Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] та усунути їй перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначила, що їй, [PERSON] , на підставі договору дарування від 20.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2562, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . 21.07.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем - [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що вони стали однією сім`єю відповідача було зареєстровано за фактичним місцем їх проживання за адресою: [ADDRESS] . Сімейні відносини з відповідачем не склалися, фактичні шлюбні відносини припиненні з червня 2010 року. На підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, з того часу сторони проживають окремо. З 2012 року відповідач [PERSON] не проживає разом з позивачем за вищевказаною адресою, добровільно покинув своє місце реєстрації, забравши всі свої особисті речі. З того часу позивач неодноразово нагадувала відповідачу щодо упорядкування місця реєстрації з його фактичною адресою проживання, на що він погоджувався, але через свою зайнятість, відрядження та брак часу просив трохи почекати. Таким чином, за вказаною адресою зареєстровані: позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , син [PERSON] та мати [PERSON] . До теперішнього часу відповідач у вказаній квартирі не з`являється, фактично проживає за іншою, але відмовляється знятися з реєстрації в добровільному порядку, бо тоді йому необхідно буде з`явитися в районному військовому комісаріаті, чого він не бажає робити. Фактично відповідач не проживає в квартирі з 2012 року, тобто без поважної на те причини не користується житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , вже більше 5-ти років. В оплаті комунальних послуг участі не приймає, тому позивачу доводиться сплачувати комунальні послуги за зайву особу по кількості зареєстрованих осіб. Беручи до уваги, що вартість за комунальні послуги постійно зростає позивач несе додаткові необґрунтовані витрати. Вважає, що задля захисту її права необхідно усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача Павленко І.О. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Чечелівського та Шевченківського району м. Дніпро в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 липня 2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 21 липня 2007 року, актовий запис № 509 (а.с. 6). З вищевказаного свідоцтва про шлюб також вбачається, що дошлюбне прізвище [PERSON] « [PERSON] ». Позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 20 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2562 (а.с. 7), на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8436636 від 23 вересня 2005 року, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 8). Судом також встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано (а.с. 10). Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2417 від 02 листопада 2017 року, виданої Комунальним підприємством «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради [PERSON] , до складу сім`ї/зареєстрованих у квартирі [ADDRESS] входять: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). При цьому, відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] , в якій він зареєстрований, з 2012 року, його особистих речей у квартирі не виявлено, спальне місце та інші ознаки, які б вказували на його фактичне проживання у даній квартирі, відсутні, що підтверджується Актом про не проживання та відсутність особистих речей від 06 листопада 2017 року, складеним [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник \~зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. \~ За приписами ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. \~ Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. \~ Згідно ч. 2 ст. 405 \~ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право\~на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем\~позовних вимог\~щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , та вважає необхідним\~дані позовні вимоги задовольнити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved