Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Фастівська міська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування від 17.08.2018, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який в останні роки свого життя переніс більше трьох інсультів, внаслідок його самопочуття постійно погіршувалося. В подальшому, в саме в липні 2020 року позивачеві стало відомо, що її батько за життя подарував належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Позивач вважає, що з огляду на стан здоров`я батька, згаданий договір дарування був укладений не із дійсної його волі, тобто батько не міг усвідомлювати про юридичну значимість та наслідки підписання документів. Тому просить суд визнати недійсним договір дарування серія та номер 1-1861 від 17.08.2018, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Фастівською міською державною нотаріальною конторою та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, але позивачем було усунуто недоліки по позовній заяві. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач жодного разу не з`явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення, 01.06.2021 електронною поштою на адресу суду направила клопотання про розгляд справи в її відсутність з проханням позов задовольнити. В судове засідання 03.06.2021 представник відповідача адвокат Мельник Т.О. не з`явилась, про день розгляду справи повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала письмове клопотання про розгляд справи в її відсутності, вимоги позивача не визнає, проти задоволення позову заперечує, просить позов [PERSON] залишити без задоволення, а також надала письмові пояснення стосовно суті позову. Раніше, 08.02.2021 представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що в провадженні іншого судді цього ж суду є справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту, в межах якої позивач теж заявляла аналогічне клопотання і відповідно до ухвали суду від 14.09.2020 року судом було отримано інформацію, а саме медичні довідки, але станом на 2014 рік. Третя особа: Фастівська міська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилась, про день розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмове клопотання про постановлення рішення згідно чинного законодавства та матеріали на виконання ухвали суду від 23.03.2021. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 15.10.2019 (а.с.39). [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Дніпровським РАГСом м. Києва (а.с.38). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якого увійшла і квартира [ADDRESS] , що належала покійному на підставі Договору міни укладеного між ним та [PERSON] 17 січня 2001 року (а.с.124-125). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружилися 28 грудня 2001 року (а.с.89). Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У відповідності до частини 1 статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно частини 1 статті 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Відповідно до частини 2 статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. 17 серпня 2018 року, відповідно до Договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Бойко О.О., [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.120). Згідно із приписами\~статті 225\~ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним відповідно до частини першої статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Як зазначено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, правила ст.\~225\~ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із тих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Підставою для визнання правочину недійсним за\~статтею 225 ЦК України\~може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Зазначена правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року № 6-1531цс16, від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12 та у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 61-5896св18. Під час подання позову до суду та час розгляду справи, позивачем не заявлялося клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи її батька [PERSON] , якою б було зроблено категоричний висновок про абсолютну його неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними в момент підписання ним Договору дарування, що саме по собі не є підставою для визнання укладеного Договору дарування недійсним з підстав передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України. Згідно витребуваних ухвалою суду від 14.09.2021 (цивільна справа №381/2244/20 2/381/1073/20) за клопотанням позивачки [PERSON] з Фастівської центральної районної лікарні, поліклініки Фастівської центральної районної лікарні, Фастівської міської лікарні, історій хвороб, медичні картки, виписки, витяги, результати аналізів [PERSON] , [INFO] , вбачається, що з 04.07.2012, з 10.06.2013, з 26.03.2014 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в зв`язку із пневмонією. При цьому, історія хвороби [PERSON] не містить висновків щодо погіршення психічного стану хворого внаслідок інсульту, тобто вона взагалі не містить відомостей про інсульт Крім цього, оскаржуваний договір дарування, посвідчений нотаріусом Бойко О.О. -17.08.2018 року. Інших доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] під час укладення ним Договору дарування від 17 серпня 2018 року, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, матеріали справи не містять та позивачем не надано. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, у зв`язку з чим відсутні підстави для його задоволення. Крім цього, згідно зі статтею 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, те, що у позові позивачу відмовлено повністю, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed