Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому просив стягнути суму заборгованості за комунальні послуги, 3 % річних, суму інфляційних втрат та пеню на загальну суму 7 659, 93 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що сторонами не укладався договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, проте відповідач такими послугами користується. Разом з тим, відповідач не сплачує за користування послугами, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 5 738, 94 грн за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за комунальні послуги 4 001, 38 грн, інфляційні втрати - 373, 51 грн, 3 % річних з простроченої суми - 135, 11 грн, борг за технічне обслуговування систем опалення у розмірі 1 090, 26 грн, інфляційні втрати - 101, 85 грн, 3 % річних з простроченої суми - 36, 83 грн, вирішити питання розподілу судових витрат. 30 вересня 2019 року та 07 жовтня 2019 року до суду надійшли відповіді на запити суду, направлених згідно з частиною першою статті 187 ЦПК України, щодо відомостей про адресу зареєстрованого у передбаченому законом місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 28 жовтня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку без виклику (повідомлення) сторін. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками судом направлялися за останньою відомою адресою місця проживання (перебування) відповідача, зареєстрованою у передбаченому законом порядку, проте у суду відсутні відомості про отримання відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 09 листопада 2017 року, посвідченого і зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Л. О. за № 1814. За частиною першою статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини другої ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Сторонами не було укладено договору на надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до чинного законодавства України. Разом з тим, відповідно до постанови Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. В результаті несплати послуг за надані житлово-комунальні послуги у період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року включно за відповідачем утворився борг в розмірі 4 510, 00 грн та борг за технічне обслуговування систем опалення в розмірі 1 228, 94 грн. Останній платіж за грудень 2017 року відповідач здійснювала в сумі 2069, 42 грн, після чого припинала виконання своїх зобов`язань. Відповідно до ст. 16 Закону, комунальні послуги надаються безперервно. Також, в ст. 27 Закону вказано, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та / або якості наданих послуг. За період несплати Відповідачем за житлово-комунальні послуги, від відповідача на адресу позивача не надходило жодних актів-претензій та заяв, що свідчить про те, що споживач надавав дані послуги належної якості, а відповідач їх споживав. Дана правова позиція знаходить же відображення у численних судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема в ухвалі від 02 грудня 2015 року у справі № 6-25692ск15, в ухвалі від 04 вересня 2013 року у справі № 6-21709св13, в ухвалі від 21 вересня 2011 року у справі № 6-2944св10. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений розмір процентів. Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом строк. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що представником позивача надані достатні докази того, що позивач є балансоутримувачем, який обслуговує будинок [ADDRESS] , у період часу, який досліджується судом - з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року, та був виконавцем комунальних послуг, які надавались власнику нежитлового приміщення № 208 зазначеного будинку у зазначений період, проте за які оплату не було ним внесено. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача становить 5 738, 94 грн за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача, згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 1 921, 00 грн, у відшкодування витрат з оплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved