Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати за [PERSON] та [PERSON], право власності у порядку спадкування за законом по1\\2 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 92.0 кв.м, житловою площею 39, 4 кв.м, що належала їх батьку [PERSON], який помер [INFO] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23 березня 1993 року, що видане Фастівським БТІ Київської області на підставі розпорядження № 49 від 23.03.1993 року. 31.01.2019 року надійшла заява від представника позивачів [PERSON], в якій він змінив позовні вимоги, беручи до уваги, що позивач [PERSON] є власником 1/3 частини кварти та на підставі свідоцтва про право власності нажитло від 23.03.1993 року то його частка у спірній квартирі складатиме 2/3 частини, а як наслідок частина позивача [PERSON] складає 1/3 частини у зв'язку з такими правовими підставами просив суд визнати за [PERSON], [INFO], право власності у порядку спадкування за законом на 2\\3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 92.0 кв.м, житловою площею 39, 4 кв.м, що належала його батьку [PERSON], який помер [INFO] та визнати за [PERSON], [INFO], право власності у порядку спадкування за законом на 1\\3 частини вказаної квартири (а.с. 88-91). В обґрунтуванні позову зазначено, що[INFO] в смт. Дослідницьке Васильківського району Київської області помер їхній батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Їхня мати [PERSON] померла [INFO] у м. Києві. Спадщину після смерті батька так і після матері вони прийняли відповідно до вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, подавши відповідні заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Соломатіної О.П. Їхній батько - [PERSON] після смерті їхньої матері, а своєї дружини відмовився від прийняття спадщини на їхню користь. 01 жовтня 2018 року вони позивачі звернулися до приватного нотаріуса Соломатіної О.П. Васильківського районного нотаріального округу Київської області по питанню видачі нам свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їхнього батька [PERSON] на квартиру [ADDRESS], яка постановою відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину по тій причині, що у Свідоцтві про право власності на житло, що видане 23.03.1993 року Фастівським БТІ зазначено три співвласники квартири: їхній батько [PERSON], мати [PERSON], яка померла [INFO] та позивач по справі - [PERSON], а в реєстрі прав власності на нерухоме майно на вищезгадану кватиру міститься інформація про право власності на померлого [PERSON] на цілу частку квартири (відомості - реєстраційний номер майна - 13101398, дата внесення запису - 08.12.2005 року де зазначена частка - 1\\1).? Після смерті їхньої матері, а саме 02 листопада 2015 року вони також зверталися до приватного нотаріуса Соломатіної О.П. Васильківського районного нотаріального округу Київської області по питанню видачі нам свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на частину квартири [ADDRESS], але Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 листопада 2015 року нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку у праві власності на зазначену квартиру по причині, що ними не був поданий документ, що підтверджує право власності [PERSON] на частину зазначеної квартири. А саме, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні дані про реєстрацію права власності [PERSON] на 1\\3 частину квартири на яку вона мала право на підставі Свідоцтва про право власності на житло , що видане 23.03.1993 року Фастівським БТІ. У реєстрі прав власності на вищезазначену квартиру вказаний лише один власник , чоловік померлої, та наш батько [PERSON] Представник позивачів у судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити з урахуванням змінених позовних вимог та прийняти рішення в підготовчому судовому засіданні (а.с. 88-89). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява селищного голови Дослідницької селищної ради Пивовар Н.І. №4/02-45 від 14.01.2019 року, в якій він просив розглянути справу без участі представника Дослідницької селищної ради, при ухваленні судового рішення покладаються на думку суду (а.с. 87). Відповідно до ч. 3 ст.200, ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що[INFO] в смт. Дослідницьке Васильківського району Київської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 квітня 2018 року (а.с. 15). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 26 березня 2015 року виконавчим комітетом дослідницької селищної ради Васильківського району Київської області [INFO] померла [PERSON] (а.с. 16). 24 квітня 1964 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 вересня 1970 року, батьками [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 лютого 1965 року вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Соломатіної О.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 318/02-04 від 01.10.2018 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з тим, що в свідоцтві про право власності на житло, що видане 23.03.1993 року Фастівським БТІ зазначено три співвласники квартири: [PERSON], [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], а в реєстрі прав власності на нерухоме майно на вищезгадану кватиру міститься інформація про право власності на померлого [PERSON] на цілу частку квартири (відомості - реєстраційний номер майна - 13101398, дата внесення запису - 08.12.2005 року де зазначена частка - 1\\1 (а.с. 17-19) . Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №139771792 від 01.10.2018 року квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 20). Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на житло, що видане 23.03.1993 року Фастівським бюро технічної інвентаризації квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Згідно з архівної довідки № 499 від 12.04.2018 року КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» підтверджується, що право власності на квартиру [ADDRESS] є зареєстрованим лише за [PERSON] Невідповідність даних реєстрової книги та РПВНМ свідоцтву про право власності на житло виданого Фастіським бюро технічної інвентаризації 23.03.1993 року є помилкою реєстратора БТІ (а.с. 22). 20 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Соломатіної О.П. з заявою, в якій відмовляється від належної йому по закону частки у спадковому майні після померлої дружини на користь дітей померлої [PERSON], 1965 року народження та [PERSON], 1970 року народження (а.с. 51). Заповітом, який був посвідчений 17.12.2007 року секретарем виконкому Дослідницької селищної ради Васильківського району Київської області [PERSON], народився [INFO] в селі Кустівці, Полонського району, Хмельницької області, проживаю в [ADDRESS], на випадок його смерті зробив таке розпорядження все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на, що за законом матиме право, заповідав [PERSON], [PERSON] (а.с. 76). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачі є, відповідно до ст. 1261 ЦК України, єдиними спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], що також підтверджується матеріалами спадкової справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у п.216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved