Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що у період з 16.03.2011 року по 27.10.2015 року вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш», де їй не виплачували заробітну плату, у зв'язку із чим вона вимушена була звільнитися за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Після звільнення остаточний розрахунок із позивачем проведений не був. Сума заборгованості по заробітній платі після утримання податків за період її роботи з березня по вересень 2015 року складає 11922,71 грн. 10 листопада 2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області винесено судовий наказ про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь позивача заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 11922,71 грн., однак, до теперішнього часу ця сума [PERSON] сплачена не була. Крім того, у відповідача перед нею мається заборгованість по заробітній платі за жовтень 2015 року у сумі 2409,63 грн. У зв'язку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який станом на 01.12.2015 року, склав 3850,00 грн., а у подальшому виходячи із середньоденного заробітку 154,00 грн. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 2409,63 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, який станом на 01.12.2015 року, склав 3850,00 грн., а у подальшому виходячи із середньоденного заробітку 154,00 грн. У подальшому позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 2409,63 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 28.10.2015р. по 08.02.2016 р. у розмірі 11088,00 грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов'язки, в рівній мірі кореспондується обов'язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивач у період часу з 16.03.2011 року по 27.10.2015 року працювала у відповідача, що підтверджується записами в її трудовій книжці. 27.10.2015 р. позивач була звільнена з підприємства за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. За період роботи позивача їй нараховувалась заробітна платня. Згідно наданої відповідачем довідки № 238/ро-2813 від 08.02.2016р. сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обов'язкових податків та зборів перед [PERSON] за період її роботи з березня 2015 року по жовтень 2015 року складає: березень 2015р.- 438,54 грн., квітень 2015р. - 1425,11 грн., травень 2015р. - 1677,09 грн., червень 2015р. - 1813,86 грн., липень 2015р. - 1758,54 грн., серпень 2015р. - 2265,27 грн., вересень 2015р. - 2544,30 грн., жовтень 2015р. - 2409,63 грн. (в т.ч. компенсація за невикористану відпустку - 1491,90 грн.), а всього 14332,34 грн. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обов'язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, що підтверджується власною довідкою відповідача та його письмовими поясненнями, внаслідок цього по сьогоднішній день існує заборгованість по заробітній платі в розмірі 14332,34 грн. з вирахуванням вже сум, які підлягають утриманню як обов'язкові податки та збори. Однак, у зв'язку із тим, що судовим наказом, виданим 10 листопада 2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області, який набрав законної сили 26.11.2015 року, з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь позивача вже стягнуто суму заборгованості з виплати заробітної плати за період її роботи з березня по вересень 2015 року у сумі 11922,71 грн., то з відповідача підлягає стягненню лише заробітна плата за жовтень 2015 року у сумі 2409,63 грн., як просить позивач. У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Станом на день прийняття рішення судом відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про виплату заборгованості по заробітній платі перед позивачем, тому розрахунок середнього заробітку має відбуватися по день постановлення рішення, як просить позивач. У зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки, тобто за період з наступного дня після звільнення з 28.10.2015р. по день прийняття рішення судом 08 лютого 2016 року. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Позивачем був наданий до суду власний розрахунок середньоденної заробітної плати за останні два календарних місяці роботи, що передували дню звільненню. Згідно наданого позивачем розрахунку середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 154,00 грн. Відповідач у своїх письмових запереченнях повністю погодився із розрахованим позивачкою розміром середньоденного заробітку в сумі 154,00 грн. і не заперечував цю обставину та не наполягав на її доведенні згідно вимог ст. 61 ЦПК. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, нормами ст. 10, 11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також за принципом диспозитивності суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на вказані принципи та обставини того, що суд не може вийти за межі позовних вимог позивача, який в своєму позові наполягає на розмірі середньоденного заробітку в розмірі 154,00 грн., а відповідач повністю визнає вказаний розмір, тому вказана обставина не підлягаю доведенню іншими доказами, та вважається судом встановленою у зазначеному розмірі - 154,00 грн. За даними представленого відповідачем графіку роботи №1 для працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8,2 години на 2015 рік середньостатистична кількість робочих днів за період з 28.10.2015р. по 31.12.2015р. складає 47 днів. За даними листу Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року №10846/0/14-15/13 середньостатистична кількість робочих днів на 2016 рік за період з 01.01.2016р. по 08.02.2016р. складає 25 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 28.10.2015р. по 08.02.2016р складає - 11088,00 грн. (72 дні х 154,00 грн.). Законних підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем. За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню складає 11088,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 487,20 грн. за вимоги майнового характеру.

Outcome: approved