Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У жовтні 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем з 09 листопада 2002 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Степанівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №12. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, причиною розпаду сімї послужило те, що відповідач почав грати в азартні ігри, зароблені гроші в сімю не приносить, не допомагає утримувати сина. Сімейні відносини фактично припинились з травня 2010 року. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила її шлюб з відповідачем розірвати, так як відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сімя розпалася остаточно. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписки про одержання судових повісток, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09 листопада 2002 року Степанівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №12. Від спільного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з травня 2010 року, позивачка відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сімя розпалася остаточно. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Бітко», що підтверджується її письмовою заявою. При розгляді справи майнового спору немає. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стяґнути з відповідача судовий збір в сумі 8,50грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30,00грн. на користь держави. На підставі ст.105ч.З, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved