Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просив встановити факт його родинних відносин як онука по відношенню до померлої 28 грудня 2014 р. [PERSON] та визнати за собою в порядку спадкування за законом право власності на квартиру [ADDRESS]. Позов предявлено до Миколаївської міської ради та [PERSON]. на користь якого спадкодавцем [PERSON] за життя було складено заповіт, але який спадщину не прийняв. В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали. Позивач пояснив, що [PERSON], який є йому батьком і сином [PERSON] у 90-х роках виїхав до Росії і де той проживає він не знає, намагання встановити із ним зв'язок через знайомих виявилися марними. Правовстановлювальний документ на квартиру втрачений. Представник Миколаївської міської ради подав заяву до суду про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Третя особа в справі приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] просила в судовому засіданні вирішити справу на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, нотаріуса, покази свідків, дослідивши письмові докази в справі, встановив такі обставини. Згідно спадкової справи №2/2014 Другої миколаївської державної нотаріальної контори після смерті 17 червня 2013 р. [PERSON] заяву про прийняття після нього спадщини за законом подала вдова [PERSON], яка на момент відкриття спадщини проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем. Крім того із спадкодавцем був зареєстрований [PERSON], який був зазначений в довідці про склад сімї спадкодавця як його онук. [PERSON] також подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в частині грошових вкладів за заповідальним розпорядження і 23 червня 2014 р. державним нотаріусом на його імя було оформлено свідоцтво про право на спадщину на ? частини грошових вкладів. Крім того, право на спадщину за законом у вигляді ? частини грошових вкладів було визнано за [PERSON] свідоцтвом державного нотаріуса від 23 червня 2014 р. в порядку обовязкової частки у спадщині. Крім того, [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] за свідоцтвом державного нотаріуса від 23 червня 2014 р. набула у власність в порядку спадкування за законом цілу квартиру [ADDRESS]. У заявах про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] зазначали про спадкоємця [PERSON] за законом його сина [PERSON], [INFO], який спадщину не прийняв та про відсутність інших спадкоємців 1 та 2 черги за законом. У відповідності до спадкової справи №19/2015 приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] після смерті 28 грудня 2014 р. [PERSON] заяву про прийняття спадщини за законом подав [PERSON], який на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем. У заяві про прийняття спадщини він зазначив про спадкоємця [PERSON] за законом її сина [PERSON], який мешкає в Росії, місце його реєстрації та роботи йому не відомі. За життя, 15 липня 2014 р. [PERSON] оформила у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] заповіт, за яким заповіла усе все майно, що буде їй належатиме на день її смерті, у т.ч. квартиру [ADDRESS] І.Ю., [INFO]. 28 листопада 2015 р. приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] винесла постанову, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], яка залишилися після смерті [PERSON] Постанова була обґрунтована тим, що є розбіжності в написанні прізвища спадкодавця і спадкоємця «Бессолова» та «Бесолов», тому не підтверджений факт родинних відносин. Крім того, не був наданий правовстановлювальний документ на квартиру [ADDRESS]. Не надано документів про наявність чи відсутність спадкоємців за законом попередніх чотирьох черг за законом, що впливає на визначення нотаріусом строку для прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] по закінченню 3 місячного строку окремо та самостійно для кожної попередньої черги спадкоємців за законом, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину за законом є можливими тільки після спливу цього строку для кожної черги спадкоємців. При цьому нотаріус в цій постанові відзначив, що не буде порушенням закону прийняття заяви про прийняття спадщини від такого спадкоємця протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, тобто до початку перебігу спеціального тримісячного строку. Крім того, [PERSON] не були оплачені обовязкові платежі. Дана постанова приватного нотаріуса [PERSON], виходячи з меж позовних вимог, не підлягає оцінці судом. Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та позивачем [PERSON] підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], пояснивши, що позивач проживав в родині [PERSON] як онук, що про батька позивача знають що той років з 20 тому поїхав до Росії і більше не повертався. Крім того факт родинних відносин підтверджується довідками про склад сімї спадкоємця [PERSON], де позивач зазначений в якості його онука. Також суд також звертає увагу, що у свідоцтві про народження (складеного російською мовою органом державної реєстрації за місцем народження) «Бессолова Юрия Игоревича» 17 серпня 1987 р. в с. Проспихіно Кежемського району Красноярського краю Росії його батьком зазначений [PERSON]. Дата та місце народження зазначені в цьому свідоцтві про народження співпадають з аналогічними відомостями про позивача зазначеними в його паспорті громадянина України. Крім того прізвище позивача зазначене в паспорті громадянина України російською мовою «Бессолов», а українською «Бесолов». Згідно копія повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11 листопада 2015 р. [PERSON] народився 29 травня 1963 р. в м. Миколаєві у батьків [PERSON] і Олещенко (у 1968 р. змінено на [PERSON]) [PERSON], які проживали в [INFO]. Тому, на думку суду, факт родинного звязку [PERSON] через батька [PERSON] по відношенню до [PERSON] як онука до баби є доведеним. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до змісту ч. 1 ст. 1265 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом 5 черги. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). Прийняття спадщини передбачено як автоматично - виходячи з факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України) або із особливого статусу спадкоємця (ч.4 ст. 1268 ЦК України) так і шляхом подання протягом 6 місячного строку з дня відкриття спадщини заяви до нотаріуса (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З аналізу ч. 2 ст. 1270 ЦК України слідує, що така може бути застосована у випадку якщо від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття залежить саме виникнення права на спадкування у особи. Оскільки в даному випадку спадкування здійснюється за законом, то вказана норма передбачає охорону прав того спадкоємця, який приймає спадщину лише в результаті і внаслідок неприйняття її прийняття іншою особою спадкоємця за заповітом [PERSON] Як слідує із матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] не було жодного спадкоємця за законом 1-4 черги, а відтак право на спадкування у спадкоємця 5 черги, яким є позивач, виникло відразу по закінченню загального 6 місячного строку передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України і існувало протягом 3 місяців. Нотаріусом в постанові від 28 листопада 2015 р. визнано що подання заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON], завчасно, тобто до перебігу спеціального 3 місячного строку відповідає законові. Тому оскільки позасудового способу, з огляду на факт відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оформити свої спадкові права позивач немає, тому суд вважає за потрібне визнати за ним право власності на спадкове майно - на квартиру [ADDRESS]. При цьому позов підлягає задоволенню частково, оскільки відповідач [PERSON], як особа яка не прийняла спадщину, не має прав на неї, а тому не може порушувати спадкові права позивача.

Outcome: partial