Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої вказав, що народився [INFO] року в м. Маріуполі Донецької області. Його батько [PERSON] народився [INFO] року у сел. Милик Новосанцького району Краківського воєводства, Польща, за національністю він був поляком, але свідоцтво про народження заявника не збереглося, отримати його дублікат [PERSON] можливості не має, оскільки за місцем народження батька у сел. Милик під час Другої світової війни записи про народження та національність були втрачені. [INFO] року [PERSON] помер. З дня свого народження і по 1945 рік батько заявника разом зі своїми батьками (дідусем та бабою [PERSON].) проживали у сел. Милик, тобто на території Польщі, що поблизу кордону. У зв'язку із військовим перерозподілом прикордонних територій між Польщею та Радянським союзом, сім'ю батька заявника було примусово депортовано до Донецької області для асиміляції з українським населенням. У 1959 році в Ново-Янісольській сільській раді Володарського району Донецької області [PERSON] одружився з матір'ю заявника. У свідоцтві про народження [PERSON], що було видане у 1968 році, в графі «національність батька» вказано «українець», однак, така зміна національності обумовлена уникненням можливих утисків з боку Радянської комуністичної влади, що мала місце на той час. Дід заявника [PERSON], [INFO], та баба [PERSON], [INFO], також за своєю національністю були поляками, обидва народились у сел. Милик Новосанцького району Краківського воєводства, Польща. На жаль, свідоцтва про їх народження не збереглися. З моменту свого народження заявник, його батько, дід та баба завжди сповідували римо-католицьку віру, зберегли мову, культурні звичаї польського народу, дотримувались польських свят, підтримували зв'язки із друзями та родичами у Польщі. Все життя [PERSON] підтримував знання польської мови, брав активну участь у житті польського культурного товариства та відродження польської культури. Вважав, що у зв'язку із тим, що він, його батько, дід та баба були поляками, він має польську національність. З урахуванням того, що 07.09.2007 року був прийнятий Закон Республіки Польщі «Про карту Поляка», який надає особам польської національності, громадянам колишніх держав СРСР, права на отримання такої Карти і надає додаткові права, пільги та реалізацію прав національних меншин на території Республіки Польщі, також з метою спрощення процедури оформлення документів для виїзду закордон, просив встановити факт того, що він за національністю є поляком. Заявник у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій заявлені вимоги підтримав та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Жовтневий районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, вирішення заяви залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається із паспорту громадянина України серія [NUMBER], виданого 07.09.2000 року Жовтневим РВ ММУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] року в м. Маріуполі Донецької області. Згідно свідоцтва про народження, виданого 19.12.1968 року в м. Жданові Жовтневим районним бюро РАЦС Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], у графі «національність» якого зазначено «українець», та [PERSON]. Відповідно до Форми 1 за реєстраційним № 3487, [PERSON] народився [INFO] року у сел. Милик Новосанцького району Краківського воєводства, Польща, його батьками були [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Факт народження батька на території Польщі свідчить про віднесення його до польської національності та відповідно його сина - заявника по даній справі. Пізніше [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 08 квітня 1972 року зареєстрували шлюб в Іванченковському сільському РАЦС Володарського району Донецької області, актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 30.12.1999 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області. Крім цього, факт польського походження заявника підтверджується довідкою Польсько-українського культурного товариства від 20.09.2016 року, відповідно до якої [PERSON] з вересня 2011 року є членом цієї громадської організації, бере активну участь у заходах, спрямованих на відродження та популяризацію польської культури серед осіб польського походження у м. Маріуполі. З урахуванням вказаних обставин та наданих заявником документів, суд вважає, що нею було доведено належними доказами факт його приналежності до польської національності та цей факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. З огляду на те, що в існуючих реєстраційних документах на заявника не відображена інформація про його національність, а іншого позасудового порядку її підтвердження не встановлено, тому [PERSON] має право у судовому порядку встановити даний юридичний факт. Також встановлення та підтвердження даного юридичного факту приналежності [PERSON] до польської національності несуть для нього певні юридичні значення та правові наслідки за законодавством Республіки Польща, зокрема, оформлення Карти поляка. Згідно ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Згідно ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» закріплено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання. Статтею 15 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. Враховуючи наведені обставини та положення чинного законодавства, суд вважає законними і обґрунтованими заявлені вимоги та можливим задовольнити заяву [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved