Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, який згодом уточнила, в обґрунтування зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАО №149627, посвідченого 25.06.1997 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. за реєстраційним №3/1694, вона є власницею будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї у вказаному будинку зареєстрований відповідач - [PERSON] , який з 2018 року не проживає в зазначеному будинку, не сплачує комунальних послуг та не приймає участі в його утриманні. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 13.04.2021 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не з`являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив не подав, позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що за свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НАО №149627, посвідченого 25.06.1997 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. за реєстраційним №3/1694, [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] , що також підтверджується реєстраційним написом Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 10.07.1997 року. Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб та інформаційної довідки Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №099-99.02-10088 від 16.03.2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 05.05.2014 року по теперішній час. Відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку [ADDRESS] , але тривалий час у будинку не проживає, що підтверджується актом від 22.09.2020 року, складеним комісією під головуванням депутату Талаківської селищної ради по виборчому округу №21 Савченко А.Н. , за участі сусідів. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже відповідач був членом родини позивачки (колишній зять), з 2018 року у будинку не проживає, його особисті речі в ньому відсутні, внаслідок чого суд вважає, що [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved