Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання [PERSON], неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №51 в будинку №2 по вул.Парковій в м.Марганець Дніпропетровської області. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які приблизно у 2009 році\~ залишили квартиру та переїхали до м.Москва Російської Федерації, свої речі з квартири вивезли. Відповідач [PERSON] участі в утриманні квартири не приймає, оплату за комунальні послуги не проводить. Реєстрація відповідачів в квартирі створює їй перешкоди, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Зняття з реєстрації неповнолітніх не порушить їх прав, так як вони фактично проживають за іншою адресою з 2009 року і її квартирою не користуються. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності і просив позов задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені через оголошення у газеті «Вісті придніпровя» від 16.02.2017 року №11 (1810). Будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило.\~\~ Представник третьої особи в судове засідання не зявився. З урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON], [INFO], є наймачем квартири [ADDRESS]. Згідно довідки «Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Паркова, 2» м.Марганець Дніпропетровської області, від 07 листопада 2016 року, за вказаною адресою зареєстровані, окрім позивача, і відповідачі: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.8). 27 листопада 2016 року паспортистом «ОСББ Паркова, 2» в присутності мешканців будинку №2 по вулиці Парковій [PERSON] (кв.59), [PERSON] (кв.48), [PERSON] (кв.54) складено акт про те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають в [INFO] з 2009 року (а.с.7). Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. З наданих суду доказів вбачається відсутність відповідачів в квартирі [ADDRESS] більше семи років, тобто понад встановлені законом строки. Відповідачі на вказаній житловій площі не проживають, виселилися з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знялися, чим порушили права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідачів за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування квартирою, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені представленими по справі доказами. Суд зазначає, що задоволення позовних вимог [PERSON] не порушує прав неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], так як вони проживають зі своєю матірю в іншому місті та іншій державі з 2009 року, тобто понад 7 років, і визнання їх такими, що втратили право користування квартирою № 51 в будинку № 2 по вулиці Парковій в м.Марганці Дніпропетровської області, не породжує для них ніяких прав та обовязків. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, що набрало законної сили, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved