Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогами змінити розмір аліментів на утримання дитини та стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/7 частки доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до повноліття дитини. Позов мотивував тим, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів у розмірі 3/10 часток заробітку на користь відповідачки він одружився з іншою жінкою і у них народилася дитина, тобто змінилося його сімейне становище та погіршилося матеріальне становище, що є підставою для зміни розміру аліментів. На адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідачки двічі надсилались судові повістки рекомендованими листами з повідомленнями відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, які були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання з відмітками про доставлення 06.01.2016 р., 28.01.2016 р., що може свідчити про відсутність відповідачки за цим місцем проживання або ухилення її від отримання судових повісток. У таких випадках згідно правил ст. 74-76 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено належним чином. За таких обставин з урахуванням наявності умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. У судовому засіданні представник позивача просив про задоволення позову, посилаючись на те, що з позивача стягуються аліменти на двох дітей у загальному розмірі ? частини заробітку, його дружина не працює і займається доглядом за дитиною, що ставить їх у скрутне матеріальне становище, оскільки сума доходу на кожного члена сімї менше прожиткового мінімуму, встановленого законом. Суд встановив, що за рішенням Славутицького міського суду Київської області від 6 березня 2006 року (справа № 2-150/06) стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 3/10 часток його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2006 року, до повноліття дитини. Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, 9 січня 2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON]. Згідно наданої копії свідоцтва про народження, виданої тим же органом державної реєстрації, [PERSON] народилася 3 червня 2015 року, актовий запис про народження № 109. Її батьками записані: батьком [PERSON]; матірю [PERSON]. З наданої копії довідки про доходи від 09.11.2015 р. [PERSON] працевлаштований на постійну роботу, йому за період з травня по жовтень 2015 року нараховано зарплати 41364,24 грн., утримано аліментів 16784,29 грн., до виплати 17189,47 грн.. Аліменти утримані за постановою від 09.03.2006 р. ВП № 573/В на користь [PERSON] у розмірі 30%. Також аліменти утримані за постановою від 05.03.2009 р. ВП № 1142/3 на користь [PERSON] у розмірі 20%. З копії трудової книжки [PERSON] видно, що вона була звільнена з роботи, перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю, виплату якої припинено з 31.03.2015 р.. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів уразі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1). Як встановлено судом, після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів платник аліментів зареєстрував шлюб, від якого народилося дитина, тобто змінився його сімейний стан. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому слід виходити з того, що всі діти одних батьків рівні у праві одержувати від них утримання. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати обставини, перелічені у ст. 182 СК України, зокрема матеріальне становище платника та наявність у нього інших дітей. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-150/06, оглянутої у судовому засіданні, на час ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] інших дітей на його утриманні не було і стягнення за виконавчими документами з нього не проводилося. В судовому засіданні встановлено, що на час звернення до суду із заробітної плати позивача утримувалися аліменти на користь [PERSON] у розмірі 30% та аліменти на користь [PERSON] у розмірі 20%. Загальний розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання двох дітей становить 50%. Такий розмір аліментів не відповідає його сімейному стану, який змінився та матеріальному становищу і потребує зменшення в межах предмета позову. Разом з тим, визначаючи необхідний розмір зменшення аліментів, суд враховує рівний обовязок позивача щодо утримання всіх своїх дітей і вважає правильним зменшити розмір аліментів, які утримуються на користь відповідачки, до 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до повноліття дитини. Виходячи з цього, позов необхідно задовольнити частково, відмовивши у задоволенні іншої його частини у звязку з недоведеністю. Згідно правила ст. 88 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору на суму 487 грн. 20 коп. присуджуються позивачеві та відповідачеві пропорційно розміру задоволених та відхилених вимог.

Outcome: partial