Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-19 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з нього боргу на свою користь 15006 грн. боргу за договором позики, 3032,78 грн. збитків з урахуванням індексу інфляції та 442,43 грн. 3% річних від простроченої суми позики. В обгрунтування позову посилався на те, що 08 жовтня 2019 року за попередньою домовленістю він передав у борг [PERSON] 20000 грн. про що останнім було написано розписку відповідно до якої борг мав бути повернутий до 01.01.2020 р. На його неодноразові звернення відповідачем було 02.06.2020 р. повернуто 3980 грн., а 22.06.2020 р. - 1014 грн. Таким чином борг було повернуто частково у загальній сумі 4994 грн. Оскільки у зазначений термін відповідач борг не повернув, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Відзиву на позов до суду не надходило. В \~судовому \~засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав. Відповідач в судовомау засіданні підтвердив факт написання ним розписки про позику однак позов не визнав посилаючись на те, що позичав у [PERSON] 5000 грн., які повернув шляхом перерахування коштів через термінал, але розписку написав про те, що позичав 20000 грн. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження\~\~укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю\~суттю розписка\~про отримання\~в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, в силу абз. 1 ч. 1, ч. 3 \~ст. 1049; ч. 1 ст. 1050 ЦК України \~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 08 жовтня 2019 року було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача позику в сумі 20000 грн, яку зобов`язувався повернути до 01.01.2020 року (а.с.15), однак у зазначений термін відповідач борг повернув частково. Такі дані підтверджуються оригіналом розписки та поясненнями сторін у судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 15006 грн. боргу, 3032,78 грн. встановленого індексу інфляції та 442,43 грн. 3% річних. Враховуючи, що позов судом задоволено в повному обсязі, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача і понесені останнім судові витрати 840,80 грн. судового збору.\~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст. 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved