Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

У грудні 2020 р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», просить стягнути кошти за строковими депозитними вкладами «Стандарт»: № SAMDNWFD0072128915000 від 14.11.2018 р. в розмірі 1 747,51 євро, з яких: 1 603,04 євро суми вкладу, 0,2 євро проценти по договору, 96,18 євро 3% річних, 48,09 євро пені; № SAMDNWFD0072334631001 від 14.05.2019 р. в розмірі 2 843,06 доларів США, з яких: 2 635,07 доларів США суми вкладу, 3,6 доларів США проценти по договору, 125,34 доларів США 3% річних, 79,05 доларів США пені; № SAMDNWFD0072348448501 від 25.05.2019 р. в розмірі 9 658,34 доларів США, з яких: 8 946,93 доларів США суми вкладу, 18,01 доларів США проценти по договору, 424,99 долари США 3% річних, 268,41 доларів США пені; стягнути кошти по договору № 02625016604762 «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних витрат» від 05.07.2019 р. в розмірі 2 888,41 грн, з яких: 2 673,57 грн суми незнижуваного залишку, 16 грн проценти по договору, 113,63 грн 3% річних, 80,21 грн пені, стягнути 4 166,66 грн судових витрат. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем було укладено депозитні договори, а саме: договір банківського строкового депозитного вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0072128915000 від 14.11.2018 р. строком на 6 місяців з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 0,01% річних, за яким передав банку 1 583,76 євро шляхом внесення коштів з картки № [NUMBER] для розміщення їх на депозитному вкладі; договір банківського строкового депозитного вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0072334631001 від 14.05.2019 р. строком на 9 місяців з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 2% річних, за яким передав банку 2 478,91 доларів США шляхом внесення коштів з картки № [NUMBER] для розміщення їх на депозитному вкладі; договір банківського строкового депозитного вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0072348448501 від 25.05.2019 р. строком на 6 місяців з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 1,5% річних, за яким передав банку 8 796,96 доларів США шляхом внесення коштів з картки № [NUMBER] для розміщення їх на депозитному вкладі; 05.07.2019 р. між ними було укладено договір «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних витрат» № 02625016604762 про встановлення незнижуваного залишку на своєму цільовому поточному рахунку строком на 3 місяці з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 7,5% річних, початкова сума незнижуваного залишку складає 1 000 грн. 29.09.2020 р. та 26.10.2020 р. звернувся до відповідача із письмовими заявами про видачу всіх сум вкладів, нарахованих процентів по договорам вкладів та договору «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних витрат»» після закінчення їх строків, у видачі вкладів, нарахованих відсотків було безпідставно відмовлено станом на 26.10.2020 р. залишки коштів на вкладах обліковуються у таких розмірах: по договору № SAMDNWFD0072128915000 від 14.11.2018 р. в розмірі 1 603,04 євро, по договору № SAMDNWFD0072334631001 від 14.05.2019 р. в розмірі 2 635,07 доларів США, по договору № SAMDNWFD0072348448501 від 25.05.2019 р. в розмірі 8 946,93 доларів США, станом на 29.09.2020 р. залишок коштів по договору «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних витрат» № [NUMBER] в розмірі 2 673,57 грн. 26.11.2020 р. після спливу договорів вкладу від 14.11.2018 р. та договору від 14.05.2019 р. втретє звернувся до відповідача із письмовими заявами, просив видати вклади та нараховані проценти, що зроблено не було. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2020 р. цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення банківського вкладу, процентів та судового збору передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва; матеріали справи надійшли до суду 11.01.2021 р.; 15.01.2021 р. передано судді (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями). Ухвалою суду від 19.01.2021 р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 03.02.2021 р. до суду надійшла заява [PERSON] на виконання вимог ухвали суду від 19.01.2021 р. Ухвалою суду від 04.02.2021 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» відзив на позовну заяву не подано. Ухвалою суду від 19.04.2021 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 14.05.2021 р. на 12:00 год. У судове засідання 14.05.2021 р. о 12:00 год. позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце цього засідання належним чином повідомлений, 12.05.2021 р. від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання 14.05.2021 р. о 12:00 год. відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» не з'явився, про дату, час і місце цього засідання належним чином повідомлений. 13.05.2021 р. до суду надійшла заява позивача [PERSON] про уточнення позовних вимог, просить, у тому числі, стягнути на його користь 10 000,00 грн моральної шкоди, втім означена заява подана після закінчення підготовчого провадження, до заяви не додано докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів відповідачу Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», вимоги про відшкодування моральної шкоди не оплачені судовим збором. Згідно пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або початкову першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно частини п`ятої статті 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Враховуючи, що [PERSON] до заяви про уточнення позовних вимог не додано докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів відповідачу Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», суд вважає повернути [PERSON] заяву про уточнення позовних вимог, що надійшла до суду 13.05.2021 р. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Надані суду договори свідчать про те, що 14.11.2018 р. між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDNWFD0072128915000 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., за яким [PERSON] передав банку 1 583,76 євро шляхом внесення коштів з картки № [NUMBER] строком до 23.11.2020 р. із процентною ставкою 0,01% річних; 14.05.2019 р. між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDNWFD0072334631001 вклад «Стандарт» строковий на 9 міс., за яким [PERSON] передав банку 2 478,91 доларів США шляхом внесення коштів з картки № [NUMBER] строком до 7.11.2020 р. із процентною ставкою 2% річних; 25.05.2019 р. між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDNWFD0072348448501 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., за яким [PERSON] передав банку 8 796,96 доларів США шляхом внесення коштів з картки № [NUMBER] строком до 30.11.2020 р. із процентною ставкою 1,5% річних; 05.07.2019 р. між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних виплат» № [NUMBER] , за яким відповідач зобов`язався нараховувати та виплачувати проценти за користування коштами незнижуваного залишку на поточному рахунку [PERSON] , а останній зобов`язався не здійснювати операції за залишком коштів на своєму поточному рахунку у визначеній ним сумі; незнижуваний залишок станом на 29.09.2020 р. складає 2 673,57 грн, строк підтримки незнижуваного залишку складає 3 місяці до 05.10.2020 р., включно, з виплатою відсотків на суму незнижуваного залишку 7,5% річних, початкова сума незнижуваного залишку складає 1 000,00 грн. За умовами укладених договорів [PERSON] має право, зокрема, отримати вклад, нараховані проценти. 29.09.2020 р., 26.10.2020 р. та 26.11.2020 р. позивач звернувся до відповідача із заявами про виплату вкладів і нарахованих процентів; листами № 20.1.0.0.0/7-200929/3008 від 22.10.2020 р., № 20.1.0.0.0/7-201026/11853 від 23.11.2020 р., № 20.1.0.0.0/7-201126/7496 від 22.12.2020 р., № 20.1.0.0.0/7-201126/7492 від 22.12.2020 р. та № 20.1.0.0.0/7-201126/7485 від 22.12.2020 р. [PERSON] фактично відмовлено у задоволенні його вимог щодо повернення коштів, втім така відмова є безпідставною з огляду на наступне. Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Згідно частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно частини другої статті 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Вкладник за договором банківського вкладу, виходячи з наведеного вище, є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема, у сфері залучення коштів на депозитні рахунки, відповідно, захист його прав споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», відповідними нормами ЦК України. До відносин банку і вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (Глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не впливає із суті договору банківського вкладу. Згідно частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно пункту 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. Згідно частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини другої статті 1060 ЦК України банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно пункту 1.2. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). Згідно пункту 3.3. цього Положення за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимоги про виплату вкладів, нарахованих процентів подано [PERSON] установі банку, зобов`язання щодо повернення коштів не виконані. У пунктах 52, 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.01.2013 р. у справі «Золотас проти Греції» Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави. Відповідач, відмовивши повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, порушив положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Протоколу № 1, підписаного і ратифікованого Україною. Так, згідно статті 1 Протоколу № 1 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і та умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Означений принцип закріплено і у статті 41 Конституції України. Суд вбачає, що в порушення таких норм [PERSON] позбавлений права користуватися своїм майном - грошовими коштами, які банк отримав на умовах строковості і платності. Згідно частини першої статті 1062 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно пункту 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Згідно частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Суд, враховуючи, що відповідачем взяті на себе договірні зобов`язання за укладеними з [PERSON] договорами не виконані, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти за договорами про депозитний вклад та нараховані відповідно до їх умов відсотки. Станом на 26.10.2020 р. залишки коштів на вкладах обліковуються у таких розмірах: по договору № SAMDNWFD0072128915000 від 14.11.2018 р. в розмірі 1 603,04 євро, по договору № SAMDNWFD0072334631001 від 14.05.2019 р. в розмірі 2 635,07 доларів США, по договору № SAMDNWFD0072348448501 від 25.05.2019 р. в розмірі 8 946,93 доларів США, станом на 29.09.2020 р. залишок коштів по договору «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних виплат» в розмірі 2 673,57 грн, при цьому відповідач в судове засідання не з`явився і жодних заперечень щодо позову суду не надав, отже ним не викладено своїх міркувань і аргументів щодо наведених позивачем у позові розрахунків і мотиви їх відхилення. Щодо стягнення на користь [PERSON] 3% річних за статті 625 ЦК України, то суд вбачає, що відповідач в судове засідання не з`явився і жодних заперечень щодо позову суду не надав, отже ним не викладено своїх міркувань і аргументів щодо наведених позивачем у позові розрахунків і мотиви їх відхилення, тому приймає до уваги надані [PERSON] розрахунки. Щодо стягнення на користь [PERSON] пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживача», то суд виходить із розрахунку, наданого позивачем, оскільки відповідач в судове засідання не з`явився і жодних заперечень щодо позову суду не надав, отже ним не викладено своїх міркувань і аргументів щодо наведених позивачем у позові розрахунків і мотиви їх відхилення. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у виді судового збору у розмірі 4 166,66 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved