Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

У грудні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.01.2000 року Куйбишевським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Донецька Донецької області, актовий запис №13. В обґрунтування позову зазначає наступне. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.01.2000 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, у зв`язку різними поглядами на життя і як наслідок спільне проживання з відповідачем припинено з 2013 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. У добровільному порядку розірвати шлюб відповідач відмовляється. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 січня 2000 року Куйбишевським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Донецька Донецької області, актовий запис №13, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу мають трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідно (а.с.7,8,9) Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім`ї стало неможливим. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу не змінювала прізвище, суд не вирішує питання про відновлення її дошлюбного прізвища. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved