Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Цибулівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складалося з 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] . У передбачений законом спосіб дружина померлого, [PERSON] , вступила у спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав на частину житлового будинку. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за вищевказаною адресою. Спадкоємцем до майна покійної за заповітом є [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки подала заяву про прийняття спадщини. Зазначений будинок, станом на 15.04.1991 р., належав колгоспному двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON] . Позивач звернулася до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку та господарських споруд, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , які належали померлій [INFO] [PERSON] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.10.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26.12.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] народилася [INFO] в с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області, у копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 28). 14.06.1981 р. [PERSON] зреєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.29). З виписки з погосподарської книги №4, особовий рахунок № [NUMBER] , вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року господарство, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспних дворів. Членами двору були: голова двору - [PERSON] , [INFO] , та члени двору: дружина [PERSON] , [INFO] (а.с.27). Згідно з вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пункті 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З огляду на викладене судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , станом 15.04.1991 р., кожному належало по 1/2 частки майна колгоспного двору розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 66,4 кв.м, житловою площею 47,1 кв.м, допоміжною площею 19,3 кв.м, складається з житлового будинку - А; веранди - а; літньої кухні - Б; сараю - б; сараю- В; погребу - П; огорожі - 1-3 (а.с. 14-19). Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вказано, що [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років, про що 24.05.2001 р. складено відповідний актовий запис за №17 (а.с.7). Відповідно до довідки №201 від 20.08.2019 р., виданої виконавчим комітетом Цибулівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] є дружина [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном та була зареєстрована і проживала разом з померлим за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується записами у погосподарських книгах за 1955-2005 роки (а.с.9). Згідно копії спадкової справи №157/02 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [INFO] зверталася [PERSON] (а.с.72)., яка отримала після його смерті Свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.04.2002 р. на право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом у землі, яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Промінь» с.Цибулівка; на частку майна пайового фонду СТОВ «Промінь» с. Цибулівка Тростянецького району в розмірі 0,1798 відсотків на суму 3681грн.; грошові вклади з процентами та компенсація (а.с.81). Тобто, спадкоємцем до майна [PERSON] була його дружина [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки на день смерті чоловіка проживали разом за однією адресою, однак не оформила свої спадкові права на частину житлового будинку [ADDRESS] , яка належала її померлому чоловіку. Окрім того, зі спадкової справи №157/02 вбачається, що будь-які інші особи із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 18.07.2002 р. секретар виконавчого комітету Цибулівської сільської ради посвідчила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №355, згідно якого [PERSON] , що мешкає в селі Цибулівка, Тростянецького району Вінницької області, на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: житловий будинок з надвірними спорудами, всі цінні папери, в тому числі земельні та майнові, заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с. 11). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 81 року, про що 10.10.2012 р. складено відповідний актовий запис №22 (а.с. 8). Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.01.2015 р. встановлено факт, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Відповідно до довідки №201 від 20.08.2019 р., виданої виконавчим комітетом Цибулівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] , на підставі заповіту, посвідченого від її імені секретарем Цибулівської сільської ради 18.07.2002 р. за №355, є її дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном та подала до Тростянецької ДНК заяву про прийняття спадщини. До спадкового майна належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] . Відповідно до записів у погосподарській книзі Цибулівської сільської ради за 2001-2012 роки, житловий будинок та по господарські будівлі належать [PERSON] , 1931 р.н., яка померла [INFO] (а.с.9). Згідно копії спадкової справи №468/2012 р. до майна померлої [PERSON] , заява від [PERSON] про прийняття спадщини надійшла до Тростянецької ДНК 08.12.2012р. за №1108 (а.с.86 звор.). Позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.07.2015 р. на земельну ділянку розміром 1,5002 га в межах, згідно з планом, розташовану на території Цибулівської сільської ради Тростянецького району, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 0524186500:01:001:0555, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №677907; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] (а.с.110 звор., 126). Тобто, спадкоємцем після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки у визначений законодавством строк подала до Тростянецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 20.09.2019р. №575/02-17 вказано, так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , спадщину після смерті якого своєчасно прийняла дружина [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, у [PERSON] відсутній, вона має право звернутися до суду з позовом для визнання за нею права власності на частку житлового будинку після померлої [PERSON] (а.с.13). Тобто, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва на частину житлового будинку, що залишились після смерті матері, позивачу, нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавців на належну їй за законом частку житлового будинку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] померла [INFO] і спадкоємцем до її майна за заповітом є [PERSON] , яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті матері, а саме на 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , спадщину після смерті якого своєчасно прийняла дружина [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, підлягають задоволенню.

Outcome: approved