Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач є його батьком, шлюб між матір`ю позивача [PERSON] та відповідачем розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 06 серпня 2010 року. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо та сплачував аліменти до його повноліття. 19 червня 2020 року позивач став повнолітнім, однак продовжує навчатися у Військовій академії м. Одеса на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. На даний час у позивача не має інформації щодо розміру доходів відповідача, але він працевлаштований в КП «Жилбудсервіс» та має постійний дохід. [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання у Військовій академії м. Одеса, в розмірі 1/4 однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму починаючи з дати подання позову 27.08.2021 та до закінчення навчання 20.06.2024. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду клоптання про розгляд справи без його участі. Відповідач у встановленому законом порядку повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено обставини, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 липня 2002 року Щастинською міською радою Жовтневого району м. Луганська (а.с.4). Відповідно до довідки №1/55/1001 від 06.10.2020 року [PERSON] перебуває на одному з видів військової служби, а саме навчанні та навчається на 1-му курсі денної форми навчання Військової академії м. Одеса з 18.08.2020 року, та в тому що він знаходиться на утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами, як: грошове, продовольче, речове, медичне, квартирно-експлуатаційне та оплата транспортних послуг. Термін навчання чотири роки по 2024 рік ( а.с. 6). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 1141 виданої КП «Жилбудсервіс» від 26.08.2021 року [PERSON] [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 12). Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано копії квитків для проїзду на міжміському транспорті та проїзду у м. Одеса, копії товарних чеків на придбання канцелярських товарів, копії квитанцій щодо оплати комунальних послуг, а також кошти на придбання ліків та одягу. Проаналізувавши надані докази, суд вважає, що копії кваитнції про сплату ліків, товарних чеків про придбання речей одягу та копії квитків на проїзд, суд зазначає, що вони у своїй сукупності не можуть слугувати належними доказами на підтвердження позовних вимог, оскільки з копії довідки виданої Військовою академією вбачається, що [PERSON] перебуває на утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення: грошове, продовольче, речове, медичне, квартирно-експлуатаційне та оплата транспортних послуг. Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження свого майнового стану та інших обставин, які необхідно з`ясувати при вирішенні питання про визначення розміру аліментів. Крім того, суд зазначає, що статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини, що склались між стронами справи регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання, даний обов`язок повкладається саме на позивача. Суд у відповідності до ст. 13 ЦПК України розглядає справи за зверненям особи та у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Проаналізувавши зазначені вище обставини у їх сукупності, а також враховуючи, що позивач перебуває на повному грошовому, речовому, продовольчому, медичному, квартирно-експлутатаційному та оплаті транспортних послгу, беручи до уваги, що обов`язок на утримання повнолітнього сина покладається на обох батьків, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає, що позивачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України не доведено наявність усіх юридичних фактів, що у сукупності є підставою для стягнення аліментів на повнолітнього сина згдно ст. 199 СК України. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необгрунтваність заявленого позову, а тому у його задоволенні необхідно відмовити. Аналогічний правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача у разі відмови у задоволенні позову, позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed