Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» про витребування суми депозиту та нарахованих відсотків та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь за прострочений строк виплати депозиту та нарахованих відсотків 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 158 312 грн. 58 коп.; проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів в сумі 4 031 грн. 08 коп.; пеню в розмірі 3 % річних за кожен день прострочення строку виплати депозиту та нарахованих відсотків в сумі 433 грн. 54 коп.; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 5 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначив, що 26 серпня 2014 року між ним та ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» було укладено договір банківського вкладу. Сума вкладу становить 149 800 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 28 % річних. Строк дії договору закінчився 18 листопада 2014 року, однак сума вкладу була повністю повернута лише 10 лютого 2015 року. Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням банком умов договору позивач має право на відшкодування шкоди. Крім того, вказана подія завдала [PERSON] моральну шкоду. В судовому засіданні [PERSON] позов з викладених у ньому підстав, із урахуванням доводів заяви про уточнення позовних вимог підтримав, просив задовольнити. Представник ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» з посиланням на те, що останнє не порушувало умов договору та виконало свої зобов'язання перед [PERSON] проти позову останнього заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу №90-в-17/339184, згідно якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 149 800 грн., які мав повернути з нарахованими процентами 18 листопада 2014 року (а.с.4-5). 25 листопада 2014 року та 03 грудня 2014 року [PERSON] звертався до ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» з вимогою про повернення коштів з рахунку згідно умов вищезазначеного договору (а.с.7). Однак, сума вкладу була повернута позивачу лише 10 лютого 2015 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на належну якість обслуговування. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За умовами пункту 2.2 укладеного між сторонами договору банківського вкладу, строк дії вкладів складав майже 3 місяці від дати внесення вкладу на відповідний рахунок, а саме до 18 листопада 2014 року. Судом встановлено, що позивач після закінчення строку дії договору двічі звертався до банку із заявами про повернення банківського вкладу у розмірі 149 800 грн., чим засвідчив свій намір припинити дію договору. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів. Однак, банк повернув кошти позивачу лише 10 лютого 2015 року, чим порушив свої грошові зобов'язання. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути проценти по банківських вкладах за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Позовна вимога [PERSON] про стягнення на його користь 5 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, суду не надано доказів того, що позивачу винними діями відповідача спричинено моральну шкоду в договірних правовідносинах. Враховуючи вищенаведене, позов [PERSON] до ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial