Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - відповідач), в якому просив суд визнати припиненим належним виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором від 28.12.2005 року за №28/12/2005/840-Н/168, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] ; визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 28.12.2005 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. за реєстровим №21898, за умовами якого предметом іпотеки була квартира [ADDRESS] ; зобов`язати держателя або реєстратора Державного реєстру вилучити з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис щодо обтяження квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», було укладено кредитний договір від 28.12.05р. № 28/12/2005/840-Н/168 про надання кредиту в сумі 24 500,00 доларів США. Рішенням Корольовського райсуду м. Житомира від 18.03.13р. у справі №296/729/13-ц було стягнуто заборгованість за вказаним договором в сумі 244 073,73 грн. Всю зазначену суму було перераховано [PERSON] 21.01.2014 року на рахунок ПАТ «КБ «Надра». Після перерахування цієї суми відповідальним працівником банку було повідомлено позивачу про те, що банк не має до нього та не матиме в майбутньому жодних претензій в зв`язку із повним погашенням заборгованості та процентів. В той же час, у вересні 2019р. [PERSON] випадково отримана інформація про те, що за даними банку за ним обліковується заборгованість, яку уповноважена особа виставляє на торги. З інформації, розміщеної на сайті Фонду про проведення публічних торгів з продажу дебіторської заборгованості ПАТ «КБ «Надра», за [PERSON] обліковується заборгованість за кредитним договором у розмірі 261 445,95грн., яка складається з заборгованості по процентам в сумі 158 387,48 грн. та заборгованості по комісіям в сумі 103 058, 47 грн. При цьому, залишок по тілу кредиту 0,00. Так звана заборгованість нарахована за період з 2010 року, коли банк звернувся до суду. Між тим, нарахування процентів після звернення банку до суду є протиправним, оскільки проценти нараховуються лише за період користування кредитом. Умова кредитного договору про нарахування комісій є нікчемною, тобто недійсною в силу закону і не вимагає визнання недійсною в судовому порядку. Індекс інфляції на кредитну заборгованість не нараховується, оскільки кредит було видано в іноземній валюті. Натомість, у відповідача виникло право на нарахування 3% річних згідно ст. 625 ЦК України до січня 2014 р., коли було погашено тіло кредиту. Крім того, [PERSON] був призваний на військову службу по частковій мобілізації з 25 березня 2014 року та вважається мобілізованим, а в період з 02.05.14р. по 26.06.14р. брав безпосередню участь в АТО. Позивач вказує, що повністю виконав зобов`язання за кредитним договором, яке забезпечувалось іпотекою, та станом на момент подачі позову заборгованість перед банком відсутня Отже, інформація про заборгованість [PERSON] не відповідає дійсності, а зобов`язання позивача за кредитним договором є припиненими належним виконанням, що змушує його звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, про що свідчать матеріали справи. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також витребувано докази у ПАТ «КБ «Надра». Ухвалою суду від 02.12.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу. Ухвалою суду від 23.01.2020 року визнано невиконання ПАТ «КБ «Надра» ухвали суду від 09.10.2019 року про витребування доказів у цивільній справі за №761/38044/19-ц зловживанням процесуальними правами та застосовано до відповідача ПАТ «КБ «Надра» заходи процесуального примусу в вигляді попередження. Ухвалою суду від 23.01.2020 року витребувано докази у ПАТ «КБ «Надра». 25.02.2020 року до суду від сторони позивача надійшли копії кредитного договору та договору іпотеки. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 28 грудня 2005 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] укладено Кредитний договір №28/12/2005/840-Н/168, за умовами якого банк надав позичальнику 24 500,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% річних та щомісячною сплатою за управління кредитом 0,5 % від фактичного залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення кредиту - 27.12.2030 року (а.с. 56-59). В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 28 грудня 2005 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] укладено Договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. та зареєстровано в реєстрі за №21898, предметом іпотеки стала квартира [ADDRESS] (а.с. 60-62). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 березня 2013 року, у справі №296/729/13-ц позов ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу, відсотків, неустойки відповідно до договорузадволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , в солідарному порядку на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитом та відсоткам, що становить 244073,73 грн. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках на користь ВАТ КБ «Надра» (р/р [NUMBER] , МФО 320003 ВАТ КБ «Надра» код ЄДРПОУ 26479796) витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі по 910 гривень з кожного (а.с. 19-20). Як встановлено вказаним рішенням суду, що набрало законної сили 29.03.2013 року, свої зобов`язання перед [PERSON] банк виконав передавши зазначену суму коштів, однак всупереч кредитного договору [PERSON] кошти не повертає, тобто не виконує покладені на нього зобов`язання, а тому вимоги ВАТ КБ «Надра» про дострокове повернення кредиту, заборгованість по якому станом на 13.04.2010 року складає 244073,73 грн. (181045,85 грн. - заборгованість за кредитом, 8085,74 грн. заборгованості по відсоткам, 43736,12 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 11206,01 грн. комісії), є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. 21.01.2014 року [PERSON] було перераховано на рахунок ПАТ «КБ «Надра» кошти у в загальному розмірі 246 128,45 грн. в якості погашення заборгованості згідно рішення суду у справі №296/729/13-ц від 18.03.2013 року за кредитним договором №28/12/2005/840-Н/168 від 28.12.2005 року (а.с. 4-5). Між тим, як вбачається із листа ПАТ «КБ «Надра» від 25.09.2019 року, станом на 17.09.2019 р. загальна заборгованість за Кредитним договором № 28/12/2005/840-Н/168 від 28.12.2005 р. становить - 22 166.24 дол. США, а саме: 0.00 дол. США - по тілу кредиту; 5 894,02 дол. США - по відсотках; 3 835,08 дол. США - по комісіям; 12 437,14дол. США - по пені (а.с. 22). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Пунктом 17 Постанови Пленуму Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК (абз. 1 вказаної постанови). Як на підставу для задоволення даного позову, позивач вказував, що ним погашено у повному обсязі борг перед відповідачем. Крім того, після направлення вимоги про дострокове повернення кредитних грошових коштів, кредитний договір припинився, а тому після її направлення та ухвалення судового рішення, нарахування відсотків не проводиться. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 березня 2018 року в справа № 14-10цс18, постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-154цс18, в постанові від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц, в постанові від 22 травня 2019 року у справі №761/22801/15-ц, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В силу вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Проте, такі вимоги банком до позивача не заявлялись. Як було встановлено, ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», реалізувало своє право на дострокове стягнення заборгованості та звернулося з відповідним позовом до суду. З урахуванням вказаних позицій Верховного Суду нарахування визначених умовами кредитного договору процентів та неустойки після реалізації банком права на дострокове повернення заборгованості є незаконним. Обсяг зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 28/12/2005/840-Н/168 від 28.12.2005 р. визначений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 березня 2013 року у справі №296/729/13-ц. Вказане рішення суду було виконане [PERSON] у повному обсязі. Відтак, зобов`язання за кредитним договором № 28/12/2005/840-Н/168 від 28.12.2005 р. є припиненими. У зв`язку із затримкою виконання рішення суду про стягнення заборгованості з часу набрання рішенням суду законної сили (з 29.03.2013 року) до моменту повного виконання рішення суду (21.01.2014 року) у [PERSON] не виникає будь-яких інших зобов`язань, за договором щодо якого суд вирішив спір. ПАТ «КБ «Надра» має право порушувати питання про відповідальність боржника за порушення грошового зобов`язання на підставі положень ст. 625 ЦК України. Разом з тим, таке право кредитора виникає в силу Закону, а не договору. Крім того, як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. З урахуванням викладеного, суд вважає, що зобов`язання за кредитним договором та іпотека підлягають визнанню припиненими. У той же час, розглядаючи вимоги позову у частині, що стосується зобов`язання державного реєстратора вилучити з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис щодо обтяження квартири [ADDRESS] , варто зазначити, що стороною позивача не надано доказів наявності в реєстрі відповідних записів про обтяження, а також доказів неможливості в досудовому порядку виключити такі відомості з реєстру шляхом подачі відповідної заяви та даного судового рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1 536,80 грн. за задоволені дві вимоги немайнового характеру. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial