Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

у грудні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 12.09.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю було затверджену мирову угоду. Проте, відповідач безпідставно відмовляється виконувати умови мирової угоди, що перешкоджає позивачу повноцінно обслуговувати частину своєї квартири. У звязку із цим, позивач просить суд спонукати [PERSON] до виконання мирової угоди, відповідно до якої: - відповідач переміщує квітник від стіни квартири [ADDRESS] на відстань 2,0 метра по усій довжині стіни та зобовязується у подальшому не використовувати земельну ділянку 2,0 м2 від стіни зазначеної квартири № 8 у своїх потребах; -[PERSON] зобовязалася передати [PERSON] в день затвердження мирової угоди комплект ключів від вхідної хвіртки на територію двору по вул. Рози Люксембург № 56 у м. Полтава. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Частиною 1 ст.224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення по справі, оскільки відповідач належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак у судове не засідання не зявився, причин неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази\~ встановив наступне: ухвалою Октябрьського районного суду м.Полтави від 12.09.2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах своїх та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю затверджено мирову угоду. Умовами вказаної мирової угоди передбачено, що відповідач зобовязалася перемістити квітник від стіни квартири [ADDRESS] на відстань 2,0 метра по усій довжині стіни та зобовязалася у подальшому не використовувати земельну ділянку 2,0 м2 від стіни зазначеної квартири № 8 у своїх потребах; [PERSON] зобовязалася передати [PERSON] в день затвердження мирової угоди комплект ключів від вхідної хвіртки на територію двору по вул. Рози Люксембург № 56 у м. Полтава. Відповідно до ч.1\~статті 175 ЦПК України\~мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмету позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст.5099 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно пункту 1 ч. 2\~ст.11 ЦК України\~однією з підстав виникнення зобовязання є договори та інші правочини. Відповідно до п.3 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2011 року мирова угода, затверджена судом може вважатися зобов'язанням у цивільно-правовому розумінні, оскільки її укладення, затвердження і виконання регламентовано положеннями процесуального законодавства та Закону України « Про виконавче провадження». Відповідно до\~ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З наведеного можна зробити висновок мирова угода є цивільно-правовим зобов'язанням. Із доводів позивача вбачається, що відповідач взяті на себе зобовязання за умовами мирової угоди не виконала, а тому порушила умови мирової угоди, не виконавши її. Даний обов'язок відповідача виконати\~ на користь позивача певну дію встановлено судом, а тому цей обовязок виник на підставі судового рішення та належним способом захисту цивільного права або інтересу в такому випадку є спонукання до виконання умов мирової угоди. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року при розгляді справи №-274цс15, згідно якої, у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. \~\~\~\~ \~

Outcome: approved