Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві позивачка вказала, що є власницею земельної частки (паю) відповід\-но до Державного акту про право власності на землю розміром 2,54, за яким 04.01.2006 р. між ДП Агрофірма «Байс Агро» та [PERSON] ними було укладено договір оренди. Враховуючи те,що відповідач за останні роки не в повній мірі виконував вимоги оренди, а саме не сплачував жодного разу орендну плату у звязку з чим позивачка просила зазначений договір розірвати. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали повністю та просили суд його задовольнити на підставі викладеного в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні, позов не визнав, вказавши, що вимоги є безпідстав\-ними, оскільки умови договору оренди земельної частки (паю) виконуються повністю, в подальшому в судове засідання не зявлявся. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, вважає, ще позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 052321 від 01.02.2002 року, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 2,54 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 04.01.2006 року, [PERSON] уклала з ДП Агрофірма «Байс-Агро» договір оренди зазначеної земельної ділянки терміном на 49 років, договір зареєстрова\-ний у Тальнівському районному відділі Черкаської філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» від 22.08.2006 року за №040679300096. З дослідженого в судовому засіданні договору оренди вбачається, що він набуває чинності після того, як сторонами будуть чітко визначені і зафіксовані письмово всі істотні умови, зокрема термін оренди, розмір та форма орендної плати, відповідальність сторін тощо. Умови орендної плати визначені договором, яка становила 1,5 % вартості земельної ділянки, у розмірі 500,82 грн. щороку. Також зазначено про індексацію зазначеної суми. Згідно акту прийому - передачі земельної ділянки від 04.01.2006 року передачу та прийом земельної ділянки здійснено на підставі договору оренди укладеного між власником землі та орендарем. Акт складено про те, що [PERSON] передала земельну ділянку орендарю в особі [PERSON], розміром 2.54 га в адмінмежах Вишнопільської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зовнішні межі погоджено з суміжними землекористувачами, спірні питання відсутні. Обов'язок належним чином укласти договір оренди земельної частки (паю) передбачений Указом Президента України від 3.12.1999 р. № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 р. № 783 «Про проведення індексації грошової оцінки земель» передбачено, що вартість земельної частки (паю) розраховується з урахуванням коефіцієнта індексації 2,465, який діє з 1.01.2002 р. Крім того, згідно п. 1 Указу Президента України від 2.02.2002 р. № 92/2002 р. «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» із змінами, внесеними Указом Президента Украї\-на № 830/2002 від 13.09.2002 р. запроваджено плату за оренду земельних часток паїв) у розмірі 1,5 відсотка визначеної відповідно до законодавства вартості земельної - частки (паю). Зазначених положень відповідач не виконав. За інформацією Державного комітету статистики України середньомісячний індекс за 2007 рік становить 112, 8 %. Відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 року № 783, нормативну грошову оцінку земель станом на 01.01.2008 за 2007 рік необхідно індексувати на коефіцієнт інфляції 1.028%. Згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік» по населених пунктах, грошову оцінку яких не проведено, застосовуються ставки земельного податку, встановлені частиною другою ст. 7 ЗУ «Про плату на землю», збільшені в 3,1 рази. Станом на 10.02.2009 рік коефіцієнт грошової оцінки становив 3.022. У 2011 році вищевказаний коефіцієнт знову ж таки змінився і вже становив 1,99. Виходячи із вищевказаних показників, розмір орендної плати має бути встановлений виходячи з нормативно грошової оцінки 72312 грн.* 3% і має становити 2184,23 грн., а не 500-82 грн.,як зазначено в договорі оренди. Крім того в судовому засіданні встановлено, що відповідач взагалі не сплачував орендної плати до договору оренди від 04.01.2006 року укладеного між [PERSON] та ДП Агрофірма «Байс Агро» в особі директора [PERSON]. Відповідач зобов'язаний був проіндексувати вартість орендної плати з урахуван\-ням зазначеного відсотка, що підлягає виплаті позивачу за договором, самостійно на підставі зазначених Указу Президента України і постанови Кабінету Міністрів України щодо проведення індексації грошової оцінки земель і для цього погодження сторін для внесення змін до договору чи заява про це позивача не є обов'язковими. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря:використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються;своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний:передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого надавати органу доходів і зборів за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган доходів і зборів про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ст.32 Закону України «Про оренду землі», На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов'язань. У разі розірвання договору оренди землі за погодженням сторін кожна сторона має право вимагати в іншої сторони відшкодування понесених збитків відповідно до закону. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при складанні договору. Представником відповідача відповідно до ст. 60 ЦПК України до суду не надано жодних доказів в заперечення наведених позивачем, підстав для задоволення позову. Крім того захист права власності гарантується як національним законодавством так і ст.1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського суду з прав людини. Так у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватись своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач порушено відповідачем. Суд вважає за доцільне стягнути з ДП Агрофірма «Байс Агро» на користь [PERSON] документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі ст. 651 ЦК України,

Outcome: approved