Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У грудні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 26.02.2016 року рішенням суду шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач проживає окремо. Просила визначити місце проживання [PERSON] [PERSON] Мехметовича, [INFO], разом із матір'ю [PERSON], [INFO]. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. В матеріалах справи наявна заява відповідача, з якої вбачається, що він позовні вимоги визнає повністю та просить розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не зявилася В матеріалах справи заява третьої особи, з якої вбачається, що Служба у справах дітей просить розглядати справу без участі представника третьої особи та винести рішення в інтересах дитини. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [PERSON] Мехметовича, [INFO] (а.с. 6). Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2016 року (а.с. 8). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Службою у справах дітей було обстежено умови проживання дитини та зясовано, що дитина мешкає разом із матір'ю у трикімнатній квартирі разом із бабусею та дідусем. У квартирі новий сучасний ремонт, побутова техніка, меблі. Дитина займає окрему кімнату, яка облаштована всім необхідним для повноцінного життя та розвитку дитини. Згідно характеристики за місцем проживання позивачка зарекомендувала себе з позитивної сторони, вихована, надійна, завжди готова надати допомогу стороннім, нарікання з боку сусідів відсутні. Позивачка є фізичною особою-підприємцем та займається міжнародною торгівлею. Відповідач є громадянином [PERSON]. Постійно проживає у м. Стамбул. Батько дитини не заперечує проти того, щоб син проживав разом із матір'ю. Згідно наданих позивачкою рішень Суду у сімейних справах Турецької Республіки [PERSON] у 2015 року, 2016 році притягався до відповідальності за протиправні дії, вчинені відносно дружини [PERSON]. Згідно висновку органу опіки та піклування № 18/5-118 від 13.03.2018 року (а.с. 31-33), орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити місце проживання дитини з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до принципу 7 Декларації прав дитини якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. У відповідності до ст. 161 СК України якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У судовому засіданні було встановлено, що батько дитини не піклується нею, не здійснює необхідний нагляд та виховання, а відповідно мати має можливість утримувати та виховувати сина, тому, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивачки у розмірі 640 грн.

Outcome: approved