Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просила поділити майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя її та [PERSON], та визнати за нею право власності на ? частину квартири за адресою: вул. Р.[PERSON] (Самійла Кішки), 216, кв. 406; та ? частину автомобіля ВАЗ [PERSON] 21019, д.н.з. [NUMBER]., а також розподілити між [PERSON] та [PERSON] кредитні зобовязання за кредитним договором № 9 від 11\~листопада 2010 року на будівництво та придбання житла в розмірі 67\~673 грн. кожному. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 12 серпня 2006 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 7 грудня 2015 року. За час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя та залучені кредитні кошти у розмірі 224\~234 грн. (які було отримано за кредитним договором № 9 від 11\~листопада 2010 року між Черкаським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» та [PERSON]О.), на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11\~листопада 2010 року вони придбали в інтересах сімї квартиру за адресою: вул. [PERSON] (Самійла Кішки), 216, кв. 406 в м. Черкаси. Після укладення кредитного договору та договору купівлі-продажу, квартиру було передано в іпотеку Черкаському регіональному управлінню Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за відповідачем. На час звернення до суду з даним позовом кредит, отриманий згідно кредитного договору № 9 від 11 листопада 2010 року, погашено частково. Станом на 3 листопада 2016 року непогашений залишок по кредиту складає 135\~345,95грн. Таким чином квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними у рівних частинах разом із поділом кредитних зобовязань за кредитним договором №\~9 від 11 листопада 2010 року. У період шлюбу сторонами було придбано автомобіль ВАЗ [PERSON] 21019, д.н.з. [NUMBER], який також підлягає поділу між сторонами у рівних частинах. Згода про поділ майна подружжя з відповідачем не досягнута, що стало причиною звернення з указаним позовом до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкаси від 6 лютого 2017\~року прийнято відмову [PERSON] від її позовних вимог щодо поділу автомобіля ВАЗ 111740, номерний знак [NUMBER], номер кузова ХТА111740А0082413, визнання за нею права власності на 1/2 частину такого автомобіля та закрито провадження у справі в цій частині. У судовому засіданні 21 лютого 2017 року адвокат позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задоволити. Додатково пояснила, що не зважаючи на придбання квартири в кредит на імя відповідача, квартира є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та підлягає поділу між сторонами, оскільки така купувалась в інтересах сімї. Після предявлення позову відповідач погасив частину кредиту, тому суму боргових зобовязань, яка також має бути врахована судом та поділена між сторонами, можна обговорити та зменшити. Позивач [PERSON] готова виплачувати свою частину кредиту. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що оскільки кредит на придбання житла брався на сімю, до складу якої входять також двоє проживаючих із ним у цій квартирі малолітніх дітей, то кожному із членів сімї належить по ? частині квартири, а тому за позивачем необхідно визнати право власності на ? частину квартири. Водночас, у нього є побоювання, що позивач має намір у майбутньому (після отримання рішення суду у цій справі), здавати квартиру в оренду, проти чого він категорично заперечує, оскільки це може призвести до продажу квартири. Представник Черкаського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що як фінансова установа, фонд заінтересований у тому, щоб зобовязання за кредитним договором на придбання житла виконувались у повному обсязі. Водночас, у разі розподілу обовязків сплати за таким кредитом між колишнім подружжям на підставі рішення суду, можлива несплата одним із них грошових коштів за кредитним договором. Крім того, визнання права власності за кожним із подружжя, а також поділ зобовязань за кредитом, зумовить необхідність внесення змін до кредитного договору та договору іпотеки, проти чого фонд заперечує. Заслухавши пояснення адвоката позивача, відповідача та представника третьої особи без самостійних вимог, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом установлено, що з 12 серпня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 7 грудня 2015\~року (набрало законної сили 18 грудня 2015 року) (а.с. 6). 11 листопада 2010 року між Черкаським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та сімєю, в особі [PERSON], укладено кредитний договір, відповідно до якого надано кредит у розмірі 224\~234 грн на 120 кварталів з дати укладення кредитного договору, на придбання житла загальною площею 54,7\~кв.м. за адресою: м. Черкаси, вул.\~Рози Люксембург (після зміни назви Самійла Кішки), 216, кв. 406 (а.с. 8-10). Із змісту цього кредитного договору випливає, що [PERSON] надала письмову згоду своєму чоловіку [PERSON] на укладення цього кредитного договору, а із додатку № 1 до нього що до складу сімї позичальника [PERSON] входить він та [PERSON] (а.с. 10 та зворот а.с. 10). 11 листопада 2010 року [PERSON] уклав нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до якого за 264\~000 грн придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.\~7). Відповідно до п. 4.8 указаного договору купівлі-продажу квартири дружина покупця згодна з укладенням цього договору (згода посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 12560 від 11 листопада 2010 року). Частиною 3 статті 61 СК України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на викладене, квартира [ADDRESS] хоча й придбана частково за кредитні кошти, отримані за кредитним договором між Черкаським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» із [PERSON], із реєстрацією права власності на цю квартиру за останнім, вказане нерухоме майно купувалось в інтересах сімї, до складу якої на той час входили [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, зазначена квартира є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON], а відтак підлягає поділу між ними у рівних частинах. Не можна погодитись із доводами відповідача про те, що [PERSON] має належати ? частина у цій квартирі, як і йому та двом малолітнім дітям (кожному по ? частині), оскільки на час придбання квартири до складу сімї, в інтересах якої брався кредит, входили [PERSON] та [PERSON]; діти у сторін народились після придбання квартири; батьки діють в інтересах дітей, оскільки є їх законними представниками. Згідно із ч.\~ч. 2-4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24\~постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сімґї (частина 4\~статті 65 СК України). Положення ст. 65 СК України, із урахуванням вищевказаних розяснень Пленуму Верховного Суду України, дають підстави для висновку про те, що дружина та чоловік, незалежно від припинення шлюбу, мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, у тому числі рівні обовязки із сплати боргових зобовязань, які виникли в інтересах сімї, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від виконання таких зобов'язань. Таким чином, у результаті придбання подружжям квартири в кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Відповідно до довідки № 422/01-11 Черкаського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 3 листопада 2016\~року залишок зобовязань за кредитним договором № 9 від 11 листопада 2010 року на 3 листопада 2016 року становить 135\~345 грн 95 коп. (а.с. 14). Оскільки шлюб між сторонами розірвано 18 грудня 2015 року, то для поділу зобовязань за кредитним договором необхідно встановити розмір заборгованості за кредитом станом на 18 грудня 2015 року, а також врахувати сплати сторонами кредиту після розірвання шлюбу. Згідно із наданими відповідачем [PERSON] квитанціями, він здійснював оплату за кредитом після розірвання шлюбу (тобто погашення своєї частини боргу за кредитом) і до 3 листопада 2016 року (час надання довідки кредитора про розмір боргу за кредитом): 24 грудня 2015\~року у розмірі 1405 грн; 25 березня 2016 року 1\~400 грн; 24 червня 2016 року 1405 грн; 26 вересня 2016 року 1405 грн. Таким чином, станом на 18 грудня 2015 року розмір заборгованості за кредитом становив 140\~960 грн 95 коп., тобто по 70\~480 грн 48 коп. за кожним із сторін. Із урахуванням вищевказаних оплат [PERSON] боргу за кредитом, а також сплати ним 23 грудня 2016 року чергового платежу у розмірі 1405 грн, що підтверджується відповідної квитанцією, на час вирішення спору судом розмір боргу [PERSON] за кредитом становить 63\~460 грн 48 коп. Оскільки після розірвання шлюбу [PERSON] не здійснювала оплату за кредитом, то розмір її боргу за кредитом на час вирішення справи судом становить 70\~480 грн 48 коп. З огляду на викладене, кредитні зобовязання за кредитним договором №\~9 на придбання житла, укладеним 11 листопада 2010 року між Черкаським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та сімї в особі [PERSON], мають бути розподілені, шляхом встановлення станом на 21 лютого 2017 року заборгованості [PERSON] у розмірі 63\~460 (шістдесят три тисячі чотириста шістдесят) грн 48 коп., а [PERSON] 70\~480 (сімдесят тисяч чотириста вісімдесят) грн 48 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України сторона на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат по сплаті судового збору становив 1770,00 грн., проте з урахуванням відмови від частини позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1320 грн.

Outcome: approved