Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення процентів та трьох процентів річних. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.09.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір №SAMDN80000738120907. На виконання даного договору, на рахунок № [NUMBER] було внесено 25000,00 дол. США. 18.02.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір №SAMDN80000733147467. На виконання даного договору, на рахунок № [NUMBER] було внесено 10000,00 дол. США. В зв`язку з припиненням функціонування банківських відділень відповідача на окупованій території Автономної Республіки Крим, рахунки позивача було безпідставно заблоковано і припинено нарахування відсотків. 27.02.2019 року АТ КБ «Приватбанк» отримало заяву позивача про розірвання зазначених договорів та видачу вкладів та відсотків. В зв`язку з невиконання зазначеної заяви, позивач був змушений звернутися із позовом до суду. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2019 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 29.01.2020 року, позов [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення коштів, вкладів, процентів та штрафних санкцій задоволено частково. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Враховуючи те, що депозитні договори діють до повного їх виконання сторонами, враховуючи те, що позивачем заявлялись та судом розглядались періоди стягнення відсотків та трьох процентів річних, а саме: до 21.03.2019 року включно, позивач має право на стягнення відсотків за вкладами та трьох процентів річних за період з 22.03.2019 року по 23.07.2020 року включно. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь за період з 22.03.2019 року по 23.07.2020 року: - за договором № SAMDN80000738120907 від 30.09.2013 pоку суму нарахованих відсотків - 1845,89 дол. США, та 3% річних в розмірі 1006,85 дол. США; - за договором № SAMDN80000733147467 від 18.02.2013 pоку суму нарахованих відсотків - 1141,10 дол. США, та 3 % річних в сумі 402,74 дол.США. Усі судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді від 30.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.08.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2019 року з відповідача стягнуті суми вкладів по цивільній справі №757/11700/19 за депозитними договорами № SAMDN80000738120907 від 30.09.2013 pоку та № SAMDN80000733147467 від 18.02.2013 pоку. В зв`язку з чим відповідач вважає, що відсотки повинні нараховуватися відповідно діючого законодавства та практики ВС, а саме слід рахувати відсотки по ставці 0,01%. Грошові кошти списані ДВС з відповідача 28.04.2020 року на користь позивача, згідно рішення суду, а тому у відповідача не має зобов`язань перед позивачем відповідно до норм матеріального права. Просить при ухваленні рішення суду, застосувати розрахунки АТ КБ «Приватбанк» відносно відсотків та 3% річних. 31.08.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що банк жодним чином не інформував позивача про зміну відсоткових ставок, зазначених у договорах. Таким чином, відсотки по всім договорам банківського вкладу повинні бути розраховані за ставками, зазначеними у договорах до повернення вкладу позивачу. Враховуючи, що добровільне розірвання депозитних договорів з боку банку не відбулося, а в судовому порядку депозитні договори не були розірвані, нарахування відсотків за договорами повинно здійснюватися за процентними ставками, зазначеними у договорах за увесь період до фактичної виплати вкладнику всієї суми вкладів. В судове засідання представник позивача не з`явився. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі доказами. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність з урахуванням наданих пояснень. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.09.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір №SAMDN80000738120907. На виконання даного договору, на рахунок № [NUMBER] було внесено 25000,00 дол. США. 18.02.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір №SAMDN80000733147467. На виконання даного договору, на рахунок № [NUMBER] було внесено 10000,00 дол. США. В зв`язку з припиненням функціонування банківських відділень відповідача на окупованій території Автономної Республіки Крим, рахунки позивача було безпідставно заблоковано і припинено нарахування відсотків. 27.02.2019 року АТ КБ «Приватбанк» отримало заяву позивача про розірвання зазначених договорів та видачу вкладів та відсотків. В зв`язку з невиконання зазначеної заяви, позивач був змушений звернутися із позовом до суду. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2019 року, позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] заборгованість за договорами: № SAMDN80000738120907 від 30.09.2013 року в розмірі 33073,05 дол. США, з яких 25000,00 дол. США заборгованості, 6568,94 дол. США відсотків за договором, 4,11 дол. США - 3% річних та 1500,00 дол. США пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; № SAMDN80000733147467 від 18.02.2013 року у розмірі 14687,8 дол. США, з яких 10000,00 дол. США заборгованості, 4073,01 дол. США відсотків за договором, 14,79 дол. США - 3% річних та 600,00 дол. США пені на на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Та судові витрати на користь держави в сумі 9605,00 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 29.01.2020 року, рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відповідач рішення суду не виконав. На виконання судового рішення у справі № 757/11700/19-ц 28.08.2019 року, присуджені судом кошти були зараховані на рахунок позивача 24.07.2020 року. Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. На виконання умов договорів, позивач здійснив вклади на рахунки банку, в той час, як банк зобов`язаний був повернути ці вклади разом із відсотками за користування коштами на вимогу Позивача у будь-який час протягом строку дії договорів. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів`належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до частини другої ст. 1058 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Частина перша ст. 633 Цивільного кодексу України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з частиною другою ст. 633 Цивільного кодексу України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною першою ст. 1058 Цивільного кодексу України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516). Згідно з частиною першою ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1061 Цивільного кодексу України встановлено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу, виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. При цьому, згідно із частиною другою ст. 1070 Цивільного кодексу України, проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-ІІІ встановлено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Змістом договорів підтверджується, що вони є договорами банківського строкового вкладу. У випадку, якщо в строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк. Строк вкладу продовжується не одноразово без заяви Клієнта до банку. При цьому, відлік нового строку вкладу та нового мінімального строку вкладу починається з дня, наступного за дату закінчення попереднього строку вкладу. Відповідно до умов депозитного договору № SAMDN80000738120907 від 30.09.2013 року, відсоткова ставка встановлена 5,5 % річних, за договором № SAMDN80000733147467 від 18.02.2013 року відсоткова ставка встановлена 8,5% річних. Відповідач не повідомляв позивача про зменшення розміру процентів на зазначені вище вклади. У відзиві представник відповідача посилавсяя на те, що рішення суду у справі №757/11700/19-ц було виконано банком, коли відбулося списання грошових коштів виконавчою службою з кореспондентського рахунку банку, проте суд не погоджується з таким твердженням, оскільки виконання зобов`язання належним чином має пов`язуватися із фактичним задоволенням вимог стягувача, тобто, надходженням коштів на його рахунок, а не списанням із кореспондентського рахунку банку. Крім того, доводи представника відповідача про те, що нарахування на вклади повинно здійснюватися за відсотковою ставкою «на вимогу» у розмірі 0,01% є безпідставними, оскільки після звернення позивача до банку із проханням повернути вклад та розірвати договір, розірвання договору та відповідної виплати не відбулось. Таким чином, відсотки по договорам банківського вкладу повинні бути розраховано у тому розмірі, який зазначено у договорах, до повернення вкладів позивачу. Зазначений висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 175/2329/18. Крім того, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. За таких обставин, слід дійти висновку про те, що позивач має право вимоги до банку про стягнення відсотків, нарахованих на депозитні вклади, та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки їх нарахування є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати відсотків на суму вкладу за умовами договору. Відтак, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно з пунктом 1 частини другої, шостої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а з врахування того, що в силу частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 9605,00 грн. в дохід держави. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved