Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до ДТГО «Південно-Західна залізниця» про визнання нежитлового приміщення житловою площею, визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що з 2004 року він разом зі своєю сім`єю проживає за адресою: [ADDRESS] у приміщенні, розташованому у четвертому під`їзді на 15 поверху будинку. Зазначене приміщення було надано йому відповідачем для проживання разом із сім`єю, оскільки він працював у ДТГО «Південно-Західна залізниця». При вселенні до цієї квартири ордер йому видано не було. Ним лише було укладено договори на оплату комунальних послуг, водопостачання, електроенергії. Він неодноразово звертався до органів влади та місцевого самоврядування з заявами про переоформлення цього приміщення з нежитлового в житлове. Разом з тим, жодних документів про переведення нежитлового приміщення у житлове та ордеру йому до даного часу не надано. Відсутність зазначених документів перешкоджає йому та членам його сім`ї зареєструватися за місцем проживання, а також зареєструвати право власності на нього. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати нежитлове приміщення № 194, розташоване на 15 поверсі четвертого під`їзду будинку за адресою: [ADDRESS] , житловою площею; - визнати за ним, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право власності на приміщення, яке має відокремлений номер № [NUMBER] , розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 170). Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Підтримав викладене у відзиві на позовну заяву (а.с. 73-75). Пояснив, що згідно Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23 лютого 2012 року та постанови КМУ «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25 червня 2014 року № 200 утворено ПАТ «Українська залізниця». ПАТ «Українська залізниця» є власником майна, переданого йому ДТГО «Південно-Західна залізниця» згідно передавального акту, затвердженого Міністром інфраструктури України від 18 серпня 2015 року. До статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» увійшло майно ДТГО «Південно-Західна залізниця», в тому числі й майно, що є предметом спору у цій справі. Відповідно до наказу ПАТ «Українська залізниця» від 01 грудня 2015 року № 045 «Про наділення майном регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», житловий будинок по [ADDRESS] було закріплено за регіональною філією «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Треті особи у судове засідання не з`явились, направили до суду заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 172, 174, 176, 178). Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працює в ПАТ «Українська залізниця» на посаді інженера 1 категорії Департаменту безпеки руху з 10 квітня 2017 року по теперішній час, що підтверджується довідкою ПАТ «Українська залізниця» від 05 жовтня 2018 року (а.с. 55). З позову вбачається, що з 2004 року [PERSON] разом зі своєю сім`єю проживає за адресою: [ADDRESS] у приміщенні, розташованому у четвертому під`їзді на 15 поверху будинку. Зазначене приміщення було надано йому відповідачем для проживання разом із сім`єю. Зазначене підтверджується довідкою Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 1 «Південно-західна залізниця» від 10 лютого 2015 року (а.с. 50). Позивач просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати нежитлове приміщення № 194, розташоване на 15 поверсі четвертого під`їзду будинку за адресою: [ADDRESS] , житловою площею; - визнати за ним, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право власності на приміщення, яке має відокремлений номер № [NUMBER] , розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частин 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Встановлено, що ПАТ «Українська залізниця» є власником майна, переданого йому ДТГО «Південно-Західна залізниця» згідно передавального акту, затвердженого Міністром інфраструктури України від 18 серпня 2015 року (а.с. 81-85). Відповідно до наказу ПАТ «Українська залізниця» від 01 грудня 2015 року № 045 «Про наділення майном регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», житловий будинок по [ADDRESS] було закріплено за регіональною філією «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 86-89). Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Фактично питання про визнання нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] житловою площею порушено особою, що не є власником зазначеного приміщення. За таких обставин, відповідачем жодних прав позивача не порушено. Крім того, порушення питання про визнання приміщення житловою площею не надає позивачу права на набуття права власності на нього як на житлове приміщення. Законом визначений певний порядок та черговість набуття фізичними особами житла у власність. Таким чином, у позивача відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес з боку відповідача. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed