Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначається, що позивач з 26 листопада 1961 року постійно проживає у приватному будинку [ADDRESS] . Вказаний будинок складається із двох частин, його загальна площа становить 84,20 кв.м. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 квітня 1988 року, виданого Броварською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за номером 1268, позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить Ѕ частина спірного житлового будинку. Також позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,589 га для обслуговування будівель і господарських споруд та ведення особистого господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Далі зазначається, що впродовж всього життя позивач проживає у будинку, добросовісно та відкрито володіє всім житловим приміщенням, підтримує його у належному стані, сплачує комунальні послуги та інші витрати пов`язані із утриманням. Володіння всім будинком є відкритим та добросовісним. З підстав визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю позивач звернувся до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10 листопада 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 03 березня 2021 року замінено відповідача у справі Літківську сільську раду Броварського району Київської області на її правонаступника - Зазимську сільську раду Броварського району Київської області. 22 червня 2021 року відповідач Зазимська сільська рада Броварського району Київської області направила до суду відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 31 серпня 2021 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач Зазимська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання представника не направила. 31 серпня 2021 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 квітня 1988 року, виданого Броварською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у реєстрі № 1268, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] . Право власності на частину нерухомого майна зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить відповідна Інформаційна довідка від 05 лютого 2020 року. Відповідно до державного акту серії ІІІ-КВ № 082063, виданого 19 грудня 1997 року Літківською сільською радою Броварського району Київської області, [PERSON] на підставі рішення виконкому Літківської сільської ради Броварського району Київської області № 110 від 20 серпня 1997 року, на праві приватної власності належать земельні ділянки: площею 0, 2601 га для обслуговування будівель і господарських споруд та площею 0,3290 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS] . З довідки № 658, виданої виконкомом Літківської сільської ради народних депутатів вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] належала Ѕ частина будинку у [ADDRESS] на земельній ділянці, площею 0,25 га, радгоспного фонду. В іншій Ѕ частині будинку проживає [PERSON] із сім`єю. Ѕ частину будинку, що належала [PERSON] успадкував [PERSON] , про що зазначено вище. Із витягів із погосподарських книг за 1986-1990 роки вбачається, що власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] значився [PERSON] . Згідно із довідкою № 01-574 від 16 липня 2021 (витяг із погосподарської книги), виданою виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, особовий рахунок об`єкта ПГО № 822 у погосподарській книзі № 9, яка охоплює періоди з 1986-1990 роки відкритий на [PERSON] , власником будинку значиться [PERSON] . З довідки № 01-575 від 16 липня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, особовий рахунок об`єкта ПГО № 800 у погосподарській книзі № 17, яка охоплює періоди з 1991-1995 роки відкритий на [PERSON] , власником будинку значиться [PERSON] . Відповідно до довідки № 01-576 від 16 липня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, особовий рахунок об`єкта ПГО № 725 у погосподарській книзі № 8, яка охоплює періоди з 1996-2000 роки відкритий на [PERSON] , власником будинку значиться [PERSON] . Згідно із довідками № 01-472, № 01-473, № 1-475 від 30 червня 2021 року, виданими виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, особовий рахунок об`єкта ПГО № 695 у погосподарській книзі № 8, яка охоплює періоди з 2001-2005 роки, особовий рахунок об`єкта ПГО № 1011 у погосподарській книзі № 11, яка охоплює періоди з 2006-2010 роки, особовий рахунок об`єкта ПГО № 1179-1 у погосподарській книзі № 12, яка охоплює періоди з 2011-2015 роки, відкриті на [PERSON] , власником будинку значиться [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до органів державної реєстрації прав на нерухоме майно з підстав реєстрації за ним права власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] . Так, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 08 липня 2021 року йому відмовлено у державній реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовленого станом на 18 листопада 2019 року, житловий будинок є двоквартирним, загальна площа будинку становить 221,9 кв.м, житлова - 102,3 кв.м. Із схеми розташування будівель та споруд вбачається, що на земельній ділянці за вказаною адресою розташований житловий будинок та надвірні будівля та споруди: погріб, сарай, літня кухня, погріб, колонка та огорожа. Згідно із інформацією, наданою листом КП КОР «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» № 611603 від 28 січня 2020 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано на Ѕ частину за [PERSON] , реєстрація права власності на житловий будинок за вищевказаною адресою на іншу Ѕ частину в бюро відсутня. Рішенням виконавчого комітету Літківської сільської ради Броварського району Київської області від 23 лютого 2005 року № 28 дозволено [PERSON] оформити право власності на двоквартирний житловий будинок, збудований у 1958 році з відповідними надвірними будівлями та спорудами: сарай, сарай, погріб, літня кухня, погріб, вбиральня, сарай, колодязь огорожа, за адресою: [ADDRESS] . Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов від 27 липня 2020 року, складеного депутатом Літківської сільської ради Броварського району Київської області, [PERSON] , 1936 року народження, майже все своє життя зареєстрований та проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок збудований у 1947 році. Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18). При розгляді даної справи по суті встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] є двоквартирним. Право власності на Ѕ частину вказаного будинку позивач набув у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Фактично у користуванні позивача з моменту його реєстрації(прописки) перебуває весь будинок, належна на праві власності частка у спільному майні не виділена в натурі. Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] з 26 листопада 1961 року значиться зареєстрованим у будинку [ADDRESS] . При розгляді даної справи по суті не встановлено власника майна Ѕ частини спірного будинку. При цьому виходячи із даних, що містяться у погосподарських книгах саме [PERSON] значиться власником житлового будинку починаючи з 1986 року. З огляду на надані стороною позивача докази, судом при розгляді даної справи по суті встановлено сукупність обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю, які дають підстави для задоволення даного позову.

Outcome: approved