Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

У жовтні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання попереднього договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 12.12.2005 року між нею та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Позивачка виконала умови попереднього договору, здійснивши оплату квартири у розмірі 105000 грн. Відповідач за актом прийму-передачі передав квартиру позивачці. За домовленістю сторін укладання основного договору купівлі-продажу повинно бути здійснено 12.12.2008 року. Однак відповідач з невідомих позивачці причин відмовився від укладання основного договору. Позивачка просила визнати дійсним попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 12.12.2005 року, укладеного між нею та ТОВ ПБФ «Домобуд» та визнати за не прав власності на вищезазначену квартиру. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2009 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2010 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2009 року було скасовано за нововиявленими обставинами. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2010 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельна фірма «Домобуд» про визнання попереднього договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на нерухоме майно було залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2013 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2010 року було скасовано. При новому розгляді справи у судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги і просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2011 року у справі № Б3/160-10 визнано банкрутом ТОВ ПБФ «Домобуд» та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого [PERSON] Ліквідатор здійснив пошук майна боржника та відповіді КП ДМБТІ дізнався, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельна фірма «Домобуд» . Просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2005 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельною фірмою «Домобуд» було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до умов договору відповідач згоден був продати, а позивачка згодна була купити вище зазначену квартиру за ціною 105000 грн. Оплата повинна була здійснюватися частково (рівними платежами раз на рік) в термін до 12.12.2008 року. Позивачка, діючи відповідно до умов попереднього договору купівлі-продажу, здійснила повну оплату квартири в загальному розмірі 105000 грн. в строк, що підтверджується: квитанцією № 1 від 12.12.2005 року, відповідно до якої позивачкою було сплачено на користь відповідача 30000 грн.;квитанцією № 2 від 04.12.2006 року, відповідно до якої позивачкою було сплачено на користь відповідача 25000 грн.; квитанцією № 3 від 24.12.2007 року, відповідно до якої позивачкою було сплачено на користь відповідача 25000 грн.; квитанцією № 4, відповідно до якої позивачкою було сплачено на користь відповідача 25000 грн. Відповідачем було визнано належну поведінку позивачки та передано в користування [PERSON] квартиру [ADDRESS] відповідно до акту прийому-передачі від 08.12.2008 року. За домовленістю сторін укладання та нотаріальне посвідчення основного договору мало бути здійснене 12.12.2008 року. Згідно висновку № 4091-14 судової почеркознавчої експертизи від 25.02.2015 року підпис від імені [PERSON] в графі «Покупець» попереднього договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2005 року виконаний самою [PERSON] В матеріалах справи є нотаріально посвідчена заява [PERSON], з якої вбачається, що він з 07.02.2001 року працював на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельної фірми «Домобуд». В 2005 році ним, як директором ТОВ ПБФ «Домобуд» від імені цього підприємства було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] та підписано акт прийому-передачі квартири. Після підписання акту [PERSON] було видано гарантійний лист, яким Товариство гарантувало передачу квартири [ADDRESS] у її власність. Ніяких інших документів він не підписував. Ніяких додаткових угод до вказаного вище попереднього договору купівлі-продажу квартири не укладалося. Ніяких претензій до [PERSON] у ТОВ ПБФ «Домобуд» з приводу виконання попереднього договору не було. Відповідачем було надано до суду додаткову угоду № 1 до попереднього договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2008 року, відповідно до якої стотони домовилися, що позивачка зобов'язується сплатити на користь відповідача додаткову суму у розмірі 200000 грн. у строк до 12.12.2009 року, після чого відповідач зобов'язується укласти з позивачкою нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Крім того, за цією угодою сторони домовилися вважати недійсним акт приймання-передачі квартири [ADDRESS] від 08.12.2008 року. Згідно висновку № 1724-13 судової почеркознавчої експертизи від 24.10.2013 року підпис від імені [PERSON] в графі «ПОКУПЕЦЬ» додаткової угоди № 1 до попереднього договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2008 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. До теперішнього часу між позивачкою та відповідачем, які є сторонами попереднього договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] основний договір не укладено. Представник відповідача не пояснила суду причини відмови від укладення основного договору. Умови попереднього договору позивачкою виконані у повному обсязі та частково виконані відповідачем, тому суд вважає, що даний договір не суперечить вимогам закону та є дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Оскільки основний договір купівлі-продажу спірної квартири не було укладено не з вини позивачки, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що за позивачкою не може бути визнано право власності на квартиру, тому суд вважає, що вимоги в частині визнання за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved