Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У жовтні 2008 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із позовом про знесення самовільно побудованої споруди, у якому зазначив, що він є співвласником домоволодіння та користувачем земельної ділянки, розташованих за адресою : [ADDRESS]. Влітку 2008 року на межі земельних ділянок відповідачка [PERSON] з порушенням будівельних норм розпочала будівництво гаражу. Просив суд знести самовільно побудований [PERSON] гараж та стягнути з неї на свою користь судові витрати (т.1 а.с.4). Ухвалою суду від 04.12.2008 року до участі у справі у якості третьої особи залучено [PERSON] (т.1 а.с. 53). У січні 2009 року [PERSON] звернувся до [PERSON] та [PERSON] із позовом у якому уточнивши підстави, вже просив суд зобов'язати співвідповідачів знести самовільно побудований ними гараж та огорожу (т.1 а.с.70). В період із 11.03.2009 року по 13.04.2011 року провадження у цивільній справі зупинялося до вирішення іншого взаємопов'язаного спору, розгляд якого здійснювався Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа виконком Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради про відновлення меж суміжного користування (т.1 а.с.93-94, 107). У вересні 2012 року додатково доповнивши обставини позову, збільшив розмір позовних вимог, просив суд зобов'язати співвідповідачів усунути перешкоди у користуванні власністю - гаражем шляхом знесення гаражу, вольєру, кам'яної огорожі в домоволодінні [ADDRESS]; стягнути солідарно на його користь моральну шкоду у сумі 5000, 00грн. (т.1.а.с.160-163). В період із 05.12.2012 року по 17.01.2014 року провадження у справі зупинялося у зв'язку із проведенням судової будівельно-технічної експертизи (т.1. а.с.210, 262). У судовому засіданні 27.02.2014 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити, посилаючись на обставини позову та надані суду докази. Будучи під письмову розписку ознайомлений із місцем та часом судового розгляду, на судові дебати не з'явився, до суду надіслав заяву про відкладення судового засідання, у зв'язку із хворобою. Співвідповідач [PERSON] у судовому засіданні обставини позову не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на безпідставність доводів та необґрунтованість вимог, просила суд у задоволенні позову відмовити. Співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. До суду надіслала заяву, у якій заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила розгляд справи здійснювати без своєї присутності. Представник третьої особи - виконкому Ленінської районної у м.Дніпропетровську, за довіреністю Блинова О.С., у своїй висловленій позиції щодо позовних вимог покладалася на розсуд суду. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомлений про місце та час судового розгляду, у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи без своєї присутності. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст..41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Земельного кодексу України, Цивільного кодексу, інших законів України, практику Верховного Суду України. Суд, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.04.1996 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1528, позивачу по справі [PERSON] на праві особистої власності належить 49/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Власником 51/100 частини вказаного домоволодіння є [PERSON], згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером № 210. (т.1. а.с. 5, 15-18, 24). На підставі рішення народного суду Ленінського району м.Дніпропетровська від 30.05.1988 року власником суміжного домоволодіння [ADDRESS] була [PERSON], померла 01.08.2008 року. За своє життя [PERSON] за договором дарування 01.12.2000 року подарувала ? частину жилого будинку із господарчими будівлями співвідповідачці [PERSON] (т.1 а.с.40,41,43). На час вирішення спору відповідачка [PERSON] є власником суміжного домоволодіння [ADDRESS]. Право власності на ? якого набула в порядку спадкування після смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.04.2009 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1497 (т.1 а.с.141), а на ? частину згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу 06.06.2013 року, укладеного із [PERSON] (т.2 а.с.7-8). Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.12.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2012 року (т.1 а.с.99-105) встановлено, що у власність чи то користування земельні ділянки, на яких розташовані домоволодіння, жодній із сторін не виділялися. Починаючи із 2008 року позивач неодноразово звертався до виконкому Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради, контролюючих органів з приводу самовільного будівництва [PERSON] та [PERSON] вольєру, гаражу та огорожі (т.1. а.с. 19-23, 28-39, 192-193). За його заявою у січні 2013 року Ленінська районна рада м.Дніпропетровська звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому посилаючись на обставини щодо самовільного будівництва, просила суд зобов'язати відповідачку за власний рахунок знести гараж та кам'яну огорожу. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 року у задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с.23-24). Водночас, як вбачається із технічних паспортів на вказаний будинок, виготовлених КП «Дніпропетровське МБТІ» станом на 03.11.2000 року та на 14.01.2009 року, витягу з реєстру прав власності складеного станом на 24.02.2009 року та правовстановлюючих документів (т.1. а.с.45-50, 80-84, 141-146), саме попереднім власником [PERSON] на території свого домоволодіння на законних підставах було збудовано вольєр, на межі з домоволодінь зведено кам'яну огорожу, але без отримання відповідних дозволів побудовано гараж літ.Л. Таким чином, доводи позивача [PERSON] щодо будівництва спірних об'єктів нерухомості співвідповідачами [PERSON] та [PERSON] суд вважає безпідставними. Також не можуть бути визнані судом як обґрунтовані доводи [PERSON] з приводу наявних у нього перешкод у користуванні та обслуговуванні свого гаражу Літ.О, його погіршення технічного стану, руйнування, у зв'язку із розміщенням на території домоволодіння співвідповідачки [PERSON] гаражу, вольєру та огорожі, оскільки згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с. 238-260) саме розташування гаражу власника [PERSON] не відповідає пожежним нормам по відношенню до житлового будинку (літ.А-1) належного [PERSON], стан його несучих будівельних конструкцій задовільний, через відсутність вимощення навкруги гараж потребує його облаштування, укріплення фундаменту, ремонту гідроізоляції, відновлення захисного шару бетону. Причинами, які могли б призвести до виявлених під час дослідження змін, за висновком судової експертизи, стали тривалий понад 30 років час експлуатації гаражу, відсутність замощення навкруги, замокання фундаментів, не якісно виконане мурування стін гаражу, не своєчасне виконання поточних ремонтів. Наданий суду позивачем у якості доказу, складений у 2008 році Інститутом проектування та експертизи будівництва висновок обстеження та оцінки технічного стану гаражу (т.1 а.с.56-64) суд відхиляє з позиції неналежності. Оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції, розглянувши спір в межах заявлених вимог, вважає обставини, на які посилався позивач в обґрунтування вимог такими, що не ґрунтуються на доказах, а позовні вимоги незаконними. За правилом ст. 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до вимог статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки, аналізуючи здобуті по справі докази, суд першої інстанції вважає доводи [PERSON] щодо протиправної поведінки співвідповідачів, обсягу порушених його прав такими, що не відповідають встановленим судом обставинам спору, тому майнові вимоги про відшкодування шкоди є необґрунтованими та незаконними. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення, від оплати судових витрат позивач не звільнений, тому відшкодуванню за рахунок співвідповідачів не підлягають. З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed