Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

у вересні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 8225,64 гривень, 3 % річних за спожиту електричну енергію в розмірі 429,31 гривень та інфляційні нарахування в розмірі 649,83 гривень, а також витрати на сплату судового збору в сумі 2102 гривні. Позивач мотивує свої вимоги тим, що за адресою: [ADDRESS] , існували договірні відносини між позивачем та [PERSON] на підставі особового рахунку № [NUMBER] . Останній помер, однак споживати електроенергію продовжував відповідач, який проживав та зареєстрований за вищевказаною адресою, за якою фактично користувався електричною енергію, однак не оплачував її. Відповідач має заборгованість за використану електроенергію у розмірі 8225,64 грн., у зв`язку з цим, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 9304,78 грн., з яких: заборгованість за спожиту електроенергію складає 8225,64 грн., 3% річних - 429,31 грн., інфляційні нарахування - 649,83 грн., та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи. Представник позивача до суду не з`явився, однак надавав заяви про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, погодився на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не з`явився, належним чином неодноразово був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Крім того, на офіційному веб-сайті Саратського районного суду Одеської області розміщувалися оголошення про розгляд справи. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Представник позивача надав письмову згоду на заочний розгляд справи. Враховуючи вищевказані обставини та норми закону, суд дійшов висновку про наявність умов для заочного розгляду даної справи та ухвалив заочне рішення. 16 лютого 2021 року судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду цивільної справи за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. АТ «ДТЕК Одеські електромережі» постачає електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , а споживач [PERSON] використовував електричну енергію для власних потреб та здійснює розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам (цінам), у передбачені терміни, на підставі особового рахунку № [NUMBER] , який було відкрито на ім`я [PERSON] . Однак останній помер, а у 2018 році за цією адресою проживав син померлого - [PERSON] , який є відповідачем по справі, що підтверджується довідкою Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області від 18 грудня 2019 року № 514. Відповідно до п. 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. При цьому згідно п. 4 зазначеної постанови договір розміщується на сайті оператора системи передачі (далі - ОСР), у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії. При цьому у разі відсутності між енергопостачальником і споживачем договору, однак при виконанні сторонами істотних умов цього договору (зокрема, поставка електричної енергії і її оплата), в силу ст. ст. 638, 639 ЦК України договір між сторонами є укладеним. Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Таким чином, відповідач в розумінні вищезазначених законодавчих актів є споживачем електричної енергії, тому зобов`язаний дотримуватися вимог укладеного договору постачання електроенергії. Відповідно до пункту 5.5.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладеного договору, дотримуватись правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів, забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію та зобов`язаний здійснювати оплату за спожиту електричну енергію відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються Постачальником, у термін який вказаний в рахунку для сплати за фактично укладеним договором. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 216/5756/15-ц. Місцем виконання фактично укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією є: [ADDRESS] . Як вбачається з виписки з особового рахунку № [NUMBER] , за період з 01 лютого 2016 року по 18 вересня 2018 року проводилася оплата послуг за електроенергію, однак з балансу абонента та обґрунтованого розрахунку видно, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № [NUMBER] , яка склала 8225,64 грн. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно , виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач, який споживав електричну енергію, грошове зобов`язання належним чином не виконав, то за період з грудня 2018 року по липень 2020 року останньому відповідно до вимог ст. 625 ЦК України нараховано три відсотка річних за весь період прострочення у розмірі 429,31 грн. та інфляційні витрати у розмірі 649,83 грн. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем понесенні витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Так, відповідно статті 141 ЦПК України, позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір.

Outcome: approved