Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

У грудні 2020 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Вишневої міської ради Київо-Святошинського району Київської області, третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьов Іван Сергійович, про надання додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову вказано, що [INFO] у м. Луганську Луганської області померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Так як померла вона на території, тимчасово не підконтрольній українській території, то свідоцтво про смерть було видане Києво-Святошинським районним ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області тільки 07 листопада 2020 року на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року по справі та ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2020 року по справі № 760/17945/20 . Позивач зазначає, що не встигла звернутися до нотаріальної контори у шестимісячний термін з дня смерті [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини та на теперішній час на території Луганської області, в тому числі у м. Луганську, не працювали та не працюють ніякі державні органи, включаючи органи ЗАЦС, установи пошти, нотаріальні контори, так як ці території тимчасово не підконтрольні українській території, а відтак зареєструвати у встановленому законом порядку смерть спадкодавця позивач вчасно не мала змоги. Звернення до суду та органів ЗАЦС для отримання свідоцтва про смерть, а потім звернення до нотаріальної контори було пов`язане з небезпекою для здоров`я та життя при перетинанні зони розмежування на території Луганської області. Крім того, з березня 2020 року перетинання пункту пропуску було обмежено через карантин. Отже, звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на підконтрольній території України протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини становило для позивача істотні та непереборні труднощі. Позивач вважає, що строк на прийняття спадщини нею пропущений з поважної причини та два місяці додаткового строку для подання заяви нотаріусу буде достатньо. Це не суперечить вимогам частини третьої статті 1272 ЦК України. Заяву було подано приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьову Івану Сергійовичу, який видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.11.2020 року № 1695/02-31. Позивач вказує, що спадкоємців, крім позивача, які претендують на спадок, чи прийняли спадщину, після смерті [PERSON] немає. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити та визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у двомісячний строк після набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Представник позивач адвокат Ракицька І.М. у судовому засіданні не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача Вишневої міської ради Київо-Святошинського району Київської області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьов Іван Сергійович в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомляв. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25.08.2020 року встановлено факт смерті [PERSON] , громадянки України, яка народилася [INFO] на х. Великий Суходіл Краснодонського району Луганської області, - [INFO] . Позивач є донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Постановою приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. від 16.11.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію після смерті [INFO] [PERSON] . Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, на час відкриття спадщини та на теперішній час на території Луганської області, в тому числі у м. Луганську, не працювали та не працюють ніякі державні органи, включаючи органи ЗАЦС, установи пошти, нотаріальні контори, так як ці території тимчасово не підконтрольні українській владі, а відтак зареєструвати у встановленому законом порядку смерть спадкодавця позивач вчасно не мала змоги. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1268 Цивільного кодексу України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Стаття 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У пункті 2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Також, вказано, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, у п. 2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що помилковою є практика судів, які визнають причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними із порушенням вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК, відповідно до якої обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв`язку із відрядженням, службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків. Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку є поважними та обґрунтованою є вимога про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Суд,

Outcome: approved