Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

У вересні 2020 [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України з 1987 року по 1991 рік включно. У листопаді заявник [PERSON] подала уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, в якій просить: встановити факт її постійного проживання на території України до 24 серпня 1991, для набуття в подальшому нею громадянства України. Як на підставу заявлених вимог вказала, що вона народилась [INFO] в м. Тхайнгуєн у В`єтнамі, та з 1987 року постійно проживала у м. Харкові. З 14.11.1987 по 26.12.1991 була учнем клубочніці шпагатного виробництва та працювала оператором мотальних машин в Акціонерному товаристві «Харківський канатний завод», який з 1974 року по 24.12.1991 мав назву Харківський канатний завод імені 60 річчя Радянської України. Вона проживала у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , який в період часу з 1987 року по 1991 рік був підвідомчим вищезазначеному канатному заводу та перебував на балансі КП «Жилкомсервіс». Для оформлення набуття громадянства України вона звернулась до Московського РВ ГУ ДМС України в Харківській області, де їй було відмовлено та роз`яснено, що за наданою нею інформацією встановити її належність до громадянства України не вбачається можливим, через відсутність документа, що підтверджує факт постійного поживання на території України до 24.08.1991. В судовому засіданні заявник та її представник адвокат Боклач О.В. заяву підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. [PERSON] як свідок показала, що з 1987 за обміном переїхала до УССР, працювала на Харківському канатному заводі імені 60 річчя Радянської України, з 1987 постійно проживала в м. Харкові, нікуди не виїжджала, паспорт міняла в Україні в посольстві. Представник заінтересованої особи ГУ ДМС України в Харківській області Безклітна Г.М. в судовому засіданні вважала за доцільне заяву задовольнити, оскільки факт постійного, з 1987 року по [INFO] , проживання [PERSON] підтверджується зібраними у справі доказами Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, покази [PERSON] , як свідка, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] в м. Тхайнгуєн у В`єтнамі, що підтверджується копією її паспорту. Згідно архівної довідки, виданої 19.08.2020 № Д-11 виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, організацій та підприємств «АРХІВІСТ», в наказах по особовому складу за 1987-1991 р.р. АТ «Харківський канатний завод» значиться такою, що працювала [PERSON] , з 14.11.1987 - учнем клубочніці шпагатного виробництва, оператором мотальних машин по 26.12.1991. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно пункту 5 частини першої статті 293 ЦПК України суд розглядає справи встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі статтею 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Закону СРСР «Про правове становище перебування іноземних громадян в СРСР» від 24.06.1981, іноземними громадянами в СРСР визнаються особи, які не є громадянами СРСП і мають докази своєї належності до громадянства іноземної держави. Згідно п. 31 Постанови від 26.04.1991 № 212 «Про затвердження Правил перебування іноземних громадян в СРСР, іноземні громадяни, постійно проживаючі в СРСР, підлягають прописці за місцем постійного проживання, прописці або реєстрації в тому або іншому населеному пункті при тимчасовому в`їзді в нього і виписці при виїзді з місця постійного мешкання в порядку, передбаченому для громадян СРСР. Вищенаведене свідчить про те, що заявник [PERSON] у період з 14.11.1987 по 24.08.1991 проживала та була постійно зареєстрована у м. Харкові у гуртожитку, який був відомчим канатного заводу, та у зв`язку з ліквідацією підприємства інформація про реєстрацію заявника відсутня. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 необхідно заявнику для можливості реалізувати належні їй, як фізичній особі право на отримання паспорту громадянина України. Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами підтверджено факт постійного проживання заявника на території України до 24.08.1991, у зв`язку із чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved