Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У грудні 2013 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення боргу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.09.2012 р. відповідач взяв у борг грошові кошти в розмірі 6000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ дорівнює 47958,00 грн., від позивача, строком до 21.09.2012 р., про що власноручно написав розписку. У встановлений розпискою строк і по теперішній час відповідач добровільно кошти не повернув. Тому позивач просив стягнути з відповідача борг в сумі 58157,07 грн., який складається із: заборгованості - 47958,00 грн., 3% річних - 1761,96 грн., пені - 8391,08 грн., інфляційних втрат - 46,03 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 581,58 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки не повідомляв, заперечення на позовну заяву не надав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що, відповідно до оригіналу розписки, 17.09.2012 року відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти в сумі 6000,00 доларів США строком до 21.09.2012 р. Судом встановлено, що, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач позивачу борг не повернув в повному обсязі. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1-3 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із розрахунку суми боргу, станом на 12.12.2013 р., розмір простроченої заборгованості за офіційним курсом НБУ становить 47958 грн., сума 3% річних - 1761,96 грн., пеня - 8391,08 грн. та інфляційні втрати - 46,03 грн. (а.с.2). Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач зобов'язання, за розпискою від 17.09.2012 року, не виконав, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 58157,07 грн. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 581,58 грн.(а.с.1).

Outcome: approved