Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову посилався на те, що з відповідачем у справі перебував у фактичних шлюбних стосунках, від яких [INFO] народилася донька - [PERSON] . 06 серпня 2019 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області видано судовий наказ, за яким з нього проводиться стягнення аліментів на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу). Проте, під час видачі судового наказу не враховано, що позивач сплачує аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , не враховано його стан здоров`я, що на теперішній час ставить позивача у скрутне матеріальне становище. На підставі зазначеного позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом виданим Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 06 серпня 2019 року, на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, на задоволенні позову наполягали. Зокрема позивач [PERSON] пояснив, що з нього за двома виконавчими листами стягуються аліменти на двох дітей. Наразі він має низку хронічних захворювань, має на утриманні непрацездатних батьків, які отримують мінімальну пенсію та хворіють на тяжкі хронічні хвороби, що не було предметом дослідження при видачі судового наказу, а тому він звернувся до суду з цим позовом. Відповідач та її представник заперечували проти заявлених позовних вимог, підтримавши наданий відзив на позовну заяву. Просили врахувати суд норми ст.192 СК України, а також те, що позивачем жодним чином не доведено підстави за якими суд може зменшити розмір аліментів, які стягуються. У задоволенні позову просили відмовити. Третя особа [PERSON] надала до суду клопотання щодо розгляду справи за її відсутності, а також просила суд врахувати, що рішенням суду зменшено розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на її користь на утримання їх спільного сина [PERSON] . Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом у справі встановлено, що за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини (а.с. 15). Судом також встановлено, що 06 серпня 2019 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області видано судовий наказ, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини (а.с. 12). У судовому наказі зазначено, що згідно ч.ч. 7,8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до п.п. 4 і 5 ч.1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. Згідно із ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 150 Сімейного кодексу України, визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст.181 СК України та відповідно визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та\\або користування у платника аліментів майн та майнових прав, утому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної власності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонічного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: суттєві зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182, 183 СК України). Порядок здійснення наказного провадження регламентовано розділом ІІ ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. За змістом п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Аналогічні положення містить ч. 5 ст. 183 СК України. В силу ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. За змістом вказаних норм процесуального закону наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Порядок наказного провадження встановлює спрощену процедуру вирішення спору, в тому числі спору про стягнення аліментів на дітей в певних частках заробітку (доходу) платника аліментів, а також визначає право боржника на звернення до суду з позовом про зменшення визначеного у судовому наказі розміру аліментів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має дитину від попереднього шлюбу - сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Із судового наказу виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 06 серпня 2019 року, вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, тобто на одну дитину, без урахування наявності дитини від попереднього шлюбу та, відповідно, вищевказаного рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2010 року про стягнення аліментів на утримання останньої, а також інших обставин та підстав, які б могли вплинути на визначення та встановлення розміру стягуваних аліментів з огляду на процесуальну специфіку розгляду справ у наказному провадженні. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати потреби в утриманні кожної дитини позивача та дотримання їхніх інтересів в однаковій мірі. З урахуванням викладеного, оцінивши всі надані сторонами докази, суд вважає, що позивачем доведена наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом на утримання малолітньої доньки [PERSON] , а тому слід зменшити їх розмір до 1/6 частки його заробітку (доходу). Суд не може погодитися з посиланнями представника відповідача про відсутність і недоведеність підстав для зменшення розміру аліментів, передбачених ст.192 СК України, а саме доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я позивача саме після видачі судового наказу про стягнення аліментів, оскільки в даному випадку, враховуючи процесуальну процедуру наказного провадження, наявне право боржника на звернення до суду з позовом про зменшення визначеного у судовому наказі розміру аліментів відповідно до приписів ч.7 ст. 170 ЦПК України. Стягнення зміненого розміру аліментів слід починати в загальному порядку - від дня набрання чинності рішенням суду, оскільки нормами Сімейного кодексу України не передбачений інший порядок.

Outcome: approved