Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , який належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2005 року. У вказаному будинку зареєстрований [PERSON] відповідач у справі, який з 2005 року у будинку не проживає, його особистих речей у будинку не залишилось, він не сплачує комунальних послуг та не приймає участі в ремонті домоволодіння та його утриманні. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає їй розпоряджатись та користуватись ним на власний розсуд, тягне за собою збільшення оплати за комунальні послуги, позбавляє її можливості оформити субсидію. На підставі викладеного, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Ухвалою суду від 17.05.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився до судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12.02.2005 року, посвідченого Приватним нотаріусом Танаджи Г.Г. позивачці належить квартира [ADDRESS] , та підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4-5). Відповідно до довідки про надання інформації № 03-12-0613, виданої 28.01.2019 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, з 12.08.2005 року і по теперішній час у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно акту №116, складеного 10.10.2018 року головою КСН «Азов 6», відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] \~ з 2005 року, що підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в письмових поясненнях, наданих до суду, вказала, що є сусідкою позивачки. Відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] \~ з 2005 року. Місце проживання останнього їй не відомо. Свідок [PERSON] надав до суду аналогічні пояснення. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідач є членом родини позивачки, який з 2005 року у будинку не проживає, його особисті речі в ньому відсутні, у зв`язку із чим суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved