Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] в особі свого представника звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 17 лютого 2020 року в сумі 50000 грн., неустойку в розмірі 35750 грн., три проценти річних у розмірі 586,06 грн., інфляційне збільшення 650,99 грн., а також судові витрати 869,88 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 50000 грн. на строк до 17 липня 2020 року, що підтверджується письмовою розпискою. По закінченню вказаного строку відповідач борг не повернув. Тому вважає, що відповідач має сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних та інфляційного збільшення відповідно до статті 625 ЦК України, а також неустойку, яка передбачена п. 10 договору позики в розмірі 5% від суми боргу за кожен день прострочення. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засідання представник позивача [PERSON] позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 17.02.2020 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у власність грошові кошти в розмірі 50000 грн., про що склав розписку. Згідно з пунктом 4 позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в термін до 17.07.2020 року всю суму позики. Повернення позики має бути здійснено за адресою: [ADDRESS] . В пункті 10 договору позики сторони передбачили, що якщо позичальник своєчасно не поверне суму боргу, він зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу та штрафну неустойку в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення по день повної сплати боргу. Частиною 8\~статті 28\~ЦПК України визначено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд враховує, що відповідно до частини 1\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач у своєму позові стверджує, що сума боргу за договорами позики відповідачем не повернута. Доказів на спростування доводів позивача та виконання зобов`язань за договором позики відповідач суду не надав. Кількість днів прострочення за період з 18.07.2020 року по 07.12.2020 року (в межах заявлених вимог) складає 143. Отже, відповідно до умов договору сума неустойки складатиме 35750 грн. (50000 х 0,5 % х 143), три проценти річних 586,06 грн. (50000 х 3% : 366 х 143), інфляційне збільшення 752,50 грн. (/50000 х 1,005 х 1,010/ - 50000). Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити в межах заявлених позовних вимог, стягнувши з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 50000 грн., неустойку 35\~750 грн., три проценти річних 586,06 грн. та інфляційне збільшення 650,99 грн. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 869,88 грн. Згідно з частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1% ціни позову в сумі 869,87 грн.

Outcome: approved