overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що 17 червня 2015 року зареєстрував шлюб з відповідачем, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу подружжя дітей не має. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинено з грудня 2016 року, з причин відсутності взаємопорозуміння, втрати почуття довіри, поваги та любові один до одного, спільне господарство не ведеться, та подальше збереження шлюбу є неможливим. [PERSON] просить суд розірвати шлюб. В судове засідання [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відстуність, просить суд розірвати шлюб, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Судом встановлено, що 17 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 534, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON]. Частиною 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З позову вбачається, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сімї є неможливим і суперечить інтересам сторін, оскільки як зазначає позивач, що не спростовано відповідачем, фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з грудня 2016 року. Відповідач [PERSON] не оспорює викладені в позові обставини та факту розпаду їхньої сімї, наполягає на розірванні шлюбу, про що свідчить її заява від 09 березня 2017 року. Крім того, з метою збереження шлюбу, судом призначався місячний строк для примирення подружжя однак після спливу цього строку [PERSON] та [PERSON] наполягають на розірванні шлюбу. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що сімя сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання у сторін, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON], звернулась до Печерського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме: просить змінити прізвище позивача [PERSON] на дошлюбне [PERSON] Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 30 листопада 2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу задоволені, шлюб, укладений та зареєстрований 10 листопада 2006 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (актовий запис № 2122), розірвано. В судове засідання сторони не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи та змісту позовних вимог, позивачем ставилось питання про зміну прізвища з [PERSON] на дошлюбне [PERSON] За таких обставин, наявні всі підстави згідно статті 220 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення суду щодо зміни прізвища позивача, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 15 листопада 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено\~ актовий запис за № 132. Позовні вимоги мотивовані тим, що уклавши шлюб 15 листопада 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області спільним подружнім життям прожила з відповідачем до 2014 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Згоди на заочний розгляд справи не надала. Відповідач, повідомлений у встановленому законом порядку в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Протягом наданого судом строку для примирення сторони не дійшли згоди щодо необхідності збереження шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 15 листопада 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 081557, після укладення шлюбу прізвище позивача - [PERSON] (а.с. 4). Від шлюбних відносин сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Відповідно до довідки про склад сімї спільна донька проживає з позивачем за адресою її реєстрації (а.с. 7). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, спір про місце проживання дитини та поділ майна відсутній, дитина проживає з матірю, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, що має істотне значення. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити рішення відповідно до\~ст. 112 СК України, яким позовні вимоги\~\~[PERSON] задовольнити та шлюб між нею та [PERSON] розірвати. На підставі ст.ст. 110-114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила,що 29 січня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу 20 січня 2013 року народився син [PERSON]. В теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 29 січня 2013 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 38 та видано свідоцтво про шлюб Серії І-НО № 304474. Відповідно до свідоцтва про народження Серії І-НО № 515300, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 29.01.2013 року, 20 січня 2013 року народився [PERSON]. Батьки: [PERSON] та [PERSON]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 01 серпня 2008 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 88. Внаслідок одруження обом з подружжя було присвоєно прізвище «Бурдаш». Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами постійно виникають суперечки, тривалий час сторони проживають окремо. Їхня сімя фактично розпалася й існує лише формально. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] після закінчення строку, наданого сторонам на примирення, в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ИД № 058394, у відділі реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 серпня 2009 року, про що в Книзі Реєстрації шлюбів 01 серпня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 88. Після одруження обом з подружжя було присвоєно прізвище «Бурдаш». 22 серпня 2010 року у сторін народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 125973. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-ИД № 010195, виданого 25 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] змінила імя, про що 25 листопада 2014 складено відповідний актовий запис № 41. Прізвище, власне імя, по батькові після державної реєстрації зміни імені останньої, - [PERSON]. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як встановлено під час судового розгляду сторони тривалий час проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків, між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Вжиті судом заходи для примирення сторін результату не дали, оскільки позивач після закінчення стоку строку на примирення наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 18 серпня 1984 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у Львівському палаці урочистих подій, актовий запис № 2394. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які вже повнолітні. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони спільного господарства не ведуть, сторони не підтримують сімейних стосунків. Їхня сімя фактично розпалася й існує лише формально. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви просить справу слухати без її участі, позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Сторони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Куропатницької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що будинковолодіння по вул. Центральна, 54, в с. Куропатники Бережанського району Тернопільської області належало [PERSON], [PERSON], [PERSON], їй, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожному з яких належало по 1/9 частці будинковолодіння. 01 грудня 2008 року в місті Тернополі померла [PERSON], після смерті якої спадщину за законом прийняла вона та [PERSON], відповідно як дочка та чоловік померлої, які проживала разом з спадкодавцем. 29 вересня 2009 року в селі Куропатники Бережанського району помер її батько [PERSON], який у відповідності до заповіту посвідченого 05 лютого 2009 року секретарем Куропатницької сільської ради Бережанського району за реєстровим номером 04, заповів все своє майно їй [PERSON]. Вона спадщину після смерті батька прийняла. Спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] вона прийняла, однак оформити її виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавців. Отримати такі документи після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Нараївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що в будинковолодінні по вул. Запуст, 23, в с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області [PERSON] та [PERSON] належало по ? частці будинковолодіння кожному. 31 грудня 2012 року в місті Бережани помер [PERSON], який у відповідності до заповіту посвідченого 26 грудня 2012 року секретарем Нараївської сільської ради Бережанського району за реєстровим номером 192 заповів все своє майно їй [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла подавши відповідну заяву. 15 жовтня 2015 року в місті Бережани Тернопільської області померла її матір [PERSON], після смерті якої вона прийняла спадщину, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини. Спадщину вона прийняла, однак оформити її виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавців. Отримати такі документи після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судове засідання позивач не зявилася подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Урманської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що в будинковолодінні по вул. Зарічна, 71, в с. Пліхів Бережанського району Тернопільської області [PERSON] та [PERSON] належало по ? частці будинковолодіння кожному. 25 жовтня 2014 року в селі Пліхів Бережанського району Тернопільської області помер її батько [PERSON], після смерті якого спадщину прийняли [PERSON] та вона, як дружина та дочка спадкодавця, які проживали з [PERSON] на момент смерті останнього. 12 травня 2015 року в селі Пліхів Бережанського району Тернопільської області померла її матір [PERSON], після смерті якої вона прийняла спадщину, як дочка спадкодавця, яка проживала разом з спадкодавцем, а також подала заяву про прийняття спадщини. Спадщину вона прийняла, однак оформити її виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавців. Отримати такі документи після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved