Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 червня 2015 року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у виді частини житлового будинку № 146, розташованого по вул. Жовтневій смт. Арбузинка Миколаївської області та земельного паю. Посилаючись на неможливість оформлення спадкових прав у нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів, позивач прохав визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку № 146, розташованого по вул. Жовтневій смт. Арбузинка Миколаївської області, а також на ? частину земельного паю, розташованого на території Арбузинської селищної ради Миколаївської області. У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що у 1986 році вона одружилася з [PERSON] та під час перебування у шлюбі придбали житловий будинок № 146, розташований по вул. Жовтневій смт. Арбузинка Миколаївської області. Також за час спільного проживання на підставі розпорядження Арбузинської райдержадміністрації від 3.04.2004 року № 401 отримали у власність земельну ділянку площею 6.55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 030254 від 4.10.2004 року, та придбали автомобіль [NUMBER]. Посилаючись на те, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому вона має право на його ? частину, позивач прохала визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку № 146, розташованого по вул. Жовтневій смт. Арбузинка Миколаївської області, ? частину земельної ділянки площею 6.55 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також на ? частину автомобіля [NUMBER]. Ухвалою суду від 25 січня 2017 року обидва позови були обєднані в одне провадження. Ухвалою суду від 6 липня 2017 року позовні вимоги по зустрічному позову про визнання права власності на ? частину житлового будинку та ? частину автомобіля були залишені без розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги по первісному позову та заперечувала проти задоволення зустрічного позову, пояснивши, що земельний пай не є спільним майном подружжя, а є особистим майном спадкодавця як отриманий шляхом безоплатної приватизації. Відповідач [PERSON] та її представник підтримали зустрічний позов, заперечували проти задоволення первісного позову, пояснили, що позивач немає перешкод для оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку. Зазначили, що спірна земельна ділянка надавалась померлому безоплатно, однак вона є спільним майном подружжя. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у остаточне судове засідання не зявилися. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Арбузинської державної нотаріальної контори не заявив про свою участь у справі. Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2015 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, що включає в себе земельну ділянку площею 6.55 га, розташовану на території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії МК № 030254, виданого 4 жовтня 2004 року Арбузинською райдержадміністрацією, а також житловий будинок № 146, розташований по вул. Жовтневій смт. Арбузинка Миколаївської області, який належав померлому на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 10 грудня 1982 року Арбузинською державною нотаріальною конторою. Арбузинською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 121/2015 після смерті [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини померлого звернулися його діти [PERSON] та [PERSON] Син померлого [PERSON] та дружина [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] Окрім того, [PERSON] відмовилася від отримання свідоцтва про право власності на ? частину спадкового майна. Частиною 1\~ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до абзацу 2 п. 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно розяснення завідуючого Арбузинської державної нотаріальної контори від 27 листопада 2016 року за № 97/02-11 виданого [PERSON] неможливість отримання ним свідоцтва про право на спадщину полягає у відсутності правовстановлюючого документу на належну його батькові земельну ділянку - Державного акту на право власності на земельну ділянку. З копії матеріалів дослідженої судом спадкової справи вбачається, що оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок договір купівлі-продажу знаходиться у матеріалах спадкової справи. Також відповідачем [PERSON] у судове засідання наданий оригінал правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку - Державного акта на право приватної власності на землю, який зберігається у неї. За таких умов суд вважає, що позивач має змогу оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку. У разі умисного ненадання відповідачем [PERSON] оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю відповідному нотаріусу з метою неоформлення спадщини позивач має право звернутися до суду з позовною заявою про покладення на неї обовязку вчинити такі дії. У звязку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя або як результат особистої праці, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане або як здобуте у результаті особистої праці. Враховуючи, що у судовому засіданні відповідачем не доведено, що вона особистими коштами або працею сприяла отриманню померлим земельної ділянки у приватну власність, суд вважає, що земельна ділянка площею 6.55 га, розташована на території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії МК № 030254, виданого 4 жовтня 2004 року Арбузинською райдержадміністрацією та була отримана ним у ході розпаювання земель колективної власності, є його особистою власністю. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Outcome: dismissed