Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 01.09.2008 року вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем та у зв`язку із заборгованістю з виплати заробітної плати судовим наказом Богунського районного суду міста Житомира від 08.12.2015 року з роботодавця на її користь стягнуто заборгованість у сумі 125863,77 грн. за період роботи з 01.11.2014 року по 01.11.2015 року, але на її банківську картку 20.12.2016 року надійшла не вся сума заборгованості з виплати заробітної плати, а в сумі 114060,00 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20.10.2015 року по 20.12.2016 року в сумі 226732,16 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, відзиву на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Судовий розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 115 КЗпП України визначено строки виплати заробітної плати. Згідно частини першої цієї статті заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 126-к від 01.09.2008 року позивача прийнято на роботу на посаду інженера - конструктора 2 категорії державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» філіал «Житомиркомундорпроект», згідно наказу № 140-к від 01.10.2008 року її переведено на посаду інженера - проектувальника 1 категорії дорожнього відділу, а в подальшому її звільнено із займаної посади з 21.06.2019 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, підтвердженням чому є копія його трудової книжки. Судовим наказом Богунського районного суду міста Житомира від 08.12.2015 року у справі № 295/16933/15-ц з державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на користь позивача стягнуто заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 125863,77 грн. за період роботи з 01.11.2014 року по 01.11.2015 року. Посилання позивача на те, що на її банківську картку 20.12.2016 року надійшла заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 114060,00 грн. підтверджується копією історії по картковому рахунку з 20.12.2016 року по 20.12.2016 року. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідачем не доведено відсутності заборгованості з виплати позивачу заробітної плати в сумі 11803,77 грн. (125863,77 грн. - 114060,00 грн.), суд стягує з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за період затримки виплати заробітної плати за період з 20.10.2015 року по 20.12.2016 року, що відповідає ст. 117 КЗпП України. Розмір середнього заробітку позивача за час затримки виплати заробітної плати за період з 20.10.2015 року по 20.12.2016 року становить 226732,16 грн. за вирахуванням податків та обов`язкових платежів з розрахунку: 33388,89 грн. : 43 дні = 776,48 грн.; 292 дні х 776,48 грн. = 226732,16 грн., де 33388,89 грн. - розмір заробітної плати позивача за два повні останні місяці роботи (липень та серпень 2014 року), 43 дні - сумарна кількість робочих днів за липень та серпень 2014 року, 776,48 грн. - середньоденна заробітна плата позивача, 292 - сумарна кількість робочих днів за період з 20.10.2015 року по 20.12.2016 року. Розрахунок середнього заробітку проведено згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею за подання позову судовий збір у сумі 2267,32 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved