Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Луківської селищної ради Турійського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов обгрунтований тим, що [INFO] року помер її племінник [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не посвідчував. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом третьої черги. Вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просила визнати за нею право власності на частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Ухвалою суду від 25 грудня 2015 року замінено відповідача у справі Луківську селищну раду Турійського району Волинської області на відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач [PERSON] у заяві про уточнення позовних вимог від 18 січня 2016 року, її представник [PERSON] в судовому засіданні, просили позов задовольнити повністю, визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що відповідачі у справі не довели їх родинні відносини по лінії матері зі спадкодавцем [PERSON], а відтак і їх право на спадкування після смерті останнього, зокрема, відповідачами не надано оригіналів свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження матері спадкодавця [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти визнання права власності на весь спірний житловий будинок за позивачем заперечували, ствердили, що вони, як двоюрідні сестри спадкодавця [PERSON], також мають право на спадкування після смерті останнього, спадщину прийняли шляхом подання заяв до Турійської державної нотаріальної контори у встановлений законом строк. Відповідач [PERSON] у заяві про визнання позову від 18 січня 2016 року та в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти визнання права власності на спадкове майно в цілому за позивачем. Однак таке визнання позову відповідачем [PERSON] не прийнято судом, оскільки визнання права власності на спадкове майно в цілому за позивачем порушує права інших відповідачів у справі, які також мають право на частку у спадковому майні. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Луківською селищною радою Турійського району Волинської області слідує, що [INFO] року помер [PERSON]. Відповідно до довідки Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 24 листопада 2014 року №1002 [PERSON] на день смерті постійно проживав у житловому будинку, що по [ADDRESS], що залишився після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] року та його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Належність вищевказаного майна спадкодавцеві підтверджується довідкою Луківської селищної ради від 13 листопада 2015 року №1288, договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку (а. с. 18-19), рішенням виконкому Луківської селищної ради від 18 листопада 1963 року №70 «Про виділення земельної ділянки для індивідуального жилого будівництва [PERSON]». (а. с. 15). Свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження (а. с. 9, 10) стверджується, що позивач [PERSON] є тіткою [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у третю чергу, мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ст. 1263 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що 20 листопада 2014 року позивач звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті племінника [PERSON] Постановою державного нотаріуса від 10 червня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Таким чином, позивач має право на спадкування після смерті [PERSON] та за нею слід визнати право власності на спадкове майно, проте, лише на 1/6 його частину. У задоволенні решти позову слід відмовити, оскільки право на спадкування після смерті [PERSON] у таких же частках мають також відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Дослідженими судом матеріалами спадкової справи №235/2014 до майна померлого [PERSON] стверджується, що відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є двоюрідними сестрами померлого [PERSON], та мають право на спадкування після смерті останнього за правом представлення згідно ст. 1266 ЦК України, прийняли спадщину після померлого шляхом подання заяв до Турійської державної нотаріальної контори у встановлений законом строк. Документи, що підтверджують їхні родинні відносини зі спадкодавцем [PERSON], зокрема, й свідоцтво про народження та свідоцтво про одруження матері спадкодавця [PERSON], знаходяться в матеріалах вищевказаної спадкової справи №235/2014 до майна померлого [PERSON], належним чином засвідчена копія якої надана Турійською державної нотаріальною конторою на запит суду. Тому посилання представника позивача [PERSON] в судовому засіданні на те, що родинні відносини відповідачів зі спадкодавцем [PERSON] не доведені є безпідставними, спростовані матеріалами справи, тому не прийняті судом до уваги. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на спадкування після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на 1/6 частину спадкового майна. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог 81.20 грн. (по 16.24 грн. з кожного) витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1223, 1263, 1266, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, та

Outcome: partial