Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

У вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина - [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на його утримання до досягнення повноліття. Позов мотивує тим, що є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] . Батьки внука - [PERSON] та [PERSON] з 2015 року не проживають разом, ухиляються від обов`язків виховання сина. Вихованням та повним утриманням дитини займається бабуся. З метою забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає, що вказані обставини у відповідності до ст.164 СК України є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.11.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Надала пояснення, що відповідачі не беруть участі у вихованні дитини, аліменти на його утримання не сплачують, дитина перебуває на її повному утриманні, з 2015 року відповідачі не бачилися з сином, тому просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та позбавити відповідачів батьківських прав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися про розгляд справи повідомлялися засобами поштового зв`язку. До суду повернулися поштові повідомлення з відмітками «не проживає», «адресат за вказаною адресою відсутній». Повідомлення відповідачів про час, місце та дату розгляду справи здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзив на позов до суду не надходив. Представник органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації заявлені позовні вимоги підтримала не заперечила проти їх задоволення. Пояснила, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду. Підтримала висновок Бобринецької районної державної адміністрації про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхнього сина [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що 15.08.2008 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №54, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.08.2008 року (а.с.16). Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 вересня 2008 року (а.с.6). Відповідно до довідки від 25.02.2019 року № 443, виданої Чарівненською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області встановлено, що [PERSON] зареєстрований на території сільської ради але не проживає з 2015 року, має сина [PERSON] , якого не утримує, з ним не проживає, вихованням дитини не займається. Довідкою Чарівненської сільської Бобринецького району Кіровоградської області від 25.02.2019 року №442 встановлено, що [PERSON] на території Чарівненської сільської ради Бобринецького району не зареєстрована та не проживає, має сина [PERSON] , якого не утримує, з ним не проживає, вихованням дитини не займається. Висновком органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів від 20.03.2019 року №01-38/119/1 підтверджено, що відповідачі не проживають спільно з дитиною, не займаються його вихованням та утриманням. Дитина проживає спільно з бабусею та дідусем та перебуває на повному їх утриманні. У зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не виконують своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не беруть участь у його фізичному та духовному розвитку, навчанні та вихованні комісією з питань захисту прав дитини при Бобринецькій районній державній адміністрації 14 березня 2019 року прийнято рішення про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на його утримання. (а.с.8-9). Не виконання батьківських обов`язків відповідачами по відношенню до свого сина підтверджено показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні пояснили про те, що близько п`яти років [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та перебуває на її повному утриманні. Батьки [PERSON] та [PERSON] від виховання сина самоусунулися. Частина 8 статті 7 СК України передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Таким чином під час розгляду справи, з наданих суду доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на повному утриманні бабусі [PERSON] . Батьки - [PERSON] та [PERSON] участі у вихованні малолітнього сина не приймають, від спілкування з дитиною самоусунулися, що свідчить про їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Таку фактичну поведінку відповідачів суд розцінює як втрату інтересу до дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Згідно вимог ст.180 СК України діти мають право на утримання батьками до досягнення повноліття, при цьому позбавлення батьківських прав не звільняє батьків, згідно з ч.2 ст.166 СК України, від обов`язку щодо утримання дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні питання про стягнення аліментів суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому суд вважає, що вимога про стягнення із відповідачів, позбавлених батьківських прав, аліментів на утримання сина є обґрунтованою та стягує з відповідачів на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] , то суд відмовляє в її задоволенні, оскільки вказане питання перебуває у компетенції органу опіки та піклування та не потребує окремого судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. з кожного. Пунктом 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнена від сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення аліментів, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь держави судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. з кожного.

Outcome: partial