Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У грудні 2015 р. позивач звернувся з позовом до суду до відповідача [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Києво - Святошинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 23 жовтня 2001 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. У серпні 2006 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво - Святошинського районного управління юстиції у Київській області. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON]. Позивачем зазначено, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач життям доньки не цікавився, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у вихованні. На сьогоднішній день дитині вже дванадцять років проте вона не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів . Позивачем забезпечені гідні умови для проживання та гармонійну атмосферу оточення для малолітньої [PERSON]. Тому позивач просив суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з»явилася, звернулася до суду із заявою в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Києво-Святошинської райдержадміністрації в судове засідання не з»явився. Звернувся до суду із заявою про слухання справи за його відсутності, просив вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою участю є орган опіки і піклування. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER], видане виконкомом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київській області. У серпні 2006 року шлюб між [PERSON]. та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво - Святошинського районного управління юстиції у Київській області. Малолітня [PERSON] разом з матір»ю. Відповідно до характеристики від 09.10.2015 р. складеної депутатом Боярської міської ради VІ скликання 2010-2015 р.р. Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] за час проживання за адресою: [ADDRESS] характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, порушує громадський спокій та порядок, з сусідами та в побуті влаштовує сварки. Наркотичні речовини не вживає. Орган опіки та піклування при Києво-Святошинській районній державній адміністрації на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації від 29 жовтня 2015 року № 7 (протокол № 20) вважає за доцільне позбавлення батьківських прав - гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO]. Вищезазначене свідчить про невиконання [PERSON], вимог ст.ст.150, 180 Сімейного кодексу України, яким передбачено обов'язок батьків виховувати та утримувати дитину. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України, це є підставою для позбавлення батьківських прав. З огляду на те, що відповідач не виконує своїх прямих обов'язків, щодо виховання дитини, не піклується її здоров'ям, фізичним, моральним та духовним розвитком, матеріально не забезпечує. Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON], [INFO], а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно неї. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ч. 4, 5 ст. 19, ст.ст. 141, 164,165, 166, 171, 243, 244 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved