Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку по вулиці Гоголя, буд.53/25-12 в м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області. На дане майно державним реєстратором за ухвалою суду було накладено арешт у якості забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договорів щодо житлового будинку№12 по вул. Гоголя в м.Боярка. При цьому в ухвалі суду помилково було зазначено реєстраційний номер майна 797175332224. Вказав, що його майно не є предметом судового розгляду, тому наявність даного арешту обмежує його права власника на вільне користування, розпорядження власним майном. Оскільки він не є особою, яка бере участь по вищевказаній цивільній справі, тому відновити свої права може лише звернувшись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Просили суд звільнити майно з-під арешту, а саме зняти арешт з будинку №53/25-12 по вул. Гоголя в м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області, реєстраційний номер майна: 797175332224. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2018 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні. У судове засідання позивач не зявивсь, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. У судове засідання представник відповідача не зявивсь, надав заяву про розгляд справи в її відсутність, призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги визнає. У судове засідання третя особа державний реєстратор Боярської міської ради Києво-Святошиського району Київської області [PERSON] не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснень по суті спору до суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. При розгляді справи судом встановлено, що 07 грудня 2015 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно №49230067, видане реєстраційною службою Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, а саме на житловий будинок, літера А, загальною площею 52,6 кв.м, житловою площею 24.6 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Гоголя М., будинок 53/25-12. Право власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджено Витягом №49230238 від 07 грудня 2015 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №106114429 від 04 грудня 2017 року. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року вжито заходи забезпечення позову, в тому числі накладено арешт на будинок №12 по вул. Гоголя в м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області (в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер №797175332224). Арешт накладений в якості забезпечення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договорів. Відповідно до наявного в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №106114429 від 04 грудня 2017 року вбачається, що за вищевказаною ухвалою накладено арешт і на житловий будинок, літера А, загальною площею 52,6 кв.м, житловою площею 24.6 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Гоголя М., будинок 53/25-12, що належить [PERSON] Також встановлено, що житловий будинок літера А, загальною площею 52,6 кв.м, житловою площею 24.6 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Гоголя М., будинок 53/25-12 не є предметом спору по цивільній справі за позовом [PERSON], позивач [PERSON] не є учасником вищевказаної справи. Дана обставина визнана відповідачем та не оспорювалась при розгляді справи.

Outcome: approved