Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

У грудні 2018 року позивач - [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти, на її навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.11.1993 року, рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.02.2012 року шлюб між ними розірвано. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 10.05.2012 року з відповідача на користь її матері [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. На теперішній час вона досягла повноліття і є студенткою 3 курсу Миколаївського національного аграрного університету, форма навчання заочне на контрактній основі. Її навчання вимагає додаткових витрат на проїзд до місця навчання, проживання, придбання одягу, харчування, підручників. Разом з тим, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, у вищевказаному розмірі. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.07.2019 року позов було задоволено. Відповідач не погодившись з ухваленим рішенням 07.05.2020 року звернувся до суду з заявою про перегляд вищезазначеного рішення. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.10.2020 року заочне рішення від 02.07.2019 року було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча судом про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надала. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, матеріали справи містять письмові пояснення відповідача, в яких зазначається, що відповідач позовні вимоги не визнає за необґрунтованістю та не доведеністю належними доказами. Зокрема, позивачем не надано доказів того, чи сплачуються фактично аліменти за навчання, та в якому розмірі. Крім того, відповідач зазначає, що він на даний час не працює, сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від іншого шлюбу він має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на його утриманні. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступного висновку. Як встановлюють ч.1 та ч.3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у цього Кодексу. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду починаючи від дня пред`явлення позову. В той же час ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки, в тому числі щодо утримання дітей, та оскільки суду не надано доказів, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачем, то суд, частково задовольняючи позовні вимоги, враховує матеріальне становище відповідача, який на даний час не працює, наявність у нього двох дітей від іншого шлюбу, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial