Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У грудні 2014 року до суду звернулося публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (надалі за текстом - позивач) з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 1), [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 2), про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.11.2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», в подальшому перетвореним на публчне акціонерне товариство, та відповідачем 1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11068728000. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу 1 кредит у розмірі 110 600 доларів США строком до 01.11.2027 року з установленою фіксованою ставкою 10,3 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання між позивачем і відповідачем 2 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель (відповідач 2) зобов`язувався відповідати за повне та своєчасно виконання боргових зобов`язань перед кредитором в повному обсязі таких зобов`язань. Внаслідок допущених порушень умов кредитного договору у відповідача 1 виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 11.12.2014 року складала 79 617,87 доларів США, у тому числі заборгованість за тілом кредиту - 72 981,08 долар США, заборгованість за відсотками - 6 636,79 доларів США, а також пенею в розмірі 13 103,41 грн, у тому числі нарахованою на тіло кредиту - 6 058,83 грн, нарахованою на відсотки -7 044,58 гривень. У зв`язку з порушенням умов договору позивач просить стягнути солідарно зі співвідповідачів суму заборгованості в розмірі 79 617,87 доларів США, пеню в розмірі 13 103,41 грн та судовий збір. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.02.2015 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подачі письмових заперечень. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 14.06.2017 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Богінкевич С.М. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 01.09.2017 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Роману О.А. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 02.11.2017 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Супрун Г.Б. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 20.11.2018 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Співвідповідачі відзив у встановлений строк не подали, у судові засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від них не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 1 01.11.2006 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11068728000, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу 1 кредит в розмірі 110 600 доларів США на строк до 01.11.2027 року під 10,3 відсотка річних (а.с. 5-10). Того ж дня між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки № 55656, яким поручитель (відповідач 2) поручилася перед позивачем за виконання позичальником (відповідач 1) зобов`язань за договором № 11068728000 від 01.11.2006 року. Відповідно до п. 1.4, 1.5 вказаного договору поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник (а.с. 18-19). Відповідач 1 припинив своєчасно і в повному обсязі обслуговувати кредит, внаслідок чого станом на 11.12.2014 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 79 617,87 доларів США, у тому числі за тілом кредиту у розмірі 72 981,08 долар США, за відсотками у розмірі 6 636,79 доларів США, а також за пенею в розмірі 13 103,41 грн, у тому числі нарахованою на тіло кредиту - 6 058,83 грн, нарахованою на відсотки -7 044,58 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредом (а.с. 26-36), випискою з рахунку відповідача 1 (а.с. 25). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 546 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов`язання: неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, право довірчої власності. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 1, 1.2.2 договору про надання споживчого кредиту № 11068728000 від 01.11.2006 року банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути банку грошові кошти не пізніше 01.11.2027 року. Згідно з п. 5.5 договору у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше, ніж на один місяць, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, передбаченому договором. Пунктом 7.1 договору передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення грошових зобов`язань, зокрема термінів повернення кредиту або сплати процентів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. За правилами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку про порушення відповідачем 1 договірних зобов`язань перед позивачем щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами за встановленим графіком платежів, сплати неустойки у вигляді пені за порушення строку виконання грошового зобов`язання, а також про порушення відповідачем 2 зобов`язань за договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитом та відсотками в іноземній валюті, в розмірі 79 617,87 доларів США, визначивши її еквівалент у національній валюті на день пред`явлення позову. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. На 11.12.2014 року офіційний курс гривні до долара США становить 15,646999 грн за 1 долар США. Таким чином, зобов`язання в розмірі 79 617,87 доларів США становить в еквіваленті 1 245 780,73 грн за офіційним курсом Національного банку України на день пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 3 654 грн підлягає стягненню зі співвідповідачів на користь позивача.

Outcome: approved