overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У грудні 2013 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини всіх його доходів, на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, та стягнення з [PERSON] на свою користь аліментів на її утримання у розмірі 1/6 його доходів, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] 3-х років. Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме: згоден на стягнення аліментів на утримання дітей, а стягнення аліментів на утримання дружини заперечує у повному обсязі, так як вони проживають разом, він виплачує спільний кредит та сплачує житлово - комунальні послуги. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка, до досягнення дитиною 3-х років, відповідач є батьком дітей, що не досягли повнолітнього віку, які мешкають з позивачем, та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів розмір, яких суд визначає згідно до ст. ст. 80, 182, 183 СК України. (а.с. 9, 10,11). Заперечення відповідача проти стягнення аліментів на утримання дружини є необґрунтованими, а також не підтвердженими відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У грудні 2013 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала заяву про підтримку позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач надав суду заяву про згоду з позовом та про розгляд справи в його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів (а.с. 3, 6). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У грудні 2013р. позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між нею та відповідачем 15.03.2013р. було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 248. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в зв'язку із чим з червня 2013р. шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивач посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим, дітей від шлюбу з відповідачем не має, спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю не виникає, однак відповідач заперечує проти розірвання шлюбу в органах РАЦСУ, звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, просив розірвати шлюб. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 15.03.2013р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №248, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно свідоцтва про шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу у сторін: позивач - «[PERSON]», відповідач - «[PERSON]». Зі змісту позовної заяви вбачається, що сімейні відносини між сторонами фактично припинилися з червня 2013р., спільного господарства не ведеться, дітей від шлюбу немає, майнового спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю сторін, не має. Згідно з ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У грудні 2013 р. позивачка звернувся до суду із позовом, яким просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь безпідставно набутих грошей в сумі 5132,40 грн., які він отримав від неї в якості завдатку за придбання квартири, а також 800 грн. витрат на правову допомогу та 229,40 грн. судового збору. В подальшому збільшила позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] 4518, 85 грн. з урахуванням збільшення курсу долара США. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 березня 2013 р. між нею та відповідачем відбулась домовленість, відповідно до якої позивач мала намір придбати квартиру [ADDRESS]. При цьому вона, передала відповідачу 500 доларів США, а останній зобов'язався оформити договір купівлі-продажу квартири 14 квітня 2013р. В судовому засіданні позивачка та її представник обґрунтування позову підтримали, позивачка уточнила підстави позову, зазначила, що отримана відповідачем сума є авансом. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, окрім витрат на судовий збір та правові послуги Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили показання щодо передачі грошей відповідачу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно розписки від 13 березня 2013 р. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 500 доларів США в якості завдатку за покупку квартиру [ADDRESS]. (а.с. 27). З матеріалів справи вбачається, що позивачкою передані відповідачу грошові кошти в сумі 500 доларів США в якості авансу за подальше оформлення договору купівлі-продажу квартири. Між тим, договір між сторонами оформлений не був. Отже гроші отримані від позивачки безпідставно. У відповідності до статті 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвержденя зобов'язання і на забезпечення його виконння. Якщо буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином повозові вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, у відповідності до статті 570 ЦК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму авансу 4518,85 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У грудні 2013 р. позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 17.06.2006 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини, через що шлюбні відносини були припинені у грудні 2012 року. Позивачка просить розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У грудні 2013 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила визнати дійсним договір купівлі-продажу садового будинку [ADDRESS], що був укладений між її чоловіком [PERSON], який помер, та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що усі умови цього договору виконані. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, погодився на заочний розгляд справи. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 34 Універсальної товарної біржі «Нерухомість-Н» від 05 березня 1999 р. [PERSON] купив у [PERSON] садовий будинок [ADDRESS]. Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 15 березня 2009 р. згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу. /а.с. 5/. [INFO] р. [PERSON] помер (а.с. 15). З копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON], а спадковим майном, крім іншого, є садовий будинок [ADDRESS]. (а.с. 30,71). Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір купівлі-продажу виконаний повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони договору не мають, а тому, позов можливо задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

У грудні 2013 р. позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила ухвалити рішення про розірвання укладеного з відповідачкою договору довічного утримання та зобов'язати нотаріальну контору повернути правовстановлюючі документи на квартиру і вчинити інші необхідні дії для відновлення її в правах власника квартири, а Реєстраційну служба - зняти квартиру з реєстрації на ім'я відповідачки та зареєструвати на її ім'я. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між сторонами укладений договір довічного утримання, однак відповідачка не виконувала взяті на себе зобов'язання, через що позивач вважає, що укладений між сторонами договір підлагає розірванню. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Представник третьої особи в судове засіданн не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 лютого 2007 р. між сторонами було укладено договір довічного утримання (догляду), за умовами якого [PERSON] передала належну їй квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON], а остання зобов'язалася довічно утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, одягом, взуттям, лікарськими засобами, наданням побутових послуг, а також надати в її безоплатне довічне користування зазначену квартиру. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) визначається сторонами у розмірі 500 грн. Договір було посвідчено державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори 20 лютого 2007р. за реєстровим № 4-74. (а.с. 5). Пунктом 7 даного договору передбачено розірвання договору в судовому порядку у випадку невиконання його умов або відмови від добровільного розірвання. Відповідно до п. 1 ч. ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Згідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконання набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Судом встановлено, що з жовтня 2008 року відповідачка не виконує взяті на себе обов'язки за договором. Враховуючи сукупність встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що відповідачка не виконує без поважних причин обов'язки по матеріальному забезпеченню позивачки, її доглядом та необхідною допомогою, а тому, слід задовольнити позовні вимоги [PERSON] шляхом розірвання договору довічного утримання (догляду) та повернення сторін у первісний стан. Щодо покладення на нотаріальну контору обов'язку повернути правовстановлюючі документи на квартиру, а Реєстраційну службу - зняти дану квартиру з реєстрації на ім'я позивачки, позовні вимоги в цій частині не відповідають способу захисту порушеного права, тому задоволенню не підлягають.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У грудні 20145 року Концерн „Міські теплові мережі звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 4805 грн. 06 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ним здійснюється постачання теплової енергії, відповідач отримує послуги з централізованого опалення житлового приміщення та гарячого постачання на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 200 від 28.04.11 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг». Внаслідок того, що відповідачі не належним чином виконують своїх обовязків по сплаті послуг з централізованого опалення житлового приміщення та гарячого постачання, утворилась заборгованість за період з 01.06.2013 року по 01.12.2015 року у розмірі 4805 грн. 06 коп., але у звязку із тим, що відповідач здійснили часткову оплату за надані послуги то їх заборгованість складає 2094,33 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами в розмірі 1218,00 грн. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликалася до суду через оголошення у газеті «Урядовий курєр» №18 (5638), номер якої вийшов 29 січня 2016 року, але в судове засідання останній не з'явився. На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що згідно із відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2013 року належить право власності на [ADDRESS] (а.с. 6). Позивачем надавались послуги з централізованого опалення житлового приміщення та гарячого постачання,відповідач їх одержувала і не відмовлялась від них. Крім того, на якість наданих позивачем послуг заяв та скарг від відповідача за період отримання комунальних послуг не надходило, акти про неякісні послуги з централізованого опалення житлового приміщення та гарячого постачанняне складалися. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст.67, 68 Житлового кодексу України. Відповідач користується комунальними послугами, однак оплату не вносить. В результаті невиконання обов'язків у відповідача утворилась заборгованість, яка за період з 01.06.2013 року по 01.12.2015 року у розмірі 4805 грн. 06 коп. Факт не внесення відповідачем оплати за комунальні послуги підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а.с. 7). В добровільному порядку спір не вирішено. Суд, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, приходить до висновку, що вони достовірні, допустимі, повністю підтверджують законність, обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У грудні 2014 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем розірвано шлюб, проте останній не надає коштів на утримання їх спільної дитини, тому звернулась до суду, відповідно до положень Сімейного кодексу України. У судове засідання позивач не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала, просила задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 16.02.2008 між [PERSON] та [PERSON], було укладено шлюб, який був зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 190. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. 10.10.2012 згідно заочного рішення Печерського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 цього ж Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батькаі (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач працює на посаді фахівця з приймання та обробки вантажу ТОВ «Нова Пошта» (а. с. 8). При визначені розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти у 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У грудні 2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені через те, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. До судового засідання позивач не зявилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, обставини, викладені в позові, підтвердила, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив, відповідних заяв та документів суду не надав. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до наданих позивачкою документів, вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30.03.2006. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через те, що втрачено взаємне почуття любові та поваги один до одного, у сімї немає психологічного комфорту. Примирення та спільне життя неможливе. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За таких обставин у суду \~склалася достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати, понесені нею у зв'язку з розглядом справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У грудні 2014 р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання за собою права власності на гараж [NUMBER] в ОАГК «Темп» в м. Миколаєві в рівних частках в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], посилаючись на те, що нотаріус відмовив їм в оформленні цієї спадщини через відсутність правовстановлюючих документів, а відповідачка відмовляється надавати їм документи на гараж. В судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала письмові заперечення проти позову. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Після смерті [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори у лютому 2014 р. вернулися його доньки - позивачі (а.с.41-43). Інші особи, у т.ч. відповідачка [PERSON], спадщину після смерті [PERSON] не прийняли. Постановою від 12 серпня 2014 р. державний нотаріус третьої миколаївської державної нотаріальної контори відмовив у видачі позивачам свідоцтва про право власності на гараж [NUMBER] в ОАГК «Темп» через відсутність правовстановлюючих документів на нього (а.с.59). Згідно довідки ОАГК «Темп» від 08 серпня 2014 р. [PERSON] був членом даного кооперативу з 21 березня 1972 р. на підставі рішення виконкому №266 і володільцем гаражу [NUMBER] розмірами 6 х 3,2 кв.м. з підвалом (а.с.57). У відповідності до довідки КП ММБТІ від 17 березня 2015 р. відсутня технічна інвентаризація на даний гараж (а.с.37). Отже [PERSON] не може бути відповідачем в справі, оскільки не оспорює спадкові права позивачів, а питання про набуття права власності на гараж без його технічної інвентаризації як об'єкту нерухомості з певними технічними параметрами є передчасним, адже довідка ОАГК «Темп» від 08 серпня 2014 р. не є належним доказом на встановлення цього. Тому у задоволенні позову слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн. позивачам не відшкодовується

Outcome: dismissed