сплаті перерахування судового збору. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заперечення проти позову, у якому зазначив, що викладена у статті «Садоводу» - землю, воду та спокійне життя!» інформація містить його особисті оціночні судження, думки, переконання, критичну оцінку та занепокоєння ситуацією, коли позивачка виконує обов`язки головного бухгалтеракасира, а її чоловік [PERSON] є головою ревізійної комісій АСТ «Садовод», а тому не може бути розцінена як недостовірна. Також зазначив, що межа допустимої критики щодо [PERSON] , як посадової особи АСТ «Садовод» («безкоштовного головного бухгалтера-касира») є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи [PERSON] .. Вимоги про відшкодування моральної шкоди вважає безпідставними та необгрунтованими. Просив розглянути справу за його с відсутності та у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши докази\~у їх\~сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23 квітня 2020 року у № 17 газети «Каховська зоря» опубликована стаття під назвою «Садоводу» - землю, воду та спокійне життя!», автором якої є [PERSON] , в якій, крім іншого, оприлюднена інформація щодо позивачки [PERSON] , наступного змісту: «…Л.Форощук … з невідомих причин на сьогодняшній день збирає кошти з людей при діючому бухгалтеру [PERSON] . При її досвіді проводити повз каси кошти за користування землею…» (а.с.6). Відповідно до статей\~28,\~68 Конституції України\~кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції України\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно зі статтями\~\~94,\~277 ЦК України, частиною четвертою\~статті\~\~32 Конституції України\~кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Відповідно до\~статті 34 Конституції України\~кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до\~статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною першою\~статті 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. За приписами статті 30\~Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. У судовому засіданні встановлено, що згідно наказу голови правління АСТ «Садовод» №4 від 26.03.2020 року [PERSON] тимчасово, до виходу [PERSON] на роботу чи прийняття на роботу іншого бухгалтера, доручено на громадських засадах здійснювати отримання членських внесків та ведення бухгалтерської та іншої документації та звітності (а.с.7). З копії трудової книжки позивачки вбачається, що [PERSON] з 1997 року працювала на посаді юрисконсульта на різних підприємствах, з 02.09.2010 року й до цього часу працює у ККТВП «Меліоратор» на посаді юриста, юрисконсульта (а.с.8). Свідок [PERSON] , член ревізійної комісії АСТ «Садовод», у судовому засіданні пояснила, що після подання бухгалтером [PERSON] заяви про звільнення [PERSON] було тимчасово доручено отримання членських внесків від членів АСТ «Садовод» та ведення документації та звітності. Всі надходження до каси підприємства обліковуються належним чином, при проведенні перевірки членами ревізійної комісії ніяких порушень виявлено не було. Свідок [PERSON] , головний бухгалтер ККТВП «Меліоратор», пояснила, що [PERSON] ніколи не працювала на посаді касира, була секретарем, юристом. Свідок також пояснила, що при прийманні членських внесків люди задавали [PERSON] запитання з приводу інформації, викладеної у газеті. Позивач показувала трудову книжку, виправдовувалася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відвідувачі кафе, в якому свідок працює продавцем, цікавилися особою [PERSON] , коли остання заходила до кафе. На запитання свідка пояснили, що вона ( [PERSON] ) присвоювала гроші. Свідок [PERSON] , чоловік позивачки та голова ревізійної комісії АСТ «Садовод», у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] попросили приймати внески у зв`язку з відсутністю іншого бухгалтера, повз касу вона нічого не проводить, працює відповідно до вимог законодавства. Він, як чоловік позивачки, касовий облік не перевіряє, перевірку проводять інші члени ревізійної комісії Нікулінська та [PERSON] . Свідок також пояснив, що їх спільна з позивачкою малолітня дитина була засмучена тим, що її батьків вважають крадіями через статтю в газеті. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також пояснили, що бачили дитину позивачки, яка була дуже засмучена та плакала з приводу того, що її батьків хтось обізвав «крадіями». Звертаючись до суду з позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення, посилалася на те, що інформація, поширена відповідачем у статті «Садоводу» - землю, воду та спокійне життя!» шляхом публікації у газеті «Каховська зоря», є недостовірною та такою, що порушує її честь, гідність та ділову репутацію, та висловлювалась відповідачем [PERSON] у вигляді фактичних тверджень, а не оціночних суджень. Згідно ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. У відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Положеннями статті 299 ЦК України визначено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п.18 зазначеної постанови, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У п.19 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України вказано, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Враховуючи наведене та дослідивши зміст оприлюдненої інформації стосовно позивачки, що міститься в статті «Садоводу» - землю, воду та спокійне життя!», суд вважає, що зміст висловлювань, оприлюднених в статті, не містить фактичних даних, які принижують честь, гідність та ділову репутацію позивачки. Так,\~зі змісту\~статті «Садоводу»\~-\~землю,\~воду та\~спокійне життя!»\~та відзиву\~відповідача \~вбачається,\~що в\~спірній публікації\~ [PERSON] \~вказує на\~свою необізнаність\~щодо причин,\~з яких\~ [PERSON] \~збирає грошові\~кошти з\~членів АСТ\~«Садовод»,\~ а\~також висловлює\~власне негативне\~ставлення \~до такої\~діяльності позивачки,\~ даючи\~свою оцінку,\~вдаючись до\~мовних конструкцій\~та зворотів,\~та висловлює\~оціночні судження,\~які не\~можуть бути\~перевірені на\~предмет відповідності\~дійсним фактам. Доводи позивачки щодо характеру оціночних суджень, викладених у спірній статті, ґрунтуються на власному розумінні і трактуванні тез і висловлювань та з урахуванням характеру використаних автором мовних засобів не спростовують їх зміст як оціночних суджень. У зв`язку з цим, позовні вимоги в частині визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивачки задоволенню не підлягають. У своїй позовній заяві [PERSON] посилалася на те, що діями відповідача порушено не тільки її честь, гідність та ділову репутація, а й завдано моральної шкоди. Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, у задоволенні яких судом відмовлено, то відповідно відсутні підстави і для відшкодування позивачці моральної шкоди. У зв`язку з відмовою у позові, відповідно до\~статті 141 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed