Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У грудні 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] , у якому просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує права позивача на повагу до честі, гідності та недоторканості ділової репутації, розповсюджену [PERSON] 24.08.2020 року о 14:00 годині серед учасників групи « [INFO] » мережі Viber, а саме: «Не могу не написать про очередную выходку [PERSON] . Считаю необходимым довести до граждан ГО, кто с ним мало знаком, требующего перед ним отчитаться. В период его «правления» я был секретарем и могу сказать следующее: (кратко)- Устав переписал под себя, деньги воровал, ни за одно решение Правления на отчитался, сквернословил, допускал рукоприкладство к члену Правления. После написания заявления о сложении полномочий почти год правоустанавливающие документы деньги не отдавал, и пр. в последующем за электроэнергию и воду не платил. Давно необходимо его по Уставу исключить, отключить. Все фото, видеоматериалы для судов у меня имеются.», переклад українською «Не можу не написати про чергову витівку [PERSON] . Вважаю за необхідне довести до громадян ГО, хто з ним мало знайомий, вимагаючого перед ним звітувати. У період його «правління» я був секретарем і можу сказати наступне (коротко): - Статут переписав під себе, гроші крав, за жодне рішення Правління звіту не надав, лихословив, допускав рукоприкладство до члена Правління. Після написання заяви про складення повноважень майже рік правовстановлюючі документи не віддавав, і т. ін., в подальшому за електроенергію та воду не сплачував. Давно необхідно його за Статутом виключити, відключити. Всі фото, відеоматеріали для судів у мене є.» Також, просив зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно позивача інформацію, шляхом опублікування поширення мережі інтернет серед учасників групи « [INFO] » мережі Viber та оголошення на найближчих зборах членів ГО «Феміда 2», які відбудуться після набрання судовим рішенням по даній справі, резолютивної частини судового рішення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач має у власності земельну ділянку разом із садовим будинком на території Молодіженської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Як садівник, позивач є членом Громадської організації «Феміда-2», до того ж є учасником групи «ОО Фемида» мережі Viber. У цій групі є 45 учасників. Відповідач також є садівником, членом ГО «Феміда 2» та учасником групи «ОО Фемида» мережі Viber. 28.04.2020 року о 14:00 годині [PERSON] опублікував, поширив та розповсюджував серед учасників групи «ОО Федима» мережі інтернет недостовірну інформацію, яку позивач вважає наклепом, що також порушує його немайнові права на захист честі, гідності та ділової репутації. Зазначив, що [PERSON] не скоїв злочину, відсутні будь-які рішення про скоєння позивачем порушень, а тому зазначена інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 12.01.2021 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 17.02.2021 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 24.03.2021 року (протокольною) по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.04.2021 року. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. Надав до суду відзив, у якому вказав, що з 1999 року він є членом неприбуткової організації громадське об`єднання «Феміда 2». У 2010 році його було обрано на громадських засадах до складу правління у якості секретаря правління. У період з 03.11.2012 року по 13.12.2014 року головою правління був [PERSON] . За час здійснення керівництва правління ГО «Феміда 2», [PERSON] нехтував прийнятими рішеннями правління та загальними зборами членів громадської організації, виконував їх за власним розсудом в супереч статутним цілям ГО, приймав власні рішення всупереч прав членів даного товариства, здійснював виплату собі заробітної плати, незаконно було вилучено 50000,00 грн, ігнорував звернення членів, дозволяв собі рукоприкладство та осквернення до членів товариства. Про дані факти членами товариства [PERSON] було висловлено заперечення та зауваження, в послідовності чого подано заяву до правління товариства з проханням про дострокове припинення повноважень. 22.03.2015 року членами товариства було обрано головою правління [PERSON] та висловлено зобов`язання [PERSON] при складанні повноважень передати новому голові правління облікову документацію, залишки облікових внесків, підзвітне майно, печатку, протоколи та інш. У зв`язку з несвоєчасним переданням документації [PERSON] до новообраного голови правління, [PERSON] було прийнято рішення на встановлення відсутніх протоколів в період з 03.11.2012 року по 13.12.2014 року. Також, при встановленні документів було виявлено, що [PERSON] з часу обрання його на посаду голови правління не здійснювались членські та цільові внески до товариства, а також компенсаційні внески за спожиті електричну енергію та водоспоживання, витрати за якими спрямовані товариства на благоустрій. В подальшому [PERSON] відмовився від сплат згідно Статуту ГО «Фемида 2». Про це свідчать відомості сплати внесків членами ГО «Феміда 2» за 2015-2019 р.р., протокол № 5 від 30.10.2016 року. 22.08.2020 року з метою попередження членів товариства про обмеження подачі електричної енергії, у зв`язку з технічною неполадкою свердловини товариства та трансформаторної підстанції, у мережевій програмі Вайбер, була розміщена об`ява за даною інформацією, про що свідчить роздруківка скриншоту переписки. За розміщеною інформацією [PERSON] висловив образливі вислови до членів товариств, на які йому були зроблені зауваження, в тому числі і відповідачем. На розміщену відповідачем інформацію позивач відреагував, та у подальшому сплатив частину заборгованості за внесками. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що в мережевій програмі Вайбер групи ОО «Фемида» що 24.08.2020 року відповідачем було розміщено повідомлення наступного змісту: «Не могу не написать про очередную выходку [PERSON] . Считаю необходимым довести до граждан ГО, кто с ним мало знаком, требующего перед ним отчитаться. В период его «правления» я был секретарем и могу сказать следующее: (кратко)- Устав переписал под себя, деньги воровал, ни за одно решение Правления на отчитался, сквернословил, допускал рукоприкладство к члену Правления. После написания заявления о сложении полномочий почти год правоустанавливающие документы деньги не отдавал, и пр. в последующем за электроэнергию и воду не платил. Давно необходимо его по Уставу исключить, отключить. Все фото, видеоматериалы для судов у меня имеются.», що визнається відповідачем. [PERSON] є членом громадської організації «Феміда-2» з січня 2000 року, що підтверджується членською книгою садівника. (а.с.14) Протоколом загальних зборів № 10 загального збору ГО «Федмида» від 03.11.2012 року було обрано головою правління ГО «Феміда 2» [PERSON] . Також, вирішено питання щодо вибору членів правління. Рішенням зборів було обрано наступний склад правління: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.31-34) Відповідно до копії листа голови правління ГО «Феміда 2», без дати, [PERSON] повідомлено, що за період з 01.01.2015 року ним не були внесені членські внески та компенсаційні внески за електричну енергію, та за користування водою. (а.с.50) З листа голови правління ГО «Феміда 2» від 21.01.2016 року № 3 члену суспільства [PERSON] вбачається, у зв`язку з заборгованість перед товариством за оплату електричною енергією, [PERSON] необхідно провести погашення заборгованості за компенсаційному внеску до 10.02.2016 року у розмірі 1004,00 грн. (а.с.59) Відповідно до ст.15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першою\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частинами першою, другою\~статті 3 Конституції України\~передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини четвертої\~статті 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Стаття 34 Конституції України\~кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно із частиною першою\~статті 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції України\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до\~статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) і частин другої та третьої\~статті 34 Конституції України\~кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. У\~статті 201 ЦК України\~передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до\~статті 297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі\~статтею 299 ЦК України\~фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Також, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. Відповідно до ч. 2\~ст. 30 Закону України «Про інформацію»\~оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до\~ст. 277 ЦК України\~не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень\~ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з частиною першою\~статті 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьома\~статті 277 ЦК України). Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Розповсюджена відповідачем інформація щодо позивача а саме те, що він: «…статут переписав під себе, гроші крав, за жодне рішення Правління звіту не надав, лихословив, допускав рукоприкладство до члена Правління. Після написання заяви про складення повноважень майже рік правовстановлюючі документи не віддавав, і т. ін., в подальшому за електроенергію та воду не сплачував.» є такою, що ображає честь та гідність позивача, відповідачем не надано суду належних допустимих та достатніх доказів на підтвердження її достовірності, у зв`язку із чим така інформація підлягає спростуванню. Так, відеозапис подій, на який посилається відповідач, не містить обставин на підтвердження розповсюдженої відповідачем інформації, надані відповідачем копії протоколів не оформлені належним чином, зокрема не містять його підпису як голови правління ГО «Феміда», оригінали вказаних протоколів відсутні, що визнається відповідачем. Також відсутні в матеріалах справи відомості про притягнення позивача до відповідальності за скоєння правопорушень, зазначених в повідомленні відповідача в у груповому чаті Громадського об`єднання «Феміда 2» у мережі «Vіber». Водночас, суд доходить висновку, що частина повідомлення «…Давно необходимо его по Уставу исключить, отключить. Все фото, видеоматериалы для судов у меня имеються» є оціночним судженням відповідача, у зв`язку із чим не може вважатись недостовірною інформацією, що порушує права позивача, у зв`язку із чим спростуванню не підлягає. Відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Враховуючи спосіб розповсюдження інформації, суд доходить висновку про необхідність її спростування шляхом публікації відповідачем в груповому чаті месенджера Viber ОО «Фемида» резолютивної частини цього судового рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 гривні 80 копійок. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] .

Outcome: partial