Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14.09.2012 року між КС «Можливість» та [PERSON] було укладено договір кредиту №2972, за яким співвідповідач отримав кошти у розмірі 7000,00 грн. строком на 18 місяців з 14.09.2012 року по 14.03.2014 року із сплатою 45,6% річних за користування кредитом. 14.09.2012 року між КС «Можливість» та [PERSON] на забезпечення виконання зобов'язань укладено договір поруки №2972. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] взяв на себе зобов'язання по сплаті основної суми кредиту та відсотків згідно графіку, який є невід'ємною частиною укладеного договору, але ж належним чином умови договору не виконував. Додатковою умовою було те, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення цей кредит має визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту з підвищеним ризиком процентна ставка встановлюється у розмірі 365% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. До теперішнього часу ні основний боржник, ні його поручитель заборгованість не погасили. Станом на 19.12.2013 року заборгованість відповідача складає 26695,05грн., а саме: основний борг- 5968,74грн., відсотки за користування кредитом у сумі- 253,53грн, додаткові проценти у сумі- 20472,78грн. На підставі викладеного позивач був змушений звернутися до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів зазначену заборгованість за кредитним договором у розмірі 26695,05грн. та судовий збір у розмірі - 266,95грн. Співвідповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Можливість» про визнання кредитного договору недійсним, в обґрунтування якого зазначив, що між ним та КС «Можливість» було укладено кредитний договір №2972 на суму 7000,00грн. строком на 18 місяців, з фактичним терміном дії з 14.09.2012 року до 14.03.2014 року. Платою за користування кредитом становила процентна ставка 45,6% річних. Згідно графіку позивач мав сплачувати 544,00грн. щомісяця рівними частками. В грудні 2012 року сплатив 95,37грн. та сповістив відповідача, про те, що в нього змінилось матеріальне становище і надалі він не має можливості сплачувати деякий час кредит. У грудні 2013 року [PERSON] дізнався про наявність в суді позову, а також те, що на суму кредиту нараховуються відсотки в розмірі 365% річних. У момент підписання договору йому ніхто не роз'яснював цю істотну умову кредитування, не ознайомлювали з умовами надання кредиту. Пункт 3.7 кредитного договору №2972 від 14.09.2012 року фактично порушує права позивача як споживача фінансових послуг. Рішення щодо вступу у кредитну спілку не було, [PERSON] не оформлював заяв та не є членом спілки, внесків до кредитної спілки не робив. Проценти, які відповідач просив у п.п.3.1, 3.7 кредитного договору №2972 від 14.09.2012 року є доходом, які відповідач не має право отримувати. Своїми діями КС «Можливість» порушила ЗУ «Про захист прав споживачів». Позивач просив суд визнати п.3.1 и п.3.17 кредитного договору №2972 від 14.09.2012 року, а також сам кредитний договір №2972 від 14.09.2012 року- недійсним. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зустрічні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити та пояснив, що [PERSON] самостійно звернувся до КС «Можливість», заповнив заяву про вступ до кредитної спілки, сплатив внески, заповнив заяву на видачу кредиту. Договір кредиту відповідачу надавався. З місця роботи він звільнився за власним бажанням, чи звертався з заявою про тяжке матеріальне становище представнику не відомо. До 06.12.2012 року він в повному обсязі здійснював оплату. Письмово про оплату заборгованості до співвідповідача не звертались. Визнаючи договір кредиту з підвищеним ризиком КС керується тільки умовами укладеного договору, співвідповідачі про це не повідомлялися. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що про відповідальність за несплату кредиту йому нічого не було відомо, чи надавали документи для ознайомлення не пам'ятає. Жодного листа від КС «Можливість» щодо несплати боргу не отримував. 07.08.2014 року до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги КС «Можливість» не визнав в повному обсязі, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити та пояснив, що написав заяву до КС «Можливість» про видачу кредиту, для яких цілей та розмір встановлював позивач. Приніс довідку про доходи, з першого разу відмовили, потрібен був поручитель. Через день або два знову звернувся, поручитель також надав довідку про доходи. Пояснювали, що відсоткова ставка становить 26% річних, за 45,6% ніякої розмови не було. Кредит надали одразу, сплатив в жовтні 2012 року 544,00грн. та в листопаді 2012 року 544,00грн. В листопаді 2012 року звільнився. 07.08.2014 року до судового засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій він просить справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що позивачем не було дотримано умов договору, про підвищення процентної ставки відповідачів не повідомляли. Нарахована сума боргу неспівмірна з тілом кредиту. При укладені договору не було роз'яснено п.п.3.1, 3.7 договору. Основний борг відповідач [PERSON] визнає, не визнає відсотки, оскільки не є членом кредитної спілки. Пункт 3.7 кредитного договору порушує права, ГК України, ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», п.3.1 договору суперечить підписаній заяві на видачу кредиту. Суд, заслухавши сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги Кредитної спілки та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.09.2012 року між КС «Можливість» та [PERSON] укладено договір кредиту №2972, за яким останній отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. Відповідно до аналітичної відомості по рах.№301 від 18.12.2013 року [PERSON] було видано кредит у розмірі 7000,00 грн. Згідно п.3.5 Кредитного договору, погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається у такому порядку: першочергово проценти, а в наступну чергу - сума кредиту. 14.09.2012 року між КС «Можливість» та [PERSON] укладено договір поруки №2972, за яким останній взяв на себе відповідальність по зобов'язанням боржника [PERSON] за договором кредиту. Відповідно до ст.546 ЦК України зобов'язання може забезпечуватися порукою. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (судсідарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно за ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з п.3.1 Кредитного договору, плата за користування кредитом становить 45,6% річних (0,1249315068% за кожний день користування кредитом) від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Пунктом 3.7 Кредитного договору передбачено, що за будь - яких умов, у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит має визнаватися кредитом з підвищеним ризиком та встановлюється процентна ставка у розмірі 365 % річних від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Підпис відповідача [PERSON] під договором свідчить про його ознайомлення та погодження з його умовами, про укладання договірних відносин між сторонами та про досягнення між ними згоди за всіма умовами угоди. У судовому засіданні він підтвердив належність йому підпису під умовами укладеного договору. Також не заперечував проти підписання ним заяви про прийняття в члени кредитної спілки, довіреності, сплати пайового внеску, а також заповнення і підписання заяви про надання кредиту в сумі 7000грн. на термін 18 місяців, відсоткова ставка 45,6% (ефективна процентна ставка - 26,7%) зі строком повернення кредиту і відсотків до 10 числа кожного місяця в розмірі 544грн. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з 2012 року працює на посаді головного бухгалтера КС «Можливість». Діє тільки за наказами голови правління. За умовами кредитування 45,6% є процентною річною ставкою і нараховуються в разі якщо позичальник не погасив за рік жодного платежу. 26,7% позичальник переплачує за користування кредитом, цей відсоток нараховується на остаточну суму кредиту. Кредитна відсоткова ставка встановлюється зборами, визнання кредиту з підвищеним ризиком проводиться на підставі нормативної бази для кредитних спілок. Відповідно до ст.3 ЦК України однією із засад цивільного судочинства є свобода договору. Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Законом України від 22.09.2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» вказана норма доповнена частиною другою, за якою у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (далі Закон № 1023-XII) він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Як вбачається зі ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року № 2664-ІІІ (далі Закон № 2664-ІІІ) фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, тощо. Згідно ст.4 Закону № 2664-ІІІ фінансовими вважаються послуги, зокрема, щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до ст.ст.1, 21 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року № 2908-Ш кредитна спілка- це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. КС «Можливість» є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом, у тому числі надання кредитів своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості. Відповідно до п.2 розділу 1 Статуту КС «Можливість»- це неприбуткова організація, заснована фізичними особами на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Отже, аналіз приведених правових норм та сам характер фінансово-кредитних відносин, стороною в якій є фізична особа, а також використані у Законах № 1023-XII, № 2664-ІІІ терміни споживчий кредит, фінансова установа, фінансова послуга дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають з кредитних договорів, підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно за ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, та не заперечується відповідачем [PERSON], ним за період з 05.10.2012 року по 07.12.2012 року сплачено 1031,26грн. тіла кредиту та 949,64грн. відсотків за користування кредитом. Отже, його заборгованість за кредитним договором складає: 5968,74грн.- за тілом кредиту та 253,53грн.- за відсотками за користування кредитом. Згідно даного розрахунку [PERSON] в останнє було сплачено внески в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом 07.12.2012 року. Неповерненням отриманого кредиту та відсотків за його користування в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов'язання, які випливають з умов кредитного договору , що є неприпустимим. Невиконання грошового зобов'язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками за його користування, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь спілки неповернутої суми кредиту є правомірними. Згідно за ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивачем відповідно до п.3.7 кредитного договору через прострочення позичальником строків сплати зазначених платежів кредит визнано з підвищеним ризиком з підвищеною процентною ставкою 365% річних від суми залишку кредиту та нараховано суму в розмірі 20472,78грн. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.18 Закону України № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Таковими, зокрема, є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. З огляду на приведені норми закону, суд погоджується з відповідачем [PERSON], що умови договору у п.3.7 щодо підвищеної відсоткової ставки до 365% річних, є несправедливими і такими, що суперечать ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому його вимоги за зустрічним позовом щодо визнання недійсним договору у частині встановленого розміру підвищеної відсоткової ставки є такими, що підлягають задоволенню. До матеріалів справи позивачем надано заяви [PERSON] та [PERSON] від 14.09.2012 року з проханням прийняти їх у члени кредитної спілки «Можливість», протокол №81 засідання правління КС «Можливість» від 14.09.2012 року, де вирішено прийняти до кредитної спілки [PERSON], [PERSON] та прибуткові касові ордери №2462, 2463, 2460, 2461, з яких вбачається, що відповідачами сплачено вступний пайовий внесок та обов'язковий пайовий внесок. Решта зустрічних позовних вимог [PERSON] щодо визнання кредитного договору недійсним, через несправедливість його умов, та у зв'язку з тим, що він не є членом кредитної спілки задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є членами КС «Можливість», сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору, які не суперечать діючому законодавству і волевиявленню учасників правочину, які добровільно підписали договір. При цьому суд виходить із приписів ст.ст.3, 6 ЦК України, згідно яких свобода договору полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори, або утримуватися від укладання договорів, і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості. Оскільки відповідач [PERSON] погодився на умови отримання та погашення кредиту згідно підписаного ним кредитного договору, припинив в односторонньому порядку виконання умов кредитного договору, суд вважає, що нарахування за п.3.7 договору підвищеної відсоткової ставки у розмірі 45,6% річних відповідатиме як умовам договору, так і нормам Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, у грошовому виразі підвищені відсотки за користування відповідачем кредитом складають 2557,70грн., із розрахунку: (343дні х 0,1249315068%/100%) х5968,74грн., де 5968,74грн. тіло кредиту, 343 днів кількість прострочених днів по поверненню кредиту і відсотків з 08.12.2012 року до 19.12.2013 року, 0,1249315068%- відсотки за кожний день користування кредитом. Враховуючи викладене, а також п.п.2.1, 2.2 договору поруки, за якими позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а поручитель у тому ж об'ємі що і позичальник, з відповідачів підлягає стягненню 5968,74грн. тіла кредиту, несплачені відсотки нараховані у період до 07.12.2012 року в розмірі 253,53грн. та відсотки нараховані за період з 07.12.2012 року до 19.12.2013 року в розмірі 2557,70грн., а всього 8799,97грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам по 114,70грн. з кожного., та з КС «Можливість» на користь держави 243,60грн.

Outcome: partial