Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані відповідачі по справі, які були попередніми власниками даної квартири. Позивач зазначає, що відповідачі не проживають у даній квартирі з травня 2019 року та мають реєстрацію в [ADDRESS] , де і проживають. Оскільки, реєстрація відповідачів в її квартирі створює їй перешкоди і позбавляє можливості в повній мірі використовувати її, вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 26 березня 2021 року на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. Орган опіки та піклування Фастівської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без участі представника Органу та прийняти рішення в інтересах малолітньої дитини. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 12 серпня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сергеєвою А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 211, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5-7). Як вбачається із Довідки про склад сім`ї № 78 виданої виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області 29 серпня 2020 року, власнику квартири [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с 9). Згідно Актів складених комісією у складі голови ЖБК «Труд» Бараки Р.А. та свідка [PERSON] від 17 серпня 2020 року та 01 вересня 2020 року, власником квартири [ADDRESS] , являється [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, від 12 серпня 2020 року. В даній квартирі мають реєстрацію з 28 травня 2014 року попередні власники квартири: [PERSON] - власник, [PERSON] - дочка власника та [PERSON] - онука власника, проте останні не проживають у даній квартирі з травня 2019 року, їх особистих речей в квартирі немає.(а.с 10-11). Окрім того, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] , адресована компетентним органам України, в якій остання дає свою згоду на зняття себе та її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з реєстраційного обліку, а саме: [ADDRESS] , оскільки вони зареєстровані по місцю проживання в Російській Федерації за адресою: [ADDRESS] (а.с 12-13). Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право відповідачів на користування житлом зі сторони позивача порушено не було, відповідачі відсутні в спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратили право користування нею, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., а саме по 454 грн. з кожного. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved