Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. В обґрунтування позову зазначив, що 28.03.2013 року в м. Нетішин, між [PERSON] і продавцями - громадянами [PERSON] та [PERSON] , які діють від свого імені та як законні представники від імені малолітньої [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Вказує, що свої обов`язки за договором купівлі-продажу квартири позивач виконав, що підтверджується підписами продавців в договорі. Стверджує, що згідно пункту 3.1.1 зазначеного договору, продавець зобов`язується: звільнити вищевказану квартиру та знятися з реєстрації в день підписання даного договору. Продавці [PERSON] та її донька [PERSON] знялися з реєстрації до укладення договору купівлі-продажу квартири, а відповідач хоча і не проживає в ній з березня 2013 року, але до цього часу є зареєстрованим в квартирі позивача, що порушує його особисті немайнові та майнові права і інтереси. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, згідно заяви представника, останній просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а розгляд справи проводити у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання через розміщення оголошення на сайті судової влади України. У відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з відсутністю сторін. Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд встановив наступні обставини справи та дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 28.03.2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського нотаріального округу Хмельницької області Івтушком В.М. за №491, квартира [ADDRESS] , на праві приватної власності належить для [PERSON] . Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №283 від 03.07.2020 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований: [PERSON] . Згідно з актом №35 від 02.11.2020 року складено начальником ВОКР Дар`єю Броовко, майстром [PERSON] , мешканцями квартири №23,24 [PERSON] та [PERSON] , на час обстеження 02.11.2020 року о 15 год. в квартирі [ADDRESS] [PERSON] в квартирі не було, відсутні його особисті речі та речі особистої гігієни. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина перша статті 383 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (частина 4 статті 9 ЖК України). Згідно зі статтею 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Частиною 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про стягнення судового збору вирішити відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved