Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про звернення стягнення на будинок, що розташований за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Червоний Оскіл, вул. Леніна, буд. № 115, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAE5GA0000000001 від 26.02.2008 року в розмірі 60 074,18 доларів США, що в еквіваленті складає 479 992,74 гривні (а.с. 3-5). До початку розгляду справи по суті Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подали до суду уточнену позовну заяву із зміною предмету позову до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAE5GA0000000001 від 26.02.2008 року в розмірі 60 074,18 доларів США, що в еквіваленті складає 479 992,74 гривні, в якому із уточненнями просять суд позов задовольнити, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором № НАЕ5GA00000001 від 26.02.2008 року станом на 15.10.2013 року в розмірі 201 012 грн. 81 коп., стягнути судові витрати по справі. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що відповідно до укладеного договору № НАЕ5GA00000001 від 26.02.2008 року відповідач [PERSON] 26.02.2008 року отримав кредит у розмірі 19 800,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.02.2018 року. Відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконує, та станом на 15.10.2013 року має заборгованість 60 074, 18 доларів США, яка складається з наступного: - 19 610,21 доларів США – заборгованість за кредитом, - 11 939,36 доларів США – заборгованість по процентам за користування кредитом, - 378,48 доларів США – заборгованості по комісії за користування кредитом, - 25 255,66 доларів США – пеня за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором, - 31,29 доларів США – штраф (фіксована частина), - 2 859,19 доларів США – штраф (процентна складова), що за курсом НБУ України 7,99 грн. за 1 долар США складає 479 992,74 гривень. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з Банком та [PERSON] було укладено договір поруки від 26.02.2008 року, згідно якого [PERSON] зобов’язалась відповідати перед Банком в тому ж обсязі, що і відповідач [PERSON] за кредитним договором. 18.10.2011 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 255 883,03 грн. за кредитним договором № НАЕ5GA00000001 від 26.02.2008 року. Оскільки кредитний договір за вказаним рішенням суду не розірвано, погашення заборгованості за рішенням суду не відбулося, тому з урахуванням рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.10.2011 року, просять суд стягнути заборгованість за кредитним договором № НАЕ5GA00000001 від 26.02.2008 року станом на 15.10.2013 року (період з 18.10.2011р. до 15.10.2013р.) в розмірі 201 012 грн. 81 коп., а саме: - 2 774,45 грн. заборгованість за кредитом (тіло), - 43 285,13 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, - 1 418,71 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, - 153 534,52 грн. заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором. (а.с. 126-127, 139-140, 168-170) У березні 2014 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: орган опіки та піклування Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, приватний нотаріус [PERSON], про визнання договору іпотеки від 26.02.2008 року нікчемним, який ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2014 року об’єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с. 51-54, 103-104). В обґрунтуванні зустрічного позову [PERSON] в особі представника [PERSON] посилається, що 26.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідно до п. 35.3 предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: с. Червоний Оскіл, вул. Леніна, 115, який належить [PERSON] на праві власності з 28.07.2006 року. У вказаному жилому будинку, відповідно до довідки виконкому Червонооскільської сільської ради від 02.09.2009 року, зареєстровані та мешкають діти: [PERSON], 1985 р. н., [PERSON], 1988 р. н., і малолітній [PERSON], 2005 р. н.. Згідно довідки виконавчого комітету Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 02-24/1048 від 14.09.2009 року [PERSON] проживає і зареєстрований за адресою: [INFO], із 18 травня 2005 року. Оскільки при укладанні вказаного договору іпотеки сторони не звернулися до органу опіки та піклування за отриманням відповідного дозволу, що підтверджується відповідною довідкою Ізюмської районної державної адміністрації від 26.08.2009 року, тому договір іпотеки від 26.02.2008 року порушує права малолітнього [PERSON], 2005 р. н., та вказаний правочин згідно ст. 224 ЦК України є нікчемним. Посилається, що 13.05.2011 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області ухвалено заочне рішення по справі №2-83/2011 за позовом [PERSON] до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки від 26.02.2008 року недійсним, яким визнано іпотечний договір № НАЕ5GA00000001 від 26 лютого 2008 року, укладений між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] - недійсним. Вказав, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 19.12.2011 року заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.05.2011 року - скасовано. В задоволенні позову [PERSON] - відмовлено. Скасовуя вказане заочне рішення апеляційний суд послався на те, що довідка № 02-24/203 від 26.02.2008 року, яка видана Червонооскільською сільською радою Ізюмського району Харківської області, яка була надана нотаріусу у день складання договору іпотеки: «Вказана довідка ні ким не скасована, на час укладання іпотечного договору членів сім'ї – дітей, які б мали право на проживання у належному їй будинку немає, правом проживання та користування малолітніх чи неповнолітніх дітей будинок, який передається в іпотеку, не обтяжений» . Вказав, що в довідці № 02-24/203 від 26.02.2008 року, яка видана Червонооскільською сільською радою Ізюмського району Харківської області, вказано, що в житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: с. Червоний Оскіл, вул. Леніна, 115, зареєстровано лише одну особу: [PERSON]. Хоча в будинку станом на 26.02.2008 року був зареєстрований малолітній на день оформлення правочинна [PERSON], 2005 р. н., що підтверджується витягом із будинкової книги. Вказав, що при розгляді адміністративної справи №623/2974/13-а за позовом [PERSON] щодо визнання незаконними дій Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області по видачі довідки про склад сім'ї від 26.02.2008 року № 02-14/203 стало відомо те, що Червонооскільська сільська рада Ізюмського району Харківської області довідку про склад сім'ї від 26.02.2008 року № 02-14/203 не видавала. Оскільки, на підставі вказаної інформації Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області вбачається, довідка про склад сім'ї від 26.02.2008 року № 02-14/203 Червонооскільською сільською радою Ізюмського району Харківської області не видавалась, тому спірний договір іпотеки було укладено на підставі довідки, яка не видавалась. Таким чином [PERSON] дізналася про порушення своїх прав 27.05.2013 року, у зв'язку з чим просить поновити строк позовної давності та задовольнити зустрічний позов. (а.с. 51-54, 159) Представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала уточненні вимоги позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПравтБанк» (далі по тексту – ПАТ КБ «ПриватБанк») і просить |||суд позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити. Представник відповідача-позивача [PERSON] – [PERSON] підтримав зустрічний позов і просить суд позов [PERSON] задовольнити, у задоволенні вимог позову ПАТ КБ «ПраватБанк» ||відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи органу опіки та піклування Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області за довіреністю [PERSON] полягала при вирішення справи на розсуд суду|||. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши представників сторін [PERSON] і [PERSON], представника третьої особи [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом установлені такі|установлені| факти та відповідні їм правовідносини. |правостосунки| Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов’язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом установлено та із матеріалів справи| вбачається|, що 26 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником за всіма правами та обов'язками якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № НАЕ5GA00000001, за умовами якого відповідач [PERSON] 26.02.2008 року отримав кредит у розмірі 19 800,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі сплатою щомісячними платежами та кінцевим терміном повернення 26.02.2018 року (а.с. 16-20). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № НАЕ5GA00000001, за умовами якого [PERSON] взяла на себе зобов’язання відповідати перед банком в тому ж розмірі, що і відповідач [PERSON] за кредитним договором № НАЕ5GA00000001, за умовами якого кінцевий термін повернення кредиту 26.02.2018 року (а.с. 128-129, 141-142). Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов’язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з ч.1 ст. 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Як вбачається з позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та фізичною особою [PERSON] Договір поруки, укладений між позивачем - ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] має додатковий характер до основного зобов'язання (кредитного договору) та укладений саме на забезпечення виконання останнього. Пред'явлення позову до солідарних боржників є правом банку, яким позивач і скористався. Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2011 року по цивільній справі № 2016/2-21/2011, яке набрало законної сили 02.01.2012 року, стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 255 883,03 грн. за кредитним договором № НАЕ5GA00000001 від 26.02.2008 року станом на 11.05.2011 року (із розміру 32 099,18 доларів США, що за курсом НБУ України 7,9717 грн. за 1 долар), яка складається: - поточна заборгованість за тілом кредиту – 16 296,14 доларів США, що за курсом НБУ України складає 129 907, 94 грн.; - прострочена заборгованість за тілом кредиту – 3 011,05 доларів США, що за курсом НБУ України складає 24 003,19 грн.; - поточна заборгованість за відсотками – 186,11 доларів США, що за курсом НБУ України складає 1 483,61 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками – 6 350,81 доларів США, що за курсом НБУ України складає 50 626,75 грн.; - заборгованість по комісії – 201,38 дол. США, що за курсом НБУ України складає 1 605,34 грн.; - заборгованість по пені – 6 053,69 доларів США, що за курсом НБУ України складає 48 258,20 грн. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 грудня 2011 року, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08.06.2012 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 18 жовтня 2011 року залишено без задоволення. (а.с. 160-161, матеріали цивільної справи №2-21/2011 а.с. 220-221, 235, 263, 275, 276) Звертаючись із уточненим позовом в даній справі 12 вересня 2014 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 15 жовтня 2013 року в сумі 201 012 грн. 81 коп. із урахуванням заочного рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2011 року по цивільній справі № 2016/2-21/2011, з яких: 2 774,45 грн. заборгованість за кредитом, 43 285,13 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 418,71 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 153 534,52 грн. заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором (а.с. 168-170). Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З матеріалів справи вбачається, що кінцевим терміном повернення грошей за кредитним договором № НАЕ5GA00000001 від 26.02.2008 року, якими користувався боржник, становить 26.02.2018 року, крім цього 30.08.2013 року позивач звертався до боржника та поручителя з відповідною вимогою (а.с. 10-15, 16-20). Розмір заборгованості, який надав позивач в своїх розрахунках до позовної заяви сумнівів щодо його правильності не викликає та відповідачами не спростований (а.с. 6-8, 9). Оскільки кредитний договір за вказаним рішенням суду не розірвано, погашення заборгованості за рішенням суду не відбулося, тому з урахуванням заочного рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.10.2011 року, з відповідачів підлягає стягненню солідарно заборгованість за кредитним договором № НАЕ5GA00000001 від 26.02.2008 року та договором поруки № НАЕ5GA00000001 від 26.02.2008 року за період з 18.10.2011 року до 15.10.2013 року в розмірі 201 012 грн. 81 коп., а саме: - 2 774,45 грн. заборгованість за кредитом (тіло), - 43 285,13 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, - 1 418,71 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, - 153 534,52 грн. заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором. Щодо вимог за зустрічним позовом про визнання договору іпотеки від 26.02.2008 року нікчемним суд приходить до висновку, що зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 26 лютого 2008 року [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали іпотечний договір № НАЕ5GA00000001, предметом якого став будинок по вул. Леніна, 115 в с. Червоний Оскіл Ізюмського району Харківської області (а.с. 55-57). Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 травня 2011 року позов [PERSON] задоволено. Визнано іпотечний договір від 26 лютого 2008 року, укладений між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] – недійсним (а.с. 68). Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2011 року (справа № 22-ц-22040/11р.) апеляційну скаргу представника Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено. Заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 травня 2011 року - скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки недійсним – відмовлено (а.с. 69-70, 71-72). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 жовтня 2013 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] стосовно визнання іпотечного договору від 26 лютого 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] недійсним. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 06 лютого 2014 року (справа № 22-ц/790/222/14) апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено. Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 жовтня 2013 року - скасовано. В частині задоволенні позову [PERSON] щодо визнання договору іпотеки недійсним – відмовлено (а.с. 73-74). Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 березня 2014 року адміністративний позов [PERSON] до Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання дій незаконними - задоволено частково. Визнано довідку виконавчого комітету Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку від 26.02.2008 року № 02-24/203, видану на ім'я власника житлового будинку за адресою: с. Червоний Оскіл, вул. Леніна, 115, [PERSON] - недійсною. У задоволенні іншій частині адміністративного позову - відмовлено. (а.с. 186-187) Судовим розглядом установлено, що [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом та вказала, що у вказаному жилому будинку, який є предметом договору іпотеки згідно п. 35.3, відповідно до довідки виконкому Червонооскільської сільської ради від 02.09.2009 року, зареєстровані та мешкають діти: [PERSON], 1985 р. н., [PERSON], 1988 р. н., і малолітній [PERSON], 2005 р. н.. Згідно довідки виконавчого комітету Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 02-24/1048 від 14.09.2009 року малолітній [PERSON] проживає і зареєстрований за адресою: [INFO], із 18 травня 2005 року. Оскільки при укладанні вказаного договору іпотеки сторони не звернулися до органу опіки та піклування за отриманням відповідного дозволу, що підтверджується відповідною довідкою Ізюмської районної державної адміністрації від 26.08.2009 року, тому договір іпотеки від 26.02.2008 року порушує права малолітнього [PERSON], 2005 р. н., та вказаний правочин згідно ст. 224 ЦК України є нікчемним. (а.с. 58-67) Згідно ч.1 ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2011 року по справі №2-51/11 позовну заяву [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват-Банк», [PERSON], треті особи орган опіки та піклування Ізюмської райдержадміністрації, приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу [PERSON], Ізюмська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право власності та договору іпотеки недійсним задоволено. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 будинку з надвірними будівлями по вул. Леніна, 115 в с. Червоний Оскіл видане 28.07.2006 року [PERSON]В, реєстровий номер 2312 - визнано недійсним. Договір іпотеки №HAE5GA00000001 від 26.02.2008 укладений між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват-Банк» та [PERSON] - визнано недійсним. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2012 року рішення Ізюмського міськрайонного суду скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 лютого 2013 року у відкритті касаційного провадження у справі відмовлено. Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14 травня 2014 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 лютого 2013 року скасовано, передано справу на новий касаційний розгляд. Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2014 року рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2012 року - скасовано, рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2011 року - залишено в силі. (матеріали цивільної справи №2-51/11 а.с. 172 -174, 214-216, 246, 259, 304-306, 307, 322-324) Згідно вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. При розгляді справи суд враховує правову позицію Верховного Суду України щодо передачі в іпотеку нерухомого майна від 14.05.2014 року по справі №2-51/11, в який зазначено наступне: оскільки відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, (аналогічні положення містяться у ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Передача в іпотеку нерухомого майна без згоди спадкоємця, який прийняв спадщину є незаконною, суперечить вимогам ст. ст. 358, 578 ЦК України, ст. ст. 5, 6 Закону України «Про іпотеку» та порушує право власності спадкоємця на належну йому частку спадкового майна. (а.с. 121-124) Таким чином, рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2011 року по справі №2-51/11, договір іпотеки №HAE5GA00000001 від 26.02.2008 укладений між ПАТ КБ «Приват-Банк» та [PERSON] - визнано недійсним. Згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд стягує з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору (114,70 гривень+3 441,00 гривень : 2) по 1 777 гривень 85 копійок з кожного відповідача (а.с. 1-2).

Outcome: approved