Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У грудні 2019 року ДП «КиївГазЕнерджи» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що відповідачі є споживачами природного газу, постачання якого з 01 липня 2015 року здійснює ДП «КиївГазЕнерджи» на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26 червня 2015 року. Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26 червня 2015 року в газеті «Сегодня» № 116. Всі побутові споживачі, які продовжують після 30 червня 2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послугу з газопостачання т прийняли цю пропозицію повністю. У разі, якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01 липня 2015 року, він є таким, що з 01 липня 2015 року уклав договір про надання послуг з газопостачання. На виконання вимог статей 12, 40 Закону України «Про ринок природного газу» затверджено Постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам». Цей типовий договір є договором приєднання, який укладається на невизначений строк шляхом приєднання споживачів до умов цього договору та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом згоди на приєднання договору постачання природного газу є фактичне споживання природного газу та оплата за послуги постачання природного газу боржниками. Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку визначеному цим договором. Згідно п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 01 квітня 2015 року здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , де вони користуються житлово-комунальними послугами, в тому числі послугами з постачання газу. У зв`язку з порушенням відповідачами порядку розрахунків, встановленого договором та Правилами, у останніх виникла заборгованість за надані послуги з постачання газу у сумі 106584 гривні 73 копійки. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів: - 106584 гривні 73 копійки - основного боргу; - 16054 гривні 09 копійок - інфляційного збільшення заборгованості; - 5302 гривні 13 копійок - три проценти річних; - 21044 гривні 32 копійки - пені. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви відповідачів про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З відзиву на позовну заяву відповідачів вбачається, що вони просять відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що ДП «КиївГазЕнерджи» не має договору про надання населенню послуг з газопостачання ні з одним з побутових споживачів по [ADDRESS] . Ні один із споживачів не одержав пропозицію про укладення договору. Позивач посилається на те, що пропозицію укласти договір (оферту), що містять істотні умови договору про надання послуг з газопостачання опубліковано 26 червня 2015 року в газеті «Сегодня» № 166. Проте, мешканці будинку [ADDRESS] не є передплатниками газети « Сегодня ». Таким чином, про зазначену пропозицію укласти договір вони не знали. Заяви-приєднання вони не одержали та не знали, що договір на надання населенню послуг з газопостачання № Т-16560614 від 25 червня 2014 року втратив чинність. З 2015 року позивач самоправно знімав пільги з ветерана війни та його сім`ї, чим зробив значний борг. Зазначено, що з 2015 року ДП «КиївГазЕнерджи» ні разу не допустив до звірки витрат природного газу, не дивлячись на те, що НКРЕКП неодноразово рекомендувала в узгоджений час з споживачем провести звірку витрат та оплат за адресою інваліда війни [PERSON] за період з грудня 2015 року по теперішній час. Крім того, акт на відключення газу від 24 червня 2019 року не було оформлено належним чином та його не було надіслано споживачу рекомендованим поштовим відправленням (а.с. 51-56). З письмових пояснень відповідачів вбачається, що вони підтримали викладене у відзиві на позовну заяву (а.с. 83-87). У березні 2020 року відповідачі подали до суду заяву про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, з якої вбачається, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки, а позивачем наданий розрахунок боргу за п`ять років (а.с. 89-92). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 30/100 частин будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування 30/100 часток житлового будинку від 25 червня 2015 року (а.с. 13-14). Відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями їх паспортів та Витягами з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с. 24-28). З відзиву на позовну заяву відповідачів вбачається, що вони заперечують проти наявності у них заборгованості, оскільки жодного договору з ДП «КиївГазЕнерджи» вони не укладали, пропозицію про укладення договору вони не отримували, оскільки не є передплатниками газети «Сегодня». ДП «КиївГазЕнерджи» здійснює постачання природного газу з 01 липня 2015 року на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26 червня 2015 року (а.с. 9, 10). Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26 червня 2015 року в газеті «Сегодня» № 116 (а.с. 11-12). З позову вбачається, що всі побутові споживачі, які продовжують після 30 червня 2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послугу з газопостачання т прийняли цю пропозицію повністю. У разі, якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01 липня 2015 року, він є таким, що з 01 липня 2015 року уклав договір про надання послуг з газопостачання. На виконання вимог статей 12, 40 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30 вересня 2015 року затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам». Відповідно до п. 1.3. Типового договору цей типовий Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору). З позову вбачається та не заперечується відповідачами у відзиві факт того, що останні споживають природний газ, який надається ДП «КиївГазЕнерджи», та частково сплачують плату за його користування. Відповідно до п. 2.1 Типового договору постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Позивач посилається на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, а саме надання природного газу, проте відповідачі належним чином не виконують зобов`язання по оплаті послуг з газопостачання, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Позивачем було вчинено дії на користь відповідачів - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачами таких послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються послуги з газопостачання відповідачам. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідачі мають заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку. Відповідачі у відзиві посилаються на те, що з 2015 року позивач самоправно знімав пільги з ветерана війни та його сім`ї, чим утворив значний борг. У матеріалах справи міститься лист-відповідь Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 22 грудня 2018 року на звернення [PERSON] , з якого вбачається, що починаючи з 2004 року [PERSON] користувалась 100-відсотковою знижкою з оплати за житлово-комунальні послуги, як член сім`ї пільговика [PERSON] , який мав статус особи з інвалідністю І групи внаслідок війни. Згідно з витягу списків померлих громадян відділу реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції м. Києва пільговик [PERSON] знятий з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, у зв`язку зі смертю - актовий запис про смерть № 17965 від 02 листопада 2018 року. Нарахування пільг з послуги газопостачання здійснювалося надавачем цієї послуги ДП «КиївГазЕнерджи», починаючи з 2011 року по березень 2018 року, відповідно до п. 2 постанови КМУ від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» з застосуванням норми споживання для сімей ветеранів війни, що складаються лише з непрацездатних осіб, а саме подвійний розмір нормативної опалювальної площі, яка складає 105 кв.м. Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики у разі реєстрації за однією адресою пільговика та працездатної особи, пільга з урахуванням подвійного розміру нормативної опалювальної площі з оплати природного газу, який використовується для опалення житла не надається. Враховуючи зазначене роз`яснення, постачальною організацією зроблено відповідний перерахунок за неправомірне нарахування пільги, що призвело до боргу в квитанціях з оплати послуги з газопостачання (борг станом на 18 липня 2018 року становить 66655 гривень 68 копійок). За інформацією ДП «КиївГазЕнерджи» починаючи з квітня 2018 року домогосподарству за адресою: [ADDRESS] було припинено газопостачання та нарахування пільги (а.с. 66). З листа ПАТ «Київгаз» від 17 квітня 2019 року вбачається, що у зв`язку з тим, що [PERSON] не надала документи, якими визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення), їй було відмовлено у проведенні звірки. [PERSON] також роз`яснено, що вона має можливість повторно звернутися на особистий прийом для проведення звірки, але обов`язково з оригіналами документів, до центру обслуговування абонентів ДП «КиївГазЕнерджи» (а.с. 61). На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 32-34, 35-36). Вбачається, що належних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідачами суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у солідарному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За таких обставин, заборгованість з оплати послуг з газопостачання підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Відповідачі просять застосувати наслідки спливу позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач просить стягнути заборгованість за період з грудня 2015 року по листопад 2019 року. Суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ДП «КиївГазЕнерджи» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою 16 грудня 2019 року, проте просить стягнути заборгованість з відповідачів за період з грудня 2015 року по листопад 2019 року, тобто без урахування трирічного строку позовної давності. Стороною позивача до суду не подавалось будь-яких заяв щодо поважності причин пропуску строку позовної давності. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову в межах строку позовної давності, починаючи з січня 2017 року по листопад 2019 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що сума основного боргу за період з січня 2017 року по листопад 2019 року складає 83487 гривень 52 копійки, що й підлягає стягненню з відповідачів. Позивач також просить стягнути з відповідачів інфляційне збільшення заборгованості та три проценти річних. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача суму інфляційних втрат та три проценти річних. Позивачем наданий суду розрахунок заборгованості відповідачів, який відповідає вимогам закону (а.с. 35-36). Період прострочення сплати за газопостачання складає з січня 2017 року по грудень 2019 року. Інфляційне збільшення боргу за цей період становить 14271 гривня 49 копійок, а три проценти річних - 5627 гривень 47 копійок. Позивач просить суд стягнути з відповідачів меншу суму - 5302 гривні 13 копійок трьох процентів річних. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, стягненню з відповідачів підлягає 14271 гривня 49 копійок інфляційного збільшення суми боргу та 5302 гривні 13 копійок трьох процентів річних. Позивач просить стягнути з відповідачів пеню за несвоєчасну сплату боргу в сумі 21044 гривні 32 копійки. Відповідно до абзацу 2 п. 4.9 Типового договору у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір нарахованої пені становить 20080 гривень 68 копійок (а.с. 36). Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням матеріалів справи, даних про осіб відповідачів, їх матеріальне становище, суд вважає за можливе застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки (пені) до 3000 гривень. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 гривні, по 480 гривень 25 копійок з кожного.

Outcome: partial