Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У грудні 2017 року, представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради у приведеній нижче редакції, при цьому розмір величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова визначено позивачем у сумі 71344,75 грн. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що на виконання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 9 листопада 2011 року № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, до якого 22 травня 2013 року відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради внесені зміни. Згідно з пунктом 2.5 Порядку замовник будівництва зобов`язаний не пізніше, ніж за 30 календарних днів до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію звернутися із заявою до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь. Таким чином, за приписами частини першої Закону № 3038-VI та пункту 1.6 Порядку реконструкція наявної забудови поряд з новим будівництвом об`єктів визначається як окремий вид забудови території. Отже, замовник, який має намір щодо реконструкції наявної забудови та території, зобов`язаний укласти договір про пайову участь у створенні та розвитку інженерно -транспортної та соціальної інфраструктури. Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради 30.03.2017 р. за № ХК 142170880735, [PERSON] є замовником реконструкції житлових квартир № № 1 , [ADDRESS] під підприємство торгівлі з офісними приміщеннями. Відповідно до наведених положень Закону № 3038-VI відповідач є замовником реконструкції об`єкта будівництва, а отже, на [PERSON] , як на замовника поширюється дія Закону № 3038-VІ. А проведені відповідачем роботи з реконструкції житлових квартир №№ 1 , [ADDRESS] під підприємство торгівлі з офісними приміщеннями, є такими будівельними роботами, за якими існує обов`язок з укладення відповідного договору. На дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом зазначеного об`єкта [PERSON] не виконав покладеного на нього Законом № 3038-VI обов`язку щодо укладення договору про пайову участь і не звернувся до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою з приводу укладення такого договору. Також, Законом України від 9 квітня 2015 № 320-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» статтю 40 Закону № 3038-VI доповнено частиною 11 такого змісту: «інформація щодо договору про пайову участь та його виконання має зазначатися у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації». Таким чином, у п. 22 декларації про готовність до експлуатації об`єкта замовником повинні вказуватися лише ті правові підстави для звільнення замовників від пайової участі, які наведені у ч. 4 ст. 40 Закону № 3038-VI та п. 1.7. Порядку або у відповідному рішенні виконавчого комітету Харківської міської ради про надання пільг по пайовій участі. Однак, відповідачем до п. 22 декларацій про готовність до експлуатації об`єкта внесено запис про те, що у зв`язку з реконструкцією приміщень без зміни зовнішньої конфігурації, та як наслідок, відсутності намірів забудови земельної ділянки, зазначати інформації щодо договору про пайову участь, відповідно до ст. 40 Закону № 3038-VI, не потрібно. На виконання положень розділу 5 Порядку листом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 03.05.2017 № - 288/0/114-17 проінформовано відповідача про необхідність звернення до виконавчих органів Харківської міської ради для укладення договору про пайову участі у розвитку інфраструктури м. Харкова. Листом управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 31.08.2017 №-414/0/114-17 направлено до відповідача для розгляду та підписання два оригінали договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповіді на зазначені листи, підписаного договору або протоколу розбіжностей до нього від [PERSON] , а ні до Департаменту економіки та комунального майна, а ні до Харківської міської ради не надходило. Ухилення відповідача від укладення договору про пайову участь є порушенням зобов`язання, прямо передбаченого чинним законодавством. Невиконання такого зобов`язання не звільняє відповідача від обов`язку укласти договір про пайову участь, у тому числі при проведенні реконструкції нерухомого майна. Такою відмовою відповідач порушує права та інтереси територіальної громади міста Харкова на отримання коштів пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 червня 2018 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Ухвалою Орджонікідевського районного суду м. Харкова від 22 липня 2020 року задоволено заяву відповідача про перегляд заочного рішення та заочне рішення від 05 червня 2018 року скасовано, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти визнання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова укладеним однак на умовах сплати внеску у розмірі 10 відсотків від вартості робіт зазначеної в декларації тобто у сумі 2300,00 грн. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи, третя особа повідомлялася у встановленому законом порядку. Письмові пояснення від третьої особи до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради 30.03.2017 року за № ХК 142170880735, [PERSON] є замовником реконструкції житлових квартир № № 1 , [ADDRESS] під підприємство торгівлі з офісними приміщеннями, загальною площею 36,6 кв.м. Код об`єкта 1230.9, категорія складності II. За інформацією, що міститься в Декларації, на об`єкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи. Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 23000,00 грн., у тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи 23 000,00 грн. Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію 23000,00 грн. Листами від 03.05.2017 № - 288/0/114-17 та від 31.08.2017 № -414/0/114-17 Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради повідомляв відповідача про необхідність виконання вимог закону та направляв для підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповіді на зазначені листи, підписаного договору або протоколу розбіжностей до нього від [PERSON] , а ні до Департаменту економіки та комунального майна, ані до Харківської міської ради не надходило. Відповідно до положень Закону № 3038-VI відповідач є замовником реконструкції об`єкта будівництва, а отже, на [PERSON] , як на замовника поширюється дія Закону № 3038-VІ. А проведені відповідачем роботи з реконструкції житлових квартир №№ 1 , 1-Г по [ADDRESS] під підприємство торгівлі з офісними приміщеннями, є такими будівельними роботами, за якими існує обов`язок з укладення відповідного договору. На дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом зазначеного об`єкта [PERSON] не виконав покладеного на нього Законом № 3038-VI обов`язку щодо укладення договору про пайову участь і не звернувся до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою з приводу укладення такого договору. Також, Законом України від 9 квітня 2015 № 320-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» статтю 40 Закону № 3038-VI доповнено частиною 11 такого змісту: «інформація щодо договору про пайову участь та його виконання має зазначатися у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.». Таким чином, у п. 22 декларації про готовність до експлуатації об`єкта замовником повинні вказуватися лише ті правові підстави для звільнення замовників від пайової участі, які наведені у ч. 4 ст. 40 Закону № 3038-VI та п. 1.7. Порядку або у відповідному рішенні виконавчого комітету Харківської міської ради про надання пільг по пайовій участі. Однак, відповідачем до п. 22 декларацій про готовність до експлуатації об`єкта внесено запис про те, що у зв`язку з реконструкцією приміщень без зміни зовнішньої конфігурації, та як наслідок, відсутності намірів забудови земельної ділянки, зазначати інформації щодо договору про пайову участь, відповідно до ст. 40 Закону № 3038-VI, не потрібно. Проте, частина 4 ст. 40 Закону № 3038-VI та пункт 1.7. Порядку не містить такої підстави для звільнення від пайової участі. Відповідно до вказаного Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд та 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків. Залучення замовників здійснюється на підставі договорів про пайову участь, які укладаються з Департаментом економіки та комунального майна. Типовий договір затверджено цим Порядком. Для укладення такого договору замовник зобов`язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту. Визначений Законом № 3038-VI та Порядком пайової участі обов`язок відповідач не виконав та не звернувся до Департаменту економіки та комунального майна для укладення відповідного договору про пайову участь. Ухилення відповідача від укладення договору про пайову участь є порушенням зобов`язання, прямо передбаченого чинним законодавством. Невиконання такого зобов`язання не звільняє відповідача від обов`язку укласти договір про пайову участь, у тому числі при проведенні реконструкції нерухомого майна. Такою відмовою відповідач порушує права та інтереси територіальної громади міста Харкова на отримання коштів пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт. За змістом ст. 1 Закон № 3038-VI замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву. Відповідно до частин 2, 3 статті 40 Закону № 3038-VI замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. За змістом статей 2, 10 Закону № 3038-VI, статей 4, 9 Закону № 687-XIV під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови. Отже, реконструкція, здійснена відповідачем, охоплюється законодавчим визначенням забудови, а виходячи із наведених положень законодавства, відповідач є замовником. За змістом положень частини 1 статті 40 Закону № 3038-VI порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. На виконання наведених вимог Закону № 3038-VI рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 9 листопада 2011 року № 804 затверджено Порядок пайової -участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, до якого 22 травня 2013 року відповідним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради внесені зміни. Згідно зі ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обов`язковими для виконання на відповідній території. Положення Порядку не суперечать нормам статті 40 Закону № 3038- VI. Згідно з пунктом 2.5 Порядку замовник будівництва зобов`язаний не пізніше, ніж за 30 календарних днів до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію звернутися із заявою до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь. Таким чином, за приписами частини першої Закону № 3038-VI та пункту 1.6 Порядку реконструкція наявної забудови поряд з новим будівництвом об`єктів визначається як окремий вид забудови території. Отже, замовник, який має намір щодо реконструкції наявної забудови та території, зобов`язаний укласти договір про пайову участь у створенні та розвитку інженерно -транспортної та соціальної інфраструктури. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Стаття 15 ЦК України гарантує захист своїх цивільних прав в разі їх порушення, є невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист цивільних прав та інтересів, що встановлений договором або законом міститься в ст. 16 Цивільного кодексу України. А саме, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання права. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627, 630 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Відповідно до ст. 651, 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Таким чином, обов`язок звернутися до органу місцевого самоврядування з заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту Законом № 3038-VI покладено саме на замовника такого будівництва та укладання договору пайової участі є обов`язковим. Водночас, ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття об`єкту нерухомого майна до експлуатації, є порушенням зобов`язань та вимог, які прямо передбачені Законом № 3038-VI, приписи ст. 40 якого є імперативними та підлягають обов`язковому виконанню замовниками будівництва. Не укладення замовником відповідного договору пайової участі до прийняття об`єкту нерухомого майна до експлуатації, не звільняє замовника від виконання власного обов`язку в натурі. Згідно з частиною 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Відповідно до частини 5 ст. 40 цього Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Згідно п. 2.1.2. проекту договору кошти пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова сплачуються єдиним платежем в повної сумі або частинами протягом 10 банківських днів з дня укладання даного договору. Таким чином, установивши, що відповідач ухиляється від укладення типового договору про пайову учать у розвитку інфраструктури м. Харкова, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Зазначений висновок узгоджується з висновками, які викладені у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 635/9453/15-ц , від 15 серпня 2018 року у справі № 646/15522/15-ц . Частиною першою статті 648 ЦК України передбачено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Частиною дев`ятою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено істотні умови договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, якими є: розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін. Відповідно до частини п`ятої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Згідно з проектом договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та розрахунку величини пайової участі при реконструкції житлових квартир, зазначено, що опосередкована вартість 1 кв.м. складає 17721,00 грн., загальна кошторисна вартість реконструкції об`єкта становить 648588,60 грн. , розмір пайової участі 64858,86 грн., а всього до сплати 71344,75 грн. Відповідно до частини 6 ст. 40 Закону № 3038-VI встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків. Таким чином, інших способів визначення величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, окрім тих, які наведені в частині 5 статті 40 даного Закону не передбачено. В Декларації про готовність об`єкта до експлуатації зазначено, що кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 23000,00 грн. Відповідачем надана технічна документація, яка свідчить про розмір затрат на реконструкцію, що і є базою для визначення розміру внеску. Згідно вимог ч.1 ст. 31 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності», проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником. Позивачем не надано доказів обгрунтованості проведення розрахунку величини пайової участі при реконструкції житлових квартир. Суд вважає, що розмір величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен обраховуватися із урахуванням загальної кошторисної вартості реконструкції об`єкта, яка зазначена в декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до II категорії складності, від 30.03.2017 року, з огляду на наступне. Згідно з пунктами 16, 18, 19 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2013 року № 461, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Враховуючи те, що інформація, зазначена у декларації про готовність до експлуатації об`єкта, перевірена Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, вказана декларація зареєстрована у реєстрі дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, а тому відсутні підстави вважати, що дані, зазначені у цій декларації, є неправильними. Таким чином, декларація про готовність до експлуатації об`єкта від 30.03.2017 року, є належним доказом у цій справі, а тому зазначені у ній дані не потребують додаткової перевірки. Суд також враховує те, що позивачем не надано відповідних доказів того, що кошторисна вартість реконструкції, зазначена у декларації від 30.03.2017 р. не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Тому, виходячи з вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» про граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, розмір величини пайової участі повинен складати 2300,00 грн.(23000,00х10%). Згідно п. 5.5 Порядку, у разі не укладання замовником договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова до введення об`єкта в експлуатацію розмір пайової участі, розрахований у відповідності до п. 5.4. цього Порядку, збільшується на 10 %. Отже, до бюджету м. Харкова підлягає перерахуванню сума в розмірі 2530,00 грн. (2300,00 + 230,00). Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial