Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи тим, що вона є спадкоємицею першої черги за законом за померлою [INFO] [PERSON] - її матір'ю. Спадкове майно складається із земельної ділянки загальною площею 0,2974 га, належній спадкодавці на підставі Державного акта на право власності на землю ІІ-КВ № 104682, виданого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21 листопада 2001 року за № 1176/32651; земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] під літерою «А», а також розташованих на цій земельній ділянці дерев'яного житлового будинку житловою площею 26,7 кв.м., зазначеного літ. «А», при ньому будівлі і споруди: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ «Г», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Є», криниця № 1. Зазначеним житловим будинком із надвірними спорудами покійна [PERSON] володіла на підставі договору дарування від 15 лютого 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої київської обласної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого виконкомом Бузівської сільської ради у господарській книзі № 11 № гос. 1221. У вказаному договорі дарування зазначено, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] Через невідповідність адрес, присвоєних земельній ділянці і розташованому на ній житловому будинку, 18 вересня 2013 року приватний нотаріус КМНО [PERSON] відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи зазначене, просила по суду визнати її право власності на будинок із надвірними спорудами. У судове засідання представник позивача не з'явився. Надіслав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та просила долучити до матеріалів справи копію технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], виконаний ТОВ «Лідер Плюс» 10 грудня 2013 року. За клопотанням представника позивача судом було витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] завірену копію спадкової справи № 5/2013 щодо майна померлої [INFO] [PERSON]. У судове засідання представник Бузівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області не з'явився, про дату і час розгляду справи був повідомлений завчасно. Відповідач подав суду лист № 3 від 10 січня 2014 року за підписом сільського голови [PERSON], в якому просив слухати цивільну справу без його представника; заперечень проти позову по суті суду не надав. Суд, заслухавши думку осіб, які беруть участь в справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON]. Заяву про прийняття спадщини подали дві особи - [PERSON] (чоловік померлої) та [PERSON] (донька померлої). Іще одна донька померлої [PERSON] - [PERSON], подала до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про відмову від прийняття спадщини. До закінчення шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини [PERSON] подав до нотаріальної контори спершу заяву про відкликання заяви про прийняття спадщини, а згодом - заяву про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом за померлою [INFO] [PERSON]. Спадкове майно складається із земельної ділянки та розташованих на ній житлового будинку із надвірними спорудами. А саме, земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] під літерою «А», загальною площею 0,2974 га, належна спадкодавиці на підставі Державного акта на право власності на землю ІІ-КВ № 104682, виданого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21 листопада 2001 року за № 1176/32651. Розташовані на вказаній земельній ділянці дерев'яний житловий будинок загальною площею 53,7 кв.м. та житловою площею 26,7 кв.м., зазначений літ. «А», при ньому будівлі і споруди: літня кухня площею 14,8 кв.м. - зазначена під літ. «Б», сарай-прибудова площею 10,1 кв.м. - зазначено під літ. «В», сарай-прибудова площею 7,3 кв.м. - зазначено під літ. «Г», сарай-прибудова площею 8,8 кв.м. - зазначено під літ. «Д», вбиральня площею 0,8 кв.м. - зазначено під літ. «Е», криниця (колодязь) 2,4 пм - зазначено під літ. «І». Зазначеним житловим будинком із надвірними спорудами покійна [PERSON] володіла на підставі договору дарування від 15 лютого 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої київської обласної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого виконкомом Бузівської сільської ради у господарській книзі № 11 № гос. 1221. У вказаному договорі дарування зазначено, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] Разом із тим, в листопаді того ж 2001 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на землю ІІ-КВ № 104682, виданого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21 листопада 2001 року за № 1176/32651, в якому адреса земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок із надвірними спорудами, зазначена правильно. Факт розміщення земельної ділянки та житлового будинку із надвірними спорудами (щодо якого позивачка просить суд визнати її право власності) на зазначеній земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] під літерою «А», доводиться наступними доказами: копією технічного паспорту на житловий будинок, копією викопіювання з генерального плану на території [ADDRESS], копією Державного акту на право власності на землю ІІ-КВ № 104682, виданого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21 листопада 2001 року за № 1176/32651, довідкою Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 31 липня 2013 року за № 629. Відповідно до зазначеної довідки житловий будинок, який належав покійній [PERSON] згідно із договором дарування від 15.12.2001 року та зареєстрований в [ADDRESS] фактично розташований на її земельній ділянці загальною площею 0,2974 га, з них: 0,25 га - цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (серія ІІ-КВ № 104682 від 21.11.2001р., без кадастрового номеру), та яка знаходиться в межах [ADDRESS]. Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка площею 0,25 га (цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS]), зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 955, виданий 17.09.2013, видавник: [PERSON] приватний нотаріус КМНО - отримала кадастровий номер 3222480804:02:001:5079, дата державної реєстрації земельної ділянки: 30 серпня 2013 року (зазначена земельна ділянка входить до складу земельної ділянки , отриманої [PERSON] на підставі державного акта; земельна ділянка площею 0,0474 із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства отримала інший кадастровий номер). Через відмінність присвоєних земельній ділянці і розташованим на ній житловому будинку із надвірними спорудами адрес, 18 вересня 2013 року приватний нотаріус КМНО [PERSON] відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють наступні нотаріальні дії - видають свідоцтва про право на спадщину. На підставі статей 66, 67 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або, за їх бажанням, кожному з них окремо, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається Свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до абз. 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав є визнання права. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачка скористалась легітимним та правильним способом захисту цивільного права. Як єдина спадкоємиця своєї померлої матері, вона вправі вимагати визнання за нею права власності на житловий будинок із надвірними спорудами, який увійшов до складу спадщини. Наявними в матеріалах справи доказами неспростовно доводиться, що зазначений будинок дійсно розташований на належній позивачці в порядку спадкування земельній ділянці, яка має адресу: [ADDRESS]. Відтак, обставини, які унеможливили нотаріальне оформлення права на спадщину, правильно і повно встановлені в судовому засіданні за допомогою належних і допустимих доказів, і зазначені обставини свідчать підставність позовних вимог. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Позивачка просила покласти судові витрати на неї, що не суперечить вимогам статті 88 ЦПК України. В матеріалах справи міститься квитанція про сплату судового збору у сумі 1580 гривень, що відповідно до статті 79 ЦПК України віднесено до судових витрат. Інших документально підтверджених даних щодо судових витрат в матеріалах справи не міститься.

Outcome: approved