Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-08 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся в суд з позовом до Спілки рибалок-любителів «Сичавка», за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON], [PERSON] в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Ради спілки рибалок-любителів «Сичавка» від 10 вересня 2012 року, оформлене протоколом № 27, визнати за ним право користування місцем для влаштування пірсу та зберігання плавзасобу, суміжним з пірсом [NUMBER], шириною 2,5 метри, зобов'язати відповідача не перешкоджати йому у спорудженні та використанні естакади для зберігання та спуску на воду належного йому плавзасобу. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 1981 р. він є членом спілки рибалок-любителів «Сичавка», кожному члену спілки виділялися місця для будівництва куренів, а тим членам, що мали човни також виділялися міста для зберігання плавзасобів з можливістю встановлення на цих місцях пірсів, що забезпечують можливість швартування човнів, їх спуск на воду, підйом з води та зберігання. З моменту вступу до членів спілки він мав курінь, човен, використовував пірс для зберігання човна. Згідно з останньою нумерацією номер його куреня [NUMBER]. Після того, як в останній раз його пірс був зруйнований внаслідок шторму, він приймав участь у відновленні дороги, але грошей для відновлення пірсу в нього не вистачало, у зв'язку з чим пірс не відновлювався. Протягом всього часу коли не відновлювався пірс він як і раніше сплачував грошові внески до спілки. У 2013 році відновив пірс, але його було демонтовано невідомими особами, після чого від правління він дізнався, що місце під пірс передано [PERSON] на підставі рішення ради Спілки, оформленого протоколом № 27 від 10 вересня 2012 року. Не погоджуючись з діями спілки позивач звернувся до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, а також наголосив, що не претендує на пірс [NUMBER], а лише захищає свої права на використання пірсу № [NUMBER], оскільки рішення ради Спілки про виділення [PERSON] місця між пірсом [NUMBER] та [NUMBER] позбавляє його прав на пірс, які належали йому з моменту вступу до членів спілки і яких його ніхто не позбавляв. Представник позивача також просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позові та з урахуванням наданих в судовому засіданні пояснень. Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, надали письмові заперечення в яких зазначили, що позивач фактично вважає себе користувачем пірсу [NUMBER], при цьому не надав до суду жодного доказу в підтвердження права користування цим пірсом та наявності плавзасобу, доказів порушення статуту Спілки та Законів України при винесенні радою Спілки рішення від 10 вересня 2012 року, яким за [PERSON] було закріплено місце між пірсами [NUMBER] та [NUMBER], також не надав підтверджуваних документів про сплату членських внесків за користування пірсом. В запереченнях на позов також зазначається, що [PERSON] є законним користувачем пірсу [NUMBER], що підтверджується членською книжкою від 28.06.2008 р., в якій зазначено, що за нею закріплений пірс [NUMBER], крім того за вказаний пірс [PERSON] сплачує членські внески. Треті особи також заперечували проти задоволення позову. Вважають, що законним користувачем місцем між пірсами [NUMBER] та [NUMBER] є [PERSON] оскільки на неї були переоформлені права її матері - [PERSON] на цей пірс, який [PERSON] придбала разом з куренем у 2004 р. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що будь-яких документів, щодо придбання куреня [NUMBER], пірсу № [NUMBER] та човна не має, місце між куренями [NUMBER] та [NUMBER] протягом багатьох років було вільне, у 2013 р. вона власноручно визначила місце для розташування свого пірсу напроти належного їй куреня [NUMBER]. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору оренди землі від 11.09.2012 р. укладеного між Комінтернівською районною державною адміністрацією (Орендодавцем) та Спілкою рибалок-любителів «Сичавка» (Орендарем), останній орендував строком на 49 років земельну ділянку площею 4,9500 га, в тому числі: 4,9500 га - кемпінгів, будинків для відпочинку або для проведення відпусток. Цільове призначення земельної ділянки: «для експлуатації та обслуговування причалу [NUMBER]». Місце розташування земельної ділянки: [ADDRESS]. Згідно п. 1.6 Статуту Спілки рибалок-любителів «Сичавка» (далі Статут) Спілка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Отже Спілка рибалок-любителів «Сичавка» є користувачем земельної ділянки площею 4,9500 га, яка розташована на території Сичавської сільської ради та передана Спілці для експлуатації та обслуговування причалу [NUMBER]. Відповідно до п. 1.2 Статуту, Спілка є добровільним, суспільним, неприбутковим об'єднанням, створеним з ініціативи громадян, що об'єдналися на основі спільних інтересів, для досягнення загальних цілей в області розвитку любительського рибного лову. Згідно п. 1.3 Статуту, Спілка заснована на членстві й створюється для захисту спільних інтересів і досягнення статутних цілей. У відповідності до п. 1.8 Статуту, Спілка здійснює свою діяльність на принципах рівноправності її членів. Позивач є членом спілки рибалок-любителів «Сичавка» з 1981 року по теперішній час, що підтверджується членською книжкою [NUMBER] (а.с. 19). В користуванні позивача знаходиться курінь, загальною площею 57,5 кв. м, номер якого в теперішній час - [NUMBER]. Наявними в справі доказами, зокрема копією перепустки прикордонних військ КДБ СРСР, показаннями свідків, фотографіями підтверджується той факт, що позивач мав у користуванні човен. Про цей факт також свідчить та обставина, що протягом багатьох років [PERSON] використовував пірс за призначенням - для зберігання човна, як власник човна та користувач пірса приймав участь у відновленні дороги після чергового шторму. Відповідно до п. п. 2.1 п. 2 Статуту Спілки основною метою створення та діяльності спілки є, крім іншого, організація та утримання маломірних суден та інших плавзасобів, утримання і використання спеціальнообладнаних гідротехнічних споруд. Відповідно до п.п. 3.2.8 п. 3 Статуту Спілки члени спілки мають право на придбання плав засобів і мати місце для їх зберігання. Допитані в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] на протязі багатьох років є членом Спілки, має курінь, човен, також мав у користуванні пірс. Після чергового шторму, пірс, яким користувався [PERSON] було зруйновано. З метою укріплення берегу причалу «Сичавка» та відновлення дороги, був організований збір коштів, тих хто відмовлявся сплачувати кошти, позбавляли місць для плавзасобів (причалів). Позивач сплатив необхідну суму, збором коштів займався [PERSON] Також зазначені свідки пояснили, що оплата членських внесків за пірси окремо не проводилась. Рішення про позбавлення [PERSON] права користування пірсом не приймалися. Допитаний з боку відповідача свідок [PERSON] пояснила, що вона була головою Спілки рибалок-любителів «Сичавка» з 2000 року по 2005 рік, за період її роботи головою Спілки окремо за пірси не платили, позивач вчасно сплачував членські внески. Також доказом того, що в користуванні [PERSON] перебував човен та пірс, є наявна в матеріалах справи копія листа-повідомлення Ради причалу на адресу позивача про необхідність внесення грошових коштів на укріплення берегу, в якому зазначено, що особи, які не сплатять кошти будуть позбавлені місця для човна, тобто пірсу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона було головою Спілки рибалок-любителів «Сичавка» з 2005 року та за час її головування [PERSON] своєчасно сплачував членські внески, приймав участь в укріпленні дороги після того, як її разом з пірсами розмило внаслідок шторму. В укріпленні дороги приймали участь лише члени спілки, яки мали у користуванні пірс і бажали відновити його. Члени спілки, які не приймали участь в укріпленні дороги позбавлялися права користування місцем під пірси, нею було складено відомість, в якій зазначалися особи, що приймали участь в укріпленні дороги, серед цих осіб під № 10 значиться [PERSON] - одне місце під пірс, але при розподілі берегової смуги інтереси [PERSON] помилково не були враховані, йому не було зроблено відмітку в членській книжці про те, що за ним закріплений пірс, проте права на пірс він не позбавлявся. Відповідачем не було надано до суду жодних доказів того, що позивача було позбавлено права користування пірсом. Згідно ст. 13 Закону України «Про об'єднання громадян» об'єднання громадян діє на основі статуту або положення. В Статуті Спілки окремо не передбачено можливості позбавлення члена Спілки місця для розміщення причалу (пірсу), проте виходячи з загальних положень п. п. 3, 4 Статуту Спілки це можливо зробити лише на підставі рішення Ради Спілки. За вказаних обставини, суд приходить до висновку, що позивач не втратив права користування пірсом, оскільки його не було позбавлено такого права. Суд критично ставиться до посилань представників відповідача про те, що позивач не надав до суду письмових доказів (рішення Ради причалу, списку пірсів), з яких вбачалося б, що за ним закріплено пірс № [NUMBER], оскільки такі документи можуть бути лише у відповідача, як суб'єкта господарювання, який в свою чергу, не надав до суду жодного документу (списку користувачів пірсів тощо) датованого раніше 2011 року, хоча за ухвалою суду такі документи витребувалися. Також, суд вважає необґрунтованими посилання представників відповідача на те, що відсутність у членській книжці позивача запису із зазначенням номеру пірсу підтверджує факт відсутності у позивача права користування пірсом, оскільки, як пояснили самі представники відповідача у судовому засіданні, будь-якими нормативними або внутрішніми документами Спілки не передбачена обов'язковість зазначення у членській книжці номеру пірсу, який перебуває у користуванні її члена. Також у бланку членської книжки відсутня графа щодо відомостей відносно пірсу (його номер, розмір тощо), ведення членської книжки здійснюється адміністрацією Спілки. Таким чином, виходячи з того, що [PERSON] є членом Спілки рибалок-любителів «Сичавка», мав в користуванні човен та пірс для його зберігання, приймав участь в укріпленні дороги після руйнування пірсів, не має заборгованості зі сплати членських внесків, рішення щодо позбавлення його місця для зберігання човна радою Спілки не приймалося, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] має право на закріплення за ним місця для зберігання плавзасобу. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Оскільки колишній пірс [PERSON] розташовувався між пірсами, які за останньою нумерацією мають номери № [NUMBER] - [NUMBER], суд вважає, що розгляд радою Спілки питання закріплення зазначеного місця за [PERSON] без врахування інтересів іншого користувача, який не втратив відповідне право, і який навіть не був запрошений на засідання ради Спілки, є протиправним, оскільки фактично позбавило [PERSON] належного йому права мати місце для зберігання човна, а тому рішення ради Спілки від 10.09.2012 р., оформлене Протоколом № 27 підлягає визнанню незаконним та скасуванню в частині визнання пірсу між номерами [NUMBER] та [NUMBER] за куренем [NUMBER]. Надані представниками відповідача на обґрунтування наявності у [PERSON] права на пірс членська книжка [PERSON], список пірсів, журнал обліку членів Спілки не можуть бути доказами наявності у [PERSON] відповідного права, оскільки відповідно до положень Статуту Спілки (п. 4.13.9) місця для зберігання особистих плавзасобів виділяються рішенням ради спілки, а таке рішення стосовно [PERSON] було прийняте лише 10.09.2012 р., тобто до зазначеного часу жодної правової підстави вважати пірс між № [NUMBER] та [NUMBER] закріпленим за [PERSON] не було. Суд вважає передчасною вимогу [PERSON] щодо визнання за ним права користування місцем для влаштування пірсу між пірсами № [NUMBER] та [NUMBER]/а, оскільки рішення щодо відмови [PERSON] в закріпленні за ним відповідного пірсу Радою спілки, до компетенції якої відноситься вирішення відповідних питань, не приймалося і може вирішуватись після усунення перешкоди для цього у вигляді рішення ради спілки від 10.09.2012 р. оформленого протоколом № 27, яким вже розподілене спірне місце. Так само є передчасною до вирішення питання про надання або відмову в наданні [PERSON] місця для зберігання плавзасобу вимога позивача про усунення перешкод у користуванні пірсом. Враховуючи наведене,

Outcome: partial