Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

У грудні 2019 року заявник звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт належності йому договору дарування від 08.06.1995 посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Матвєєвою І.М. зареєстрованого в реєстрі за №5-1320, квартири [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказав, що відповідно до договору дарування від 08.06.1995 він отримав в дар від [PERSON] квартиру [ADDRESS] . На час укладення вказаного договору він мав паспорт колишнього СРСР на російській мові, на підставі якого вносились відомості про реєстрацію права власності в БТІ, переклад здійснювався російською мовою. 03.11.1999 заявник замінив паспорт на український, однак його прізвище з російської мови переклали по іншому, внаслідок чого утворились розбіжності. Восени 2019 року він звернувся до Департаменту з надання адміністративних послуг для впорядкування документів згідно діючого законодавства, але йому було відмовлено через розбіжності у прізвищі в паспорті та правовстановлюючих документах на майно. Виправити зазначену помилку та внести відповідні зміни у договір дарування в досудовому порядку є неможливим, а встановлення факту належності правовстановлюючого документу на житло має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації права власності згідно вимог чинного законодавства. За такого, заявник вимушений звернутися до суду з вказаною заявою. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.12.2019 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання, призначене на 03.04.2020 11:00 годину, заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися. Заявник надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Третя особа [PERSON] надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечує. Представник Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області надав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести за відсутності заінтересованої особи на підставі наявних матеріалів і прийняти рішення на розсуд суду. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.03.1954 « [PERSON] » (російською мовою) народився 07.09.1950. 08.06.1995 [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , про що було складено договір дарування від 08.06.1995, посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Матвєєвою І.М., зареєстрований в реєстрі за №5-1320. При складені вказаного договору при зазначенні сторін, які його уклали, прізвище заявника вказано як « [PERSON] ». Із паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області на ім`я заявника видно, що його прізвище на українській мові « [PERSON] ». Таке ж прізвище заявника вказано і в довідці про присвоєння ідентифікаційного номера. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Луканіної М.А. №49471452 від 01.11.2019 заявнику відмовлено у державній реєстрації права власності на вищевказану квартиру. Причиною відмови вказано те, що в документах, які посвідчують особу, вказано прізвище « [PERSON] », а в документах про набуття права власності « [PERSON] ». Відповідно до\~статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно пункту 6 частини першої\~статті 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до\~статті 351 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Задоволення заяви має для [PERSON] юридичне значення. Встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу надасть заявнику можливість зареєструвати право власності на квартиру в Департаменті з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради. Зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для встановлення факту належності [PERSON] договору дарування квартири [ADDRESS] , від 08.06.1995, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Матвєєвою І.М. зареєстрованого в реєстрі за №5-1320. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі підлягає задоволенню.

Outcome: approved