Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення за кредитним договором № 42/П/РП/2006/840 від 11 серпня 2006 року в розмірі суми заборгованості по кредиту - 756 865, 03 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 26 серпня 2015 року становить 17 122 868, 65 грн, на предмет іпотеки за договором іпотеки від 11 серпня 2006 року, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4508 - квартиру [ADDRESS], та належать відповідачеві [PERSON], шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайній ціні на цей вид майна /а. с. 4-5/. В обґрунтування позову зазначено, що 11 серпня 2006 року сторонами: ВАТ КБ «Надра», яке змінило найменування 26 січня 2011 року на ПАТ «КБ «Надра» /а. с. 17-18/, та відповідачем укладено кредитний договір № 42/П/РП/2006-840, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 165 000, 00 доларів США строком до 09 серпня 2036 року, із сплатою 10 % річних, для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О. В. від 11 серпня 2006 року та зареєстрованим в реєстрі за № 4506, укладеним між [PERSON] та [PERSON], згідно з яким [PERSON] придбає у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника перед банком, сторонами укладено іпотечний договір від 11 серпня 2006 року, нотаріально посвідчений, та відповідно до якого відповідач передав в іпотеку у порядку і на умовах, визначених іпотечним договором квартиру [ADDRESS]. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2011 року по справі № 2-355/11 позов ПАТ «КБ «Надра» позов задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість в розмірі 2 619 635, 81 грн та 1820 грн судових витрат. З метою задоволення своїх прав як кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач звернувся із позовом до суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року позов залишено без розгляду, на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України у редакції Закону, чинній на час постановлення судового рішення /а. с. 56/. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2018 року ухвалу суду від 17 лютого 2017 року скасовано та направлено матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції /а. с. 94-95/. 07 лютого 2018 року справа надійшла до Печерського районного суду м. Києва та цього ж дня визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), а 08 лютого 2018 року передано, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для прийняття до провадження. За пунктом 9 частини першої Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15 грудня 2017 року), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою від 09 лютого 2018 року цивільну справу прийнято до провадження у порядку загального позовного провадження /а. с. 99-100/. 14 березня 2018 року ухвалою судді підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті /а. с. 113-114/. Ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 18 вересня 2018 року, на місці без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до протоколу судового засідання, клопотання представника відповідача задоволено - зобов'язано представника позивача надати суду у строк до наступного судового засідання, призначеного для розгляду справи (06 грудня 2018 року), оригінал іпотечного договору іпотечного договору від 11 серпня 2006 року, який є забезпеченням виконання кредитного договору № 42/П/РП/2006-840 від 11 серпня 2006 року /а. с. 161-162, 165/. На виконання ухвали суду 09 листопада 2018 року позивач ПАТ «КБ «Надра» надав копію оригіналу іпотечного договору від 11 серпня 2006 року, який є забезпеченням виконання кредитного договору № 42/П/РП/2006-840 від 11 серпня 2006 року, та повідомив, що вказаний оригінал договору знаходиться у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О. В. /а. с. 168-171/. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явився, надійшла заява про розгляд справи без участі представника ПАТ «КБ «Надра». Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, у судове засідання не з'явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 11 серпня 2006 року сторонами: ВАТ КБ «Надра», яке змінило найменування 26 січня 2011 року на ПАТ «КБ «Надра» /а. с. 17-18/, та відповідачем укладено кредитний договір № 42/П/РП/2006-840 /а. с. 8-9/, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 165 000, 00 доларів США строком до 09 серпня 2036 року, із сплатою 10 % річних, для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О. В. від 11 серпня 2006 року та зареєстрованим в реєстрі за № 4506, укладеним між [PERSON] та [PERSON], згідно з яким [PERSON] придбає у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] /а. с. 8-9/. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки від 11 серпня 2006 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О. В. /а. с. 10-11, 170-171/. Відповідно до договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира загальною площею 80, 60 кв м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач видав кошти відповідачу, що підтверджується заявою на видачу готівки № NL-2 від 11 серпня 2006 року /а. с. 12/. Згідно з пунктом 5.1. кредитного договору, у разі прострочення позичальником строку оплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплачених нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до пункту 1.3.2. договору, плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розміру процентів, які позичальник повинен сплатити банку), зазначеної у п. 1.1. цього договору. Станом на 26 серпня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 42/П/РП/2006-840 від 11 серпня 2006 року за позовними вимогами становила 756 865, 03 доларів США (за курсом Національного банку України станом на 26 серпня 2015 року становить 17 122 868, 65 грн), в тому числі: непогашений кредит - 156 062, 58 долари США (за курсом Національного банку України станом на 26 серпня 2015 року становить 3 530 667, 89 грн); несплачені відсотки - 85 507, 18 доларів США (за курсом Національного банку України станом на 26 серпня 2015 року становить 1 934 464, 08 грн); заборгованість по сплаті комісії - 43 168, 27 доларів США (за курсом Національного банку України станом на 26 серпня 2015 року становить 976 613, 51 грн); несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 472 127, 00 доларів США (за курсом Національного банку України станом на 26 серпня 2015 року становить 10 681 123, 17 грн). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2011 року у справі № 2-355/11 позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено повністю - присуджено стягнути з відповідачів на користь позивача суму у розмірі 2 619 535, 81 грн - заборгованість за договором та 1820 грн - судових витрат /а. с. 15-16/. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку падати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін па зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до частини першої, другої ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, як закріплено у статті 629 Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог нього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання неналежне виконання). Відповідно до частини ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до частини першої ст. 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша ст. 575 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Як передбачено частиною першою ст. 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування, в тому числі (частина третя ст. 7 Закон України «Про іпотеку»). У пункті 4.4. іпотечного договору зазначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частини, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором, іпотеко держатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором. Згідно з пунктом 4.5. іпотечного договору, іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент реалізації предмета іпотеки, в тому числі, але не виключно, всі платежі на користь іпотекодержателя, передбачені кредитним договором, а також нараховані штрафні санкції за порушення зобов'язань за кредитним договором (пеня, штраф), витрати іпотекодержателя на адвокатів, аудиторів, експертів, оцінювачів, витрати, понесені при зверненні стягнення на предмет іпотеки та його реалізації, та будь-які інші витрати, понесені іпотекодержателем у зв'язку з цим договором. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставо держатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно зі ст. 590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Аналогічна позиція вказана у пункті 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, в якій вказано, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, па підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відтак позивач має право на звернення стягнення на нерухоме майно, яке передане відповідачем в іпотеку згідно умов іпотечного договору. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved