Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні, в якій просить суд встановити факт перебування її на утриманні у чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що є непрацездатною особою, досягла пенсійного віку у зв`язку з чим перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 26.11.2004 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] . З моменту укладення шлюбу і до смерті чоловіка, вони проживали разом однією сім`єю за однією адресою: [ADDRESS] . В 2014 році заявник зі своїм чоловіком перемістилися з тимчасово окупованої території України та проживали за адресою: [ADDRESS] . 12 листопада 2019 року [PERSON] звернулася з заявою до органу пенсійного фонду з метою переведення з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника померлого чоловіка [PERSON] . Проте, у листі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, міститься відмова про переведення заявника з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки довідка про сумісне проживання з померлим чоловіком, видана на непідконтрольній території та вважається недійсною. Для можливості переведення заявника на пенсію у разі втрати годувальника необхідно встановити факт її перебування на утриманні у чоловіка [PERSON] . У судове засідання заявник не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення заяви заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Так, судом по справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 1149 та видано свідоцтво про смерть (а.с.13). [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є чоловіком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області 06 липня 2006 року (а.с.12). Заявник є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком у розмірі 3079,16 грн., що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.03.2020 року. При цьому чоловік заявника [PERSON] за життя також був на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та з лютого 2019 по травень 2019 отримував пенсію за віком в розмірі 11291,71 грн. Як вбачається з копій довідки № 0000435597 від 11 грудня 2017 року та довідки №1216001370 від 26.11.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] перемістилися з тимчасово окупованої території [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Тобто, [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком за адресою: [ADDRESS] . На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно вимог ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Тому, оцінивши всі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає за доцільне встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні у чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі зазначеного,

Outcome: approved