Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У грудні 2017 року Міністерство оборони України, Військова академія (м. Одеса) звернулись до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 30 липня 2014 року відповідач був зарахований курсантом першого курсу до Військової академії, та поставлений на всі види забезпечення за курсантськими нормами. Зазначали, що 30 липня 2014 року між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника Військової академії (м. Одеса) полковника [PERSON] та курсантом [PERSON] був укладений контракт на час навчання до присвоєння військового звання «лейтенант», умовами якого передбачено, що відповідач взяв на себе зобовязання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, повязані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. 08 грудня 2016 року Вченою радою академії, за результатами доповіді начальника факультету підготовки спеціалістів високомобільних десантних військ полковника [PERSON] було прийнято рішення про відрахування курсанта [PERSON] з числа курсантів Військової академії зі сторони військовослужбовця через небажання продовжувати навчання. Наказом начальника Військової академії від 18 січня 2017 року № 5- РС, рапорту, та на підставі протоколу Вченої ради Військової академії №5 від 08 грудня 2016 року у відповідності до пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів» було відраховано з Військової академії. Відповідно до п.36, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 та п. 2.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з солдатом [PERSON] (у звязку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). 18 січня 2017 року відповідача було виключено із списків особового складу Військової академії, знято зі всіх видів забезпечення та направлено у розпорядження Білоцерківського ОМВК Київської області для постановки на військовий облік. Відповідно до довідки-розрахунку від 18 січня 2017 року № 1/55/38, складеної Військовою академією (м. Одеса), загальний розмір витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] у Військовій академії (м. Одеса) становить 29846,51 грн. Сума заборгованості становить 29846,51 грн., яка станом на грудень 2017 року, відповідачем у добровільному порядку не сплачена. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування витрат за період навчання суму заборгованості в розмірі 29846,51 грн. Та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Представники позивачів, діючі за довіреностями від 01 березня 2018р. та 20 листопада 2017року, в судове засідання не зявилися, надали заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, та просили суд слухати справу за їх відсутністю та розглянути справу в порядку заочного провадження (а.с.29). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди представників позивачів вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. п. 3, 4 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Відповідно до п.1 «Положення про Міністерство оборони України», затвердженого указом Президентом України від 06 квітня 2011 року №406/2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Згідно з п.3 зазначеного Положення основним із завдань Міністерства оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. За змістом ст.ст.1 та 10 Закону України «Про оборону України», ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, а органом державної влади на місцях є підпорядковані Міністру оборони командири зєднань, частин, інших формувань. Міністерство оборони України, згідно рішення Конституційного Суду України №3-РП/99 від 08 квітня 1999 року, є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до Закону України «Про Збройні Сили України», та Статуту Військової академії (м. Одеса) академія входить до складу Збройних Сил України і підпорядкована Міністерству оборони України. Згідно п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.08 №1153/2008, контракт про навчання припиняється (розривається) достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. В разі відрахування через небажання продовжувати навчання, відраховані курсанти відшкодовують Міністерству оборони України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Згідно п. п. З, 4 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Згідно з вимогами Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України від 03 серпня 2016 року №400, відшкодовані колишніми курсантами відповідного навчального закладу, як плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю. Судом встановлено, що Військова академія (м. Одеса), яка із врахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» являється субєкт владних повноважень на місцях в системі Збройних Сил України, уповноважена центральним органом виконавчої влади - Міністерством оборони України виконувати повноваження по відшкодуванню вищезазначених витрат. При цьому, їх відшкодування повязано з проходженням та звільненням громадян з публічної служби. Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачено обов'язок громадян, відрахованих з військових навчальних закладів Збройних Сил України через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Згідно п. 8 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони. Встановлено, що на підставі наказу начальника Військової академії (м. Одеса) №229 від 30 липня 2014 року [PERSON] зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до Військової академії (м. Одеса) (а.с.4). Відповідно до наказу начальника Військової академії (м. Одеса) №24-ПМ від 30 липня 2014року [PERSON] призначено на посаду «курсант» (а.с. 3). У подальшому, наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 04 серпня 2014року № 157 [PERSON], зараховано до списків особового складу Військової академії та на всі види забезпечення за курсантським нормами (а.с. 5). У відповідності до вимог п. п. 15, 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.08 №1153/2008, 30 серпня 2014року між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника Військової академії (м. Одеса) полковник [PERSON] та курсантом [PERSON] був укладений контракт на час навчання до присвоєння військового звання «лейтенант»(а.с.6). Згідно умов укладеного Контракту передбачено, що відповідач взяв на себе зобовязання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, повязані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Проте, 28 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до командування Військової академії з рапортом про відрахування його з числа курсантів Військової академії у звязку з розірванням контракту з сторони військовослужбовця через небажання продовжувати навчання (а.с.7). 08 грудня 2016 року Вченою радою академії, за результатами доповіді начальника факультету підготовки спеціалістів високомобільних десантних військ полковника [PERSON] було прийнято рішення про відрахування курсанта [PERSON] з числа курсантів Військової академії зі сторони військовослужбовця через небажання продовжувати навчання (а.с.9). Наказом начальника Військової академії від 18 січня 2017 року № 5- РС, рапорту та на підставі протоколу Вченої ради Військової академії №5 від 08 грудня 2016року у відповідності до пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів » Міністерства оборони України наказу Міністра оборони України від 24.12.1997 року № 490 відповідача було виключено із списків особового складу Військової академії, знято зі всіх видів забезпечення та направлено у розпорядження Білоцерківського ОМВК Київської області для постановки на військовий облік (а.с.10-11,12). Відповідно до довідки-розрахунку від 18 січня 2017 року № 1/55/38, складеної Військовою академією (м. Одеса), загальний розмір витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] у Військовій академії (м. Одеса) становить 29846,51 грн. (а.с.13). Сума заборгованості становить 29846,51 грн., яка станом на грудень 2017 року, відповідачем у добровільному порядку не сплачена. Таким чином, враховуючи наявність у відповідача перед позивачем заборгованості, що підтверджується матеріалами справи, а також відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б вказували на неправомірність звернення позивача з вимогою про стягнення з відповідача даних коштів, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд доходить до висновку, що позовні вимоги Міністерства оборони України, Військової академії (м. Одеса) про відшкодування витрат за період навчання підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1600,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача (а.с.23).

Outcome: approved