overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

У грудні 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 05 травня 2007 року, актовий запис 477. На підтвердження своїх вимог позивач вказувала, що сімейно-шлюбні відносини припинилися з відповідачем через втрату почуття любові один до одного, тривалий час не проживають разом. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Між позивачем та відповідачем втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримувала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. Жодних заперечень, пояснень чи заяв на адресу суду не надсилав. Відповідно до ст.ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що 05 травня 2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 477(оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05 травня 2007 року). Від вказаного шлюбу дітей не мають. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбно - сімейні відносини не склалися, сторони бажають розірвати шлюб. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі встановлених фактів позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У грудні 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 18 січня 1997 року, актовий запис 60. На підтвердження своїх вимог позивач вказувала, що сімейно-шлюбні відносини фактично припинилися. Між позивачем та відповідачем втрачені почуття взаємної любові та поваги. На примирення не погоджувалась. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом з нею. Спору щодо розподілу майна немає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримувала та просила суд їх задовольнити. Відповідач також подав суду заяву про розгляд справу без його участі. Позовні вимоги не визнавав. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що 18 січня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського міськвиконкому був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище), про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 60(оригінал свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 012875 від 20.01.1997 року). Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-КЕ №008292) та [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-КЕ №132979). Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбно сімейні відносини не склалися, сторони бажають розірвати шлюб. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі встановлених фактів позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У грудні 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. Позивач вказувала, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 травня 2014 року відповідача було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, зокрема, що [PERSON] маючи прямий злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом укладення договору доставки та встановлення метало-пластикових конструкцій,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У грудні 2014 року до суду із вказаною заявою звернувся [PERSON]. Просить встановити факт належності [PERSON] свідоцтво № 30 про право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON] 15 січня 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства міської ради народних депутатів. Заявник підтримав заяву і просив її задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи комунального підприємства «Квартирне управління» проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 15.01.1997 року Управлінням житлово-комунального господарства міської Ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності [PERSON] на кооперативну квартиру [ADDRESS]. При зверненні заявника до Автозаводського районного відділу у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області з клопотанням про оформлення дозволу на імміграцію в Україну йому відмовлено. Оскільки подані заявником документи містять розбіжність в написанні прізвища заявника, а саме в свідоцтві № 30 про право власності на квартиру вказано [PERSON], а в свідоцтві про шлюб та перекладі національного паспорта [PERSON]. Факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтво про право власності [PERSON] на кооперативну квартиру [ADDRESS] яке видано 15.01.1997 року Управлінням житлово-комунального господарства міської Ради народних депутатів, на ім'я [PERSON], довідкою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №25 виданого 28.11.2014 року за вих. № 12., на ім'я - [PERSON] виписана абонентська книжка ПАТ «Кременчукгаз» від 16.01.2014 року, а також в архівній копії рішення № 110 виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів від 04.02.1988 року, рішенням загальних зборів членів ЖБК № 26/72 (протокол № 16 від. 21.01.1988 року), зазначено «принят в члены кооператива гр. [PERSON], вместо матери [PERSON].». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно для подання свідоцтва про право власності до Автозаводського районного відділу у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області для отримання дозволу на імміграцію. Представник заінтересованої особи не подала належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. Таким чином, заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки не була спростована. Необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва № 30 про право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON] 15 січня 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства міської ради народних депутатів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У грудні 2014 року до суду із вказаною заявою звернулась [PERSON], просила встановити факт належності документу, а саме - що свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS], видане житлово-комунальним відділом АТ «Укртатнафта» 04.03.1997 року за №330 на ім'я «[PERSON]» дійсно належить [PERSON]. Вказувала, що під час збору документів, звернула увагу, на той факт, що в паспорті її ім'я зазначено як «[PERSON]», а в свідоцтві про право власності відповідно «[PERSON]». На момент приватизації ніхто з рідних не звернув увагу на помилку у її імені. Факт належності правовстановлюючого документу підтверджується наступними доказами: свідоцтвом про народження виданим 02.12.1982 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу від 01.10.2005 року. Заявниця [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заява про розгляд справи у її відсутність, на вимогах наполягала. Представник заінтересованої особи КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, оскільки підтверджується матеріалами справи та не спростована зацікавленими особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У грудні 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у її матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач змінила свої позовні вимоги і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання позов визнав, просив справу слухати в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.10.2005 року по 05.11.2013 року. Сторони від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.05.2006 року відділом Новоселівською сілською радою Арбузинського району Миколаївської області (а.с.5). Дитина проживає разом з матір'ю в [ADDRESS] та знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У грудні 2014 року заступник прокурора м. Києва звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2015 року за заявою заступника прокурора м. Києва в порядку забезпечення позову накладено арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: у [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] належну на праві власності [PERSON]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2015 року у задоволенні позову заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили. 22.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на відсутність підстав для забезпечення. В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч.5 ст. 154 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2015 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю - відмовлено. Відповідно до ст. 154 ЦПК України, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Враховуючи те, що позов вирішено по суті і в задоволенні позову відмовлено, рішення суду набрало законної сили, вжиті заходи забезпечення позову щодо вказаної земельної ділянки підлягають скасуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

У грудні 2014 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб. Свої вимоги мотивувала тим, що вона вагітна. Майбутній батько дитини є [PERSON], який хоче з нею зареєструвати шлюбу та разом виховувати спільну дитину. Однак, [PERSON] є неповнолітньою та позбавлена можливості звернутися до ВРАЦС за спільною заявою про реєстрацію шлюбу та просила надати їй право на шлюб з [PERSON]. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти заяви не заперечував та просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти заяви не заперечувала та просила її задовольнити. Заінтересована особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в судове засіданні не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без присутності представника відділу та про розгляд справи повідомити у відповідності до вимог закону. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] перебуває на обліку по вагітності у лікаря-акушера гінеколога в КНП «Консультативно-діагностичному центрі № 1 Дарницького району м. Києва», що підтверджується випискою із медичної картки (а.с. 10). Термін вагітності становить 14-15 тижнів. Майбутнім батьком дитини є [PERSON], [INFO] За спільною згодою [PERSON] та [PERSON] вирішили зареєструвати шлюб. Однак, [PERSON] є неповнолітньою та позбавлена можливості звернутися до ВРАЦС за спільною заявою про реєстрацію шлюбу. Відповідно до ст. 22 Сімейного Кодексу України, право на шлюб мають особи, що досягли вісімнадцятирічного віку. Згідно ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що реєстрація шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відповідає їхнім інтересам. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 22, 23 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У грудні 2014 року заявник [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказала, що при зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті її матері, [PERSON], яка померла 05 вересня 1964 року, їй було відмовлено, оскільки є невідповідність у прізвищах. Так у заявниці записано прізвище у свідоцтві про народження «Мазунова», а у її померлої матері записано прізвище «Мазун». Оскільки даний факт позбавляє її можливості оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті матері, вона звернулася до суду та просила встановити факт того, що вона є донькою [PERSON]. Заявник у судове засідання не зявилася, надавши заяву про можливість розгляду справи в її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ЧЕ №111715, виданого 02.12.1957 року Жовтневим районним відділом реєстрації актів громадянського стану м.Жданова, [PERSON] 02.12.1957 року уклала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище «Максименко», актовий запис №1224. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, та запису акту про смерть № 715 вбачається, що 05 вересня 1964 року померла [PERSON], яка перебувала на утриманні дочки [PERSON] та проживала разом із донькою за адресою: м.Маріуполь, вул.Левітана, буд.2, свідоцтво про смерть видано дочці [PERSON] Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року відповідно до п.1 ст.273 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо продовжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Таким чином, письмовими матеріалами справи підтверджений факт того, що заявниця [PERSON] дійсно є дочкою померлої [PERSON] та суд вбачає достатньо підстав для встановлення юридичного факту родинних відносин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У грудні 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що при зверненні до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області йому було роз'яснено, що при заповнені диплому серії [NUMBER] була зроблена помилка замість прізвища «[PERSON]» вказано «[PERSON]», у зв'язку з чим він був вимушений звернутись до суду та просить встановити факт приналежності йому диплому серії [NUMBER] згідно якого «[PERSON]» в 1973 році поступив до Жданівського металургійного інституту і в 1978 році закінчив повний курс вказаного інституту за спеціальністю металознавство, устаткування і технологія термічної обробки металів та Рішенням державної екзаменаційної комісії від 26.06.1978 року [PERSON] присвоєно кваліфікація інженера-металурга. Заявник у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області до суду не з'явився, надіслав заяву із проханням розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява знайшла своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 26.06.1978 року [PERSON] видано диплом серії [NUMBER] згідно якого «[PERSON]» в 1973 році поступив до Жданівського металургійного інституту і в 1978 році закінчив повний курс вказаного інституту за спеціальністю металознавство, устаткування і технологія термічної обробки металів та Рішенням державної екзаменаційної комісії від 26.06.1978 року [PERSON] присвоєно кваліфікація інженера-металурга. Як вбачається з відповіді ДВНЗ «ПДТУ» від 28.11.2014 року на період навчання в інституті з 1973 року по 1978 року заявник мав паспорт серії [NUMBER] зразка, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 28.04.1974 року №667, диплом була заповнено і видано згідно даних вказаного паспорту. За таких обставин вважають, що допущення описки не мало місце. Згідно паспорту, виданого 21.08.2002 року Іллічівським РВ ММУ УМВС України в Донецькій області, серії [NUMBER], прізвище заявника вказано [PERSON] У свідоцтві про народження серії [NUMBER], трудовій книжці від 15.09.1971 року та військовому квиткові серії [NUMBER] прізвище заявника вказано [PERSON] У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядаються судом, коли діючим законодавством не визначено іншого порядку їх встановлення. В іншому порядку, окрім судового, встановити зазначений факт заявник [PERSON] не в змозі. За таких обставин, суд вважає, що заява [PERSON] знайшла своє підтвердження наданими доказами і підлягає задоволенню, оскільки представленими документами встановлено, що диплом серії [NUMBER] виданий 26.06.1978 року належить [PERSON], [INFO]. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved