Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. У будинку також зареєстрований відповідач [PERSON], який з червня 2014 року фактично в ньому не проживає, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку. Ніякого майна відповідача у будинку не має. Реєстрація відповідача тягне за собою збільшення оплати за комунальні послуги. На підставі викладеного просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2002 року, [PERSON] належить будинок [ADDRESS], що підтверджується самим договором та реєстраційним посвідченням від 21.10.2002 року. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. У відповідності до акту №40 від 17.11.2017 року, складеного членами комісії КСН «Садки-2», відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку [ADDRESS], але з 2014 року по теперішній час в ньому не мешкає. Також, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили, що доводяться позивачці сусідами, відповідач по справі колишній чоловік позивачки, з 2014 років його не бачили, він самостійно забрав свої речі та виїхав з будинку Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS], з 2014 року, тобто понад один рік без поважних причин, що підтверджується актом КСН «Садки-2» та поясненнями свідків. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON]. підлягає визнанню таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved