Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.11.1985 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який розірвано на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017. За час перебування у шлюбі [PERSON] було набуто у особисту приватну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . 27.07.1994 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.1994 було відчужено право власності на вказану квартиру, а за отримані в результаті даної угоди кошти в цей же день була придбана інша квартира за адресою: [ADDRESS] . Також за час перебування в шлюбі придбана інша квартира за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2020 позов [PERSON] задоволено частково, визнано квартиру за адресою: [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] , в іншій частині позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] відмовлено. Київським апеляційним судом вказане рішення скасовано та ухвалено нове, яким квартиру за адресою: [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 3/18% (3/100) квартири, а за [PERSON] право власності на 96,82% (97/100) квартири. Позивач зазначає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим через конфлікти, а в умовах гіпертонічного кризу та підвищеного тиску [PERSON] будь-які переживання, можуть негативно вплинути на її здоров`я. Крім того, позивач проживає нині з її цивільним чоловіком, а відтак поселення додатково [PERSON] може негативно вплинути на її сімейне життя, так як в квартирі лише одна кімната. Разом з цим позивач вказує на те, що у відповідача є інше житло, а тому [PERSON] готова компенсувати відповідачу вартість 3/100 квартири, визначену експертом. Враховуючи викладене, позивач просить припинити право власності [PERSON] на 3,18% (3/100) у праві спільної часткової власності на квартиру, загальною площею 56,18 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виплативши йому грошову компенсацію вартості такої частки в розмірі 40547,68 грн; визнати за [PERSON] право власності на квартиру, загальною площею 56,18 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в цілому. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2020 відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та надано дозвіл внести позивачу кошти на депозитний рахунок суду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено щлюб, зареєстрований 15.11.1985 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у м. Києві, актовий запис № 1465. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 шлюб між сторонами було розірвано. 27.07.1994 [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , 1986 року народження, на Українській біржі «Десятинна» уклала договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продала квартиру [ADDRESS] , яка належала їм ні підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду заводу «Арсенал» 27.10.1993. Згідно п. 6 вказаного договору квартира придбана за 103000000 карбованців. В той же день, 27.07.1994 між [PERSON] та [PERSON] на Українській біржі «Десятинна» був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2020 позов [PERSON] задоволено частково, визнано квартиру за адресою: [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] , в іншій частині позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 26.08.2020 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2020 в частині поділу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Визнано квартиру за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 3/18% (3/100) квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 96,82% (97/100) квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В решті рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2020 залишено без змін. Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається зі звіту, виконаному ТОВ «КАРГО ЛОГІСТІКА» від 27.10.2020 щодо двокімнатної квартири, загальною площею 56,18 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість об`єкта оцінки склала 1275084,00 грн. Як видно з копії квитанції № 0.0.2035455608.1 від 01.03.2021 року [PERSON] поклала на судовий депозит 40547,68 грн. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Також, і під час розгляду іншої справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. З постанови Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті. Виходячи з викладеного вище, беручи до уваги те, що відповідач має власне житло, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а комунальні послуги за житлово-комунальні послуги відповідач за адресою [ADDRESS] не сплачує, суд приходить до висновку, що в даних правовідносинах є встановленими і доведеними всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України, які дають право суду ухвалити рішення про припинення права відповідача на 3/100 частку в спільному майні, а саме: в квартирі за адресою: [ADDRESS] , із виплатою [PERSON] грошової компенсації за таку частку та визнання за [PERSON] права власності на цю частку квартири.

Outcome: approved