Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 08 серпня 2005 року по 14 грудня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] . Після розірвання шлюбу діти проживають разом із нею та перебувають на повному її утриманні. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дітей, не піклується про їхнє здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, має заборгованість по сплаті аліментів. Байдужа поведінка відповідача свідчить про його свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей, а тому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно дочки [PERSON] та сина [PERSON] , що, на її думку, буде відповідати інтересам дітей. Крім того, вказує що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Старокостянтинівського районного суду від 18 березня 2014 року, а саме 1000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, на даний час є недостатнім та меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просить збільшити розмір аліментів та стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття дітьми. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Представник органу опіки та піклування виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Сторожук О.О.висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] та сина [PERSON] та позовні вимоги підтримала. Протокольною ухвалою суд постановив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 08 вересня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2012 року розірвано. У період шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] , які після розірвання шлюбу між батьками залишилися проживати з матір`ю та перебувають на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки [PERSON] та сина [PERSON] ухиляється свідомо, без поважних на те причин. Так, судом встановлено, що відповідач не спілкується з ними, не цікавиться їхнім здоров`ям, не бере ніякої участі у їхньому вихованні та навчанні, не виявляє щодо них батьківського піклування та турботи, матеріально не підтримує, присуджені за рішенням суду аліменти не сплачує. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] відповідно серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , повторно виданими 10 вересня 2019 року; рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2012 року про розірвання шлюбу між сторонами; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00023735798 від 21 серпня 2019 року; довідками про реєстрацію місця проживання осіб та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданими відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області відповідно за № № 1148/03-17/2019, 1149/03-17/2019 від 03 вересня 2019 року та № 7001 від 23 серпня 2019 року, згідно яких позивачка [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] ; рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дочку [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 11 лютого 2014 року і до досягнення дітьми повноліття; довідкою - розрахунком Старокостянтинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області, згідно якої заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 01 серпня 2019 року становить 79139 грн.; довідками Старокостянтинівського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І ступеня, гімназія» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області імені Героя України Сергія Михайловича Бондарчука від 19 серпня 2018 року за № № 44, 45 про те, що батько [PERSON] та [PERSON] протягом навчання дітей у закладі не відвідував батьківські збори, успішністю дочки та сина не цікавився. Крім того, допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, показали, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Батько дітей останніх кілька років проживає окремо, дітей не відвідує, їхнім вихованням та утриманням не займається. Орган опіки та піклування виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області у своєму висновку від 11 вересня 2019 року № 440/02-01/2019 року вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є доцільним і відповідає інтересам дітей. Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки [PERSON] та сина [PERSON] , а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно цих дітей. При цьому, суд також бере до уваги вищезазначений письмовий висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] та сина [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, в редакції від 08 липня 2017 року, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст.181 СК України). Таким чином, зміна способу стягнення аліментів полягає у тому, що особа, на користь якої ухвалено рішення суду про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, просить змінити спосіб стягнення аліментів на стягнення аліментів у частці від доходу відповідача. Статтею 192 СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, з 08 липня 2017 року право вибору стягнення аліментів у частці від доходів чи у твердій грошовій сумі, належить тому з батьків з яким проживає дитина і не ставиться у залежність від офіційного працевлаштування, отримання постійного чи мінливого доходу платником аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються з батька дітей за рішенням суду в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно слід задовольнити, зобов`язавши його сплачувати аліменти на користь позивачки на дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень, даних у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 768 грн. 40 коп. судових витрат по сплаті судового збору в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Крім того, при подачі даного позову позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнялась від сплати судового збору за позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів, а тому судовий збір в цій частині в розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved