overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 04.10.2017 року між позивачем та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір споживчого фінансового кредиту № 622/17-12764/01 про надання споживчого кредиту члену кредитної спілки «Сімейна позика» та договір поруки №622/17-12764/01 від 04.10.2017 року. Відповідно до договору поруки [PERSON] зобов`язується солідарно з [PERSON] відповідати перед позивачем за виконання усіх зобов`язань за договором, а також нести солідарну відповідальність разом з [PERSON] за невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором, а саме за неповернення суми основного боргу або його частки, процентів за кредитом. Вказав, що відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у кредит в сумі 25 000 грн., зі сплатою відсотків по ньому в розмірі 17,8 % річних та 2,6 % щомісячно від суми кредиту, строком погашення не пізніше 04.10.2020 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав першому відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідачі не виконали свої зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту. В зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань за договором, позивачем на адресу першого відповідача було направлена відповідне нагадування про погашення заборгованості. У добровільному порядку відповідачі кошти не повернули. Тому просили суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Сімейна позика» суму основної заборгованості за договором в розмірі 13 363,13 грн., відсотки за договором в розмірі 7 046,38 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідачів на адресу районного суду не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась в Солом`янський районний суд м. Києва суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними припинилося через різні погляди на шлюб та сім`ю. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзив у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу за її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31 серпня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на корить позивача підлягає судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З позовної заяви вбачається, що вона бажає змінити прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 18 січня 2002 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного життя сторони дітей не мають. Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки між сторонами виникали конфлікти та непорозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Вважає, що сім`я розпалась, а шлюб має формальний характер. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 січня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 18 січня 2002 року (а.с. 7). Від спільного життя сторони дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї стало те, що між сторонами виникали конфлікти та непорозуміння, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 03.08.2013, від якого неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позову зазначає, що мають протилежні погляди на спосіб спілкування, відповідач не виявляє до неї поваги і вона втратила до нього почуття любові та поваги, вони не мають спільних інтересів, мають різні погляди на сімейне життя. Шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, а тому спільне проживання з відповідачем і збереження сім`ї є неможливим. Відповідач не бажає розривати шлюб добровільно в органах РАЦС, тому змушена звернутись до суду. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Про причини неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі, без фіксації судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не надав жодного заперечення та не прибув в судове засідання, що свідчить про погодження з позовними вимогами. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 18.04.2012, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого просила визначити разом з нею. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, в заявах до суду просили справу розглянути без їхньої участі, позивач позовні вимоги підтримала, проти чого відповідач у своїй заяві від 11.02.2021 не заперечив, погодився на розлучення. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання учасників\~справи,\~фіксація судового\~процесу на\~підставі ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу не\~здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено,\~що сторони\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 18.04.2012,\~від якого\~мають неповнолітнього\~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає.\~В позовних\~вимогах до\~суду позивач\~наполягала на\~розірванні шлюбу,\~вважаючи примирення\~і збереження\~їх сім`ї\~неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3\~ст.109\~СК України,\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що заява\~про розірвання\~шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітнього сина сторін суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у них не виникло. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 23.05.2015, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, в заявах до суду просили справу розглянути без їхньої участі, позивач позовні вимоги підтримала, також зазначивши, що місце проживання їх спільної неповнолітньої доньки просить визначити разом з нею, проти чого відповідач у своїй заяві від 31.01.2021 не заперечив, погодився на розлучення. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання учасників\~справи,\~фіксація судового\~процесу на\~підставі ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу не\~здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено,\~що сторони\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 23.05.2015,\~від якого\~мають неповнолітню\~доньку \~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає.\~В позовних\~вимогах до\~суду позивач\~наполягала на\~розірванні шлюбу,\~вважаючи примирення\~і збереження\~їх сім`ї\~неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3\~ст.109\~СК України,\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що заява\~про розірвання\~шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітньої доньки сторін суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у них не виникло. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 28 лютого 2017 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. В заявах до суду просили справу розглянути без їхньої участі, позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечив, погодився на розлучення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2017 року, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітньої доньки сторін суд визначає з матір`ю. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 31 травня 2019 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. В заявах до суду просили справу розглянути без їхньої участі, позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечив, погодився на розлучення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 травня 2019 року, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітнього сина сторін суд визначає з матір`ю. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved