Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В позовній заяві позивачка вказала, що є власником квартири по [ADDRESS] , яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 2019 року. З 2 жовтня 2019 року у квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка не перебуває з [PERSON] в родинних відносинах, а є її знайомою. На телефонні дзвінки відповідачка не відповідає, добровільно з реєстрації не знімається. Факт її реєстрації створює позивачці зайві клопоти з комунальними платежами, можливістю оформити субсидію та обмежує її права як власника нерухомого майна. У зв`язку з наведеним, власник житла [PERSON] змушена звернутися до суду, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловою квартирою [ADDRESS] та стягнути з відповідачки сплачений судовий збір в сумі 908 гривень. В листопаді 2021 року представник позивачки [PERSON] подала клопотання про уточнення прохальної частини позовних вимог, в якій посилаючись на ст.ст. 383, 391 ЦК України просить усунути перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловою квартирою [ADDRESS] , решту частину позовних вимог залишити без змін. \~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, відзиву не подала, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідка, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16 вересня 2019 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 181187554 від 16.09.2019 року. Згідно копії будинкової книги вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Актом про встановлення факту не проживання від 20.07.2021 року підтверджується, що [PERSON] по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в квартирі не утримує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила те, що відповідачка [PERSON] зареєстрована в квартирі позивачки на її прохання, оскільки остання мала певні сімейні проблеми з чоловіком, однак пізніше вона все ж таки поїхала до чоловіка в Київську область і на даний час не користується квартирою позивачки, на телефонні дзвінки не відповідає, про її місце знаходження інформації не має. За положеннями ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~321\~Цивільного кодексу\~України право\~власності є\~непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні.\~При цьому\~відповідно до\~ст.\~391\~Цивільного кодексуУкраїни власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма\~матеріального права\~визначає право\~власника,\~у тому\~числі житлового\~приміщення або\~будинку,\~вимагати \~будь-яких\~усунень свого\~порушеного права\~від будь-яких\~осіб будь-яким\~шляхом,\~який власник\~вважає прийнятним,\~зокрема шляхом\~усунення перешкод\~у користуванні власністю, виселення\~\~та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Частиною 1 ст.\~383\~ЦК України та ст.\~150\~ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~\~мають у приватній власності\~\~будинок\~\~(частину будинку),\~\~квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Обираючи спосіб захисту прав, позивачка [PERSON] вважає, що усунення перешкод у користуванні належним їй майном можливе шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст.\~3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» реєстрація місця проживання - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Місцем проживання особи визнається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. У відповідності з вимогами ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] на момент звернення до суду з цим позовом у квартирі позивачки не проживала, своєю реєстрацією у квартирі чинить їй перешкоди у користуванні майном, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved