Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» про стягнення страхового відшкодування, мотивуючи тим, що 27 січня 2014 року між сторонами укладено договір № 35-03/00000865/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків автомобіля Nissan Qashqai, номерний знак [NUMBER]. 2 липня 2014 року на пр. Московському, 16 в м. Києві стався страховий випадок, а саме автомобіль був пошкоджений внаслідок вибуху вогнегасника у багажному відділенні автомобіля. Позивач у виконання умов договору звернувся до страховика із заявою на виплату страхового відшкодування. Разом з тим, відповідач, визнавши подію страховою та визначивши розмір страхового відшкодування на суму 23 587 грн. 37 коп., до даного часу страхове відшкодування позивачу не виплатив. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути страхове відшкодування у розмірі 23 587 грн. 37 коп., інфляційні втрати у розмірі 566 грн. 10 коп., 3% річних у розмірі 135 грн. 71 коп., 3 200 грн. правової допомоги та 250 грн. сплачених за нотаріальні послуги. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково на суму страхового відшкодування. Щодо решти позовних вимог заперечила через їх необґрунтованість. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 січня 2014 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» укладено договір № 35-03/00000865/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків автомобіля Nissan Qashqai, номерний знак [NUMBER] (а.с. 16-23). 2 липня 2014 року на пр. Московському, 16 в м. Києві був пошкоджений автомобіль позивача внаслідок вибуху вогнегасника у багажному відділенні автомобіля (а.с. 25-26). Позивач у виконання умов договору повідомив страховика про подію, що має ознаки страхової та звернувся до страховика із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 27-29). Листом від 2 жовтня 2014 року відповідач повідомив позивача, що вказана подія є страховою та відповідно до страхового акту № 20108 страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 23 587 грн. 37 коп. Відповідно до ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Оскільки по даний час страхове відшкодування позивачу не виплачено, то суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 23 587 грн. 37 коп. Що стосується позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 135 грн. 71 коп. та інфляційних в розмірі 566 грн. 10 коп., то вказані вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України). При цьому, суд повністю погоджується з розрахунком суми 3% річних та інфляційних, обрахованих позивачем. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову на загальну суму 24 289 грн. 18 коп. (23 587 грн. 37 коп. + 135 грн. 71 коп. + 566 грн. 10 коп.). Оскільки позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Також позивачем було сплачено за отримання правової допомог у розмірі 1 600 грн. (а.с. 41-52) та 250 грн. за нотаріальне посвідчення довіреності на представництво інтересів позивача (а.с. 53, 57). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом з тим, суд вважає розмір коштів на отримання правової допомоги, які просить стягнути позивач завищеним, та його розрахунок - таким, що не відповідає дійсності. З урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд дійшов висновку про стягнення 1 350 грн. на правову допомогу з урахуванням витраченого часу на підготовку позовної заяви, збору документів для подання позову до суду, участі представника у судовому засіданні та 250 грн. потрачених на нотаріальне посвідчення довіреності на представництво інтересів позивача відповідно до п. 28.4 договору страхування. На підставі викладеного та

Outcome: approved