Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] в порядку статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт належності йому договору купівлі-продажу від 29 березня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №725. Заява обґрунтована тим, що заявнику на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 березня 2002 року належить квартира [ADDRESS] . При посвідчені нотаріусом договору купівлі-продажу квартири була допущена помилка, а саме невірно зазначено ім`я заявника « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Ухвалою суду від 08 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено до розгляду із викликом учасників справи. У судове засідання заявник не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29 березня 2002 року державним нотаріусом Другої павлоградської державної нотаріальної контори Білоножко А.Г. посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 29 березня 2002 року. Договір зареєстровано в реєстрі за № 725. Покупцем у договорі зазначено: [PERSON] , котрий мешкає в [ADDRESS] . Як вбачається з копії паспорту серїі [NUMBER] , виданого Павлоградським РВ УМВС України в Дніпропетровській області у серпні 2004 року, заявник [PERSON] був зареєстрований 04 жовтня 2002 року за адресою: [ADDRESS] . Тобто, виходячи з вищевикладеного, договір купівлі-продажу квартири від 29 березня 2002 року є належним заявнику, оскільки місце проживання останнього було зареєстровано у квартирі, яка є предметом договору. Заявником також надані суду й інші документи, видані на його ім`я, з аналізу яких вбачається, що його прізвище в договорі купівлі-продажу було записано з помилкою. Аналіз наданих заявником документів виключає сумніви у належності заявнику договору купівлі-продажу квартири. Суд вважає, що різне написання прізвища заявника викликано різним перекладом з російської мови на українську. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що належність заявнику правовстановлюючого документу є доведеною, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved