Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного 03.08.2021 року між ним та відповідачем цивільно-правового договору № 03-21 відповідач зобов`язався виконати роботу - складання та випробовування вузла «інженерна пароочистка» в кількості 4 штук у строк до 16.08.2021 року, а п. 6.2 додатку до договору від 16.08.2021 року визначено, що виконавець зобов`язується виконати роботи в строк до 23.08.2021 року та сторони погодили умову, згідно якої встановлено сплату виконавцем 1000,00 грн. штрафу на користь замовника за порушення виконавцем терміну виконання робіт. Виконавцем у порушення п. 6.2 договору не виконано повного обсягу робіт до 23.08.2021 року, що підтверджується актом прийняття робіт від 27.08.2021 року. Тому позивач просить стягнути з відповідача 1000,00 грн. штрафу та понесені судові витрати. Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив. Представник позивача та відповідач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, у яких просять проводити розгляд спрви за їхньої відсутності. У поданій до суду заяві представник позивача вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві просить зменшити розмір штрафу на 80 %. Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в їхній відсутності на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.08.2021 року між ТОВ «Бент-Айрон» як замовником та [PERSON] як виконавцем укладено цивільно-правовий договір № 03-21, за яким відповідач зобов`язався власними силами та на свій ризик виконати роботу - складання та випробовування вузла «інженерна пароочистка» в кількості 4 штук, а замовним зобов`язався прийняти її та оплатити результати роботи, а саме винагороду, виходячи з виконаної роботи з розрахунку 4200,00 грн. Згідно п. 8.1 договору термін його дії (виконання робіт за договором) встановлено з 03.08.2021 року до 16.08.2021 року. Відповідно до додатку від 16.08.2021 року № 1 до цивільно-правової угоди № 03-21 від 03.08.2021 року сторони дійшли згоди та прийняли рішення про внесення змін в розділи № № 3, 6 договору, додали пункт 3.4 та пункт 6.2 виклали в такій редакції: «3.4. У випадку порушення термінів виконання робіт, що є предметом договору, виконавець сплачує на користь замовника штраф у розмірі 1000,00 грн. Сторонами погоджено, що зазначений розмір штрафу сплачується виконавцем за порушення терміну виконання робіт за кожні 30 днів. 6.2. Виконавець зобов`язується виконати роботи, що є предметом договору, в строк до 23.08.2021 року. Після закінчення виконання робіт між сторонами складається акт виконаних робіт». 27.08.2021 року сторонами складено акт № 0521 прийняття робіт, з якого слідує, що [PERSON] здав виконану за договором роботу з належною якістю виконання і роботу прийнято без зауважень та відповідач отримав винагороду в розмірі 3381,00 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 549 ЦК України визначено, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). За положеннями ч. ч. 1, 2, 3 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналіз досліджених судом доказів та встановлених судом обставини свідчить про те, що відповідачем було допущено порушення строку виконання обумовлених договором робіт, так як всупереч п. 6.2. договору роботи були виконані не в строк до 23.08.2021 року, а дещо пізніше - 27.08.2021 року. Втім з огляду на те, що в пункті 3.4. договору сторони передбачили настання цивільно-правової відповідальності виконавця робіт у вигляді сплати ним штрафу в розмірі 1000,00 грн. за кожні 30 днів, але відповідачем не було допущено прострочення виконання зобов`язань на 30 днів, а лише на 4 дні, суд не знаходить підстав для задоволення позову. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України оскільки судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, враховуючи відмову в задоволенні позову, сплачений позивачем за подання позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed