Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: ПрАТ ВПБФ «Атлант» про повернення безпідставно набутого майна, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь кошти у сумі 218 960 гривень, а з [PERSON] на її користь - 54 740 гривень, отриманих без достатньої правової підстави. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 14 листопада 2014 року квитанцією від свого імені вона перерахувала кошти у сумі 273 700 гривень на рахунок ПрАТ ВПБФ «Атлант». Позивач вважала, що придбаває майнові права на 42/100 від квартири [ADDRESS] (колишня Черняховського) в м. Бровари Київської області, але на час подання позову їй стало відомо, що згідно договору купівлі-продажу майнових прав №Ч2/55 від 31 жовтня 2014 року вона не є стороною договору та не має прав на квартиру. Згідно наведеного договору співвласниками стали відповідачі [PERSON] на 80/100 квартири, та [PERSON] на 20/100 квартири. При цьому, між сторонами по справі не існувало жодних договірних відносин ні в письмовому, ні в усному вигляді. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні позовній заяві та просила про задоволення позову в повному обсязі. В судовому засіданні представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, просили у задоволенні позову відмовити. В судове засідання представник третьої особи ПрАТ Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Судом встановлено, що 31 жовтня 2014 року між ПрАТ ВПБФ «Атлант» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Ч2/55, згідно якого останні придбали майнові права на квартиру [ADDRESS] (колишня Черняховського) в м. Бровари Київської області, загальною площею 81,24 кв.м., житловою площею 46,97 кв.м., на 11-му поверсі, кількість кімнат 3 (а.с.5-7). Відповідно до касового чеку Хмельницького відділення «Соборне» Хмельницької філії «ПриватБанку» від 14 листопада 2014 року, позивачем [PERSON] ініційовано переказ коштів на рахунок отримувача ПрАТ «Атлант» у сумі 273 700 гривень; призначення платежу: «оплата купівлі-продажу майнових прав згідно договору Ч2/55 від 31.10.2014 р. за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]» (а.с.10). 18 жовтня 2014 року син позивача [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON], актовий запис №992, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №172668, виданим 18 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.55). Чоловіком відповідача [PERSON] є [PERSON], який згідно договору купівлі-продажу квартири від 11 вересня 2014 року продав належну йому квартиру за 702 000 гривень, та отримав ці кошти в повному обємі п.2.1. цього договору (а.с.45,53). В судовому засіданні свідок [PERSON] та допитана в якості свідка за її згодою відповідач [PERSON] показали, що зазначені кошти зберігались у валюті долар США на суму 54 000 доларів в індивідуальному банківському сейфі, що знаходився у депозитному залі Броварського відділення АТ «[PERSON] [PERSON]». Наведене підтверджується договором №267 оренди індивідуального (банківського) сейфу від 10.09.2014 р. (а.с.46-47), який продовжував свою дію до 12.02.2015 р. на підставі укладених додаткових угод про продовження дії договору (а.с.49-51). Зазначені свідки також пояснили, що у звязку із продажем квартири вони проживали у приватному будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Требухів, вул. Жулянівська, будинок №17. Цей будинок належить їхній доньці, відповідачу [PERSON] Наведене підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.54). Оскільки донька вирішила вийти заміж за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вирішили підшукати собі інше житло для того, щоб сімя доньки проживала окремо в будинку. В цей період, восени 2014 року, курс долара почав різко зростати, внаслідок чого вони знайшли вигідну для себе пропозицію щодо інвестування в будівництво житла від ПрАТ ВПБФ «Атлант», та уклали відповідний договір купівлі-продажу майнових прав. Зокрема, вибором самої квартири в аспекті її планування та розташування займалася [PERSON], яка, зробивши вибір, не зразу уклала договір з ПрАТ ВПБФ «Атлант», а спочатку ознайомила чоловіка з проектом договору, узгодила розбіжності з продавцем і, тільки після прийняття її пропозицій, договір було підписано сторонами. При цьому свати, зокрема позивач, ніякої участі у цьому не приймали. Домовленостей щодо сумісної купівлі житла між сторонами по справі не існувало ніяких. Як пояснила допитана в якості свідка [PERSON], до внесення коштів в рахунок придбання майнових прав, вони бачили сватів тільки двічі на сватанні у серпні 2014 року та на самому весіллі дітей 18 жовтня 2014 року При цьому, зі слів свідків, [PERSON] наголошувала на тому, що коштів у них на весілля дітей немає і вони вимушені брати в борг. При настанні терміну внесення першого платежу за купівлю майнових прав, необхідно було на той час перевести 17 000 доларів США в гривню. Свідки [PERSON] та відповідач [PERSON] почали шукати можливості поміняти долари за найбільш вигідним курсом: сума виявилась великою, різниця між різними покупцями доларів сягала від одного до трьох гривень на одному доларі США. На загальній сумі у гривнях це суттєво відображалося. Крім цього, як пояснили свідки, зважаючи на значну суму, в кожному банку потрібно було завчасно замовляти потрібний обсяг гривневих банкнот. Вони вирішили звернутись до свого знайомого сусіда [PERSON], який мав свій бізнес та раніше виявляв бажання купити у них долари. Свідок [PERSON] подзвонив [PERSON] та запропонував прийти до них додому, щоб не обговорювати такі речі по телефону. 13 листопада 2014 року вранці зявився цей сусід, але відмовився купувати долари, мотивуючи тим, що в нього складна ситуація і немає гривні в потрібній кількості. В цей час подзвонила позивач [PERSON] і, пояснивши, що син сказав їй про необхідність поміняти долари, запропонувала свої послуги, мотивуючи тим, що за місцем її роботи, її керівнику потрібні долари і він купить їх за вигідним курсом. З показів свідків вбачається, що позивач запропонувала, щоб її син [PERSON] увечері 13 листопада привіз поїздом долари до м. Хмельницька, де позивач та її чоловік його зустрінуть, а вранці 14 листопада [PERSON] привезе гривні до м. Києва, де з потяга його зустріне [PERSON] Обговоривши цю пропозицію між собою, свідки погодились, так як вирішили, зважаючи на матеріальний стан [PERSON], надати їй можливість заробити декілька тисяч гривень на різниці курсу. Крім цього, свідки були обмежені часом, оскільки на наступний день необхідно було внести кошти, а замовляти гривню в банку це потребувало додаткового часу. На наступний день, звернувшись по допомогу до свідка [PERSON]В, якого запросили поїхати до відділення банку і на вокзал в якості охорони, свідки забрали з банківського сейфу 17 000 доларів США та з ними поїхали до будинку [PERSON]. Відвідування депозитарного залу 13.11.2014 р. об 15-05 годині також підтверджується Реєстром відвідувань депозитарного залу Броварського районного відділення (м. Бровари) (а.с.52). Після цього ввечері свідок [PERSON] та свідок [PERSON]В забрали на автомобілі на зупинці громадського транспорту у м. Бровари Грушу [PERSON]. В присутності свідка [PERSON], який сидів за кермом автомобіля, свідок [PERSON] на задньому сидінні перерахував та вручив [PERSON] долари, які спочатку поклав у жіночу панчоху, а потім привязав ці кошти йому під одежу на поясі. Після цього [PERSON] на Центральному залізничному вокзалі він супроводив до вагону і посадив у потяг. Однак, на наступний день [PERSON] вранці приїхав без грошей. Подзвонила позивач [PERSON] і пояснила, що в гривнях ці кошти займають дуже багато місця і вони з чоловіком побоювалися, щоб не сталося якогось лиха в потязі. Внаслідок цього, як повідомила свідкам позивач [PERSON], вона сама переведе ці кошти через банк на рахунок ПрАТ ВПБФ «Атлант». Свідкам [PERSON] та [PERSON] не залишилось нічого іншого, як погодитись на такий варіант. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що йому дійсно дзвонив [PERSON] і просив зайти до нього до дому в якійсь справі. Свідок памятає, що він заходив до [PERSON], які запропонували йому купити 17 000 доларів США, але на той час в нього не було стільки гривень і він відмовився. Під час їхньої бесіди він чув, що [PERSON] розмовляла телефоном з приводу обміну доларів. Після цього [PERSON] сказала, що їй повідомила сваха, позивач [PERSON] про те, що її начальнику потрібні долари і вона (сваха) може у цього начальника їх обміняти за вигідним курсом. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що дійсно, [PERSON] в середині листопада 2014 року просив його приїхати до них в с. Требухів. По приїзду свідка додому до [PERSON], останні його попросили повезти їх в банк в м. Бровари, щоб забрати долари, а потім зустріти їхнього зятя [PERSON] та відвезти його на вокзал до потягу. Свідок спочатку відвіз [PERSON] та [PERSON] в банк в м. Бровари, а потім вони з доларами вернулись в с. Требухів, запакували їх, після чого поїхали забирати [PERSON]. Свідок [PERSON] засвідчив факт передачі доларів в автомобілі [PERSON]: він бачив як на задньому сидінні [PERSON] та [PERSON] перераховували долари, [PERSON] поклав долари в жіночу панчоху та привязав їх під одежу [PERSON] Як показав свідок [PERSON]В, вже було темно, це був вечір коли вони їхали на вокзал. На Центральному залізничному вокзалі м. Києва свідок [PERSON] залишився в машині, а [PERSON] провів до вагона [PERSON] та посадив його в потяг до м. Хмельницького. В судовому засіданні свідок [PERSON] заперечив те, що він відвозив кошти до м. Хмельницького і стверджував, що в цей час знаходився на роботі. Свідок стверджував, що його мати, позивач [PERSON] сплатила спірні кошти, так як вона домовилась із відповідачем [PERSON] та [PERSON] про купівлю квартири для сімї свого сина, тобто його сімї. Ці кошти належали його батькам, які вони виручили від продажу своєї квартири. Свідок стверджував, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово зустрічались з його батьками і домовлялися про купівлю квартири. Де і коли відбувались ці зустрічі свідок не пояснив. На запитання представника відповідачів свідок пояснив, що часто їздить до м. Хмельницького або поїздом, або маршруткою. Суд критично оцінює покази даного свідка, оскільки він, стверджуючи належність сплачених коштів своїми батькам та пояснюючи, що вони призначались для купівлі житла для нього і його колишньої дружини [PERSON], не виявив обізнаності щодо договірних умов купівлі-продажу майнових прав: щодо сторін договору, щодо ціни договору, сум та строків грошових внесків, місцезнаходження квартири, планування квартири, строків дії договору та строків виконання його умов сторонами тощо. Отже, з показів цього свідка вбачається, що останній не приймав участі у виборі обєкту інвестування, у оплаті майнових прав за цей обєкт, жодного разу не оглядав обєкт інвестування та не відвідував ПрАТ ВПБФ «Атлант» за його місцезнаходженням. В судовому засіданні свідок [PERSON] не виявила своєї обізнаності щодо предмета спору. Цей свідок надала покази про те, що свідок [PERSON] не пропускає роботу та, фактично, підтвердила своїми показами відомості, які містяться в довідці № 110 від 13.12.2016 р. про розклад праці [PERSON] на посаді керівника гуртка спортивного бального танцю в ЦНТТМ «Сфера» (а.с.175), а також в інших документах щодо планування та обліку роботи гуртка спортивного бального танцю за 2014/2015 навчальний рік (а.с.176-186,210-214). Однак, відомості, наведені в цій документації не заперечуються стороною відповідачів. Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як зазначено в ст. 1213 ЦК, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України, обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зі змісту\~статті 1212 ЦК України\~зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Отже, сутність зобов'язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Згідно з п. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як зазначено в ст. 60 ЦПК, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до норм ст. 11 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Натомість, стороною позивача не надано ніяких доказів збагачення відповідачів за рахунок її майна. Так, відповідно представленого касового чеку від 14.11.2014 р., набувачем коштів у сумі 273 700 грн. є ПрАТ ВПБФ «Атлант» а не [PERSON] та [PERSON] Крім цього, в зазначеному касовому чеку вказується правова (договірна) підстава направлення коштів отримувачу ПрАТ ВПБФ «Атлант». Також, поняття платника (ініціатора переказу) в платіжному документі не є тотожним поняттю власника майна (грошей), а відтак заперечення відповідачів щодо власника грошей переказу заслуговують на увагу. Позивачем не доведено, що вона має належний правовий титул власника коштів переказу на суму 273700 гривень, а судом не здобуто. Натомість, відсутність у платника, позивача [PERSON], правового титулу власника коштів переказу підтверджується вказаним у платіжному документі призначенням платежу: «оплата купівлі-продажу майнових прав згідно договору №Ч2/55 від 31.10.2014 р. за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]». За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed