Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулась до суду з даним позовом.Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла двоюрідна сестра позивачки [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер племінник позивачки [PERSON] , син померлої [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . 10.10.2017р. позивачка звернулась до Вишнівської міської нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Зазначає, що на день смерті [PERSON] у неї був спадкоємець [PERSON] , який не встиг прийняти спадщину після матері і помер. Вважає, що на день смерті [PERSON] інших спадкоємців, крім неї у померлого не було. Вказує, що у 2003 році помер [PERSON] , батько [PERSON] , якій перед смертю хворів, під час його хвороби позивачка за ним доглядала, а після смерті займалася його похованням та організацією поминального обіду. В 2014 році помер [PERSON] , рідний брат [PERSON] , якій перед смертю хворів, під час його хвороби позивачка за ним доглядала, а після смерті поховала. Також позивачка доглядала померлу [PERSON] , після смерті поховала її та організувала поминальний обід. Зазначила, що колишня дружина [PERSON] , після розлучення з ним народила сина [PERSON] та зареєструвала батьком [PERSON] , про що останній дізнався весною 2015 року. Восени 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про народження [PERSON] та зобов`язання РАЦС виключити відомості про батька з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Зазначає, що відповідач [PERSON] у сім`ю [PERSON] не приходив, допомоги не надавав, не турбувався про членів сім`ї, сімейні стосунки з ним ніколи ніким не визнавались, але після смерті [PERSON] , [PERSON] відповідач претендує на спадкове майно. .Вважає, що відповідач повинен бути усунений від права спадкування після смерті [PERSON] , [PERSON] . Просить суд усунути [PERSON] від права спадкування після смерті [PERSON] та від права спадкування після смерті [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 07.10.2019року позивачу було відмовлено у задоволені заяви про забезпечення позову. Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 05.11.2019року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 17.12.2019року надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами, зазначив, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується нотаріально засвідченою, апостильваною копією перекладу витягу з Реєстру актових записів про народження з відділу РАЦС міста Гайнсберг, Німеччина, від 04.09.2017 року. У 1997 році фактичні шлюбні відносини його батьків були припинені, в 1998 році відповідач з матір`ю виїхав на постійне місце проживання до Німеччини. Зазначає, що його батько, [PERSON] , [INFO] надавав письмову згоду на переїзд відповідача на постійне місце проживання до Німеччини. Зазначає, що після переїзду до Німеччини, до своїх 18 років, двічі на рік приїздив в Україну, де спілкувався з батьком та іншими родичами.Вказа, що останні роки свого життя [PERSON] зловживав алкогольними напоями, що призвело до зменшення їх спілкування. У серпні 2017 року йому стало відомо про смерть батька, у зв`язку з чим відповідач приїхав в Україну, де дізнався про наявність заочного судового рішення від 30.09.2015 року про припинення батьківства між ним та батьком. Відповідачем вказане рішення було оскаржено, за результатом чого воно було скасоване рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року. Вважає, що є єдиним спадкоємцем першого ступеня споріднення після свого батька [PERSON] та бабусі [PERSON] (за спадковою трансмісією).Вважає, що позивачка протиправно заволоділа спадковим майном та правовстановлюючими документами на нього. Зазначив, що стан його батька та бабусі перед їх смертю не був безпорадним, оскільки вони самостійно забезпечували умови свого життя, не потребували стороннього догляду та ніколи не звертались до відповідача про допомогу. Просив допитати у судовому засіданні свідків на підтвердження даних обставин. Просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 12.02.2021року було задоволено клопотання позивача, витребувано у державного нотаріуса Вишнівської міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та належним сином завірену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 22.07.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 07.12.2021 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання про відкладення у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. Однак, у зв`язку з необхідністю дотримання строків розгляду цивільної справи та необґрунтованістю клопотання про перенесення судового засідання, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення без участі учасників процесу. Окрім того, учасники справи мали змогу викласти будь-які заперечення чи пояснення у письмовому вигляді. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. В пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, яке складається із квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 10.10.2017 року позивачка [PERSON] подала до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа №233/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області від 07 лютого 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт родинних стосунків між нею та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, яке складається із квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за життя було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гончар Т.М., 08 вересня 2014 року за реєстровим № 3175, за яким все її майно вона заповіла своєму сину [PERSON] [INFO] . 24 листопада 2017 року до спадкової справи №233/2017 була подана заява про прийняття спадщини гр .Республіки Німеччини [PERSON] [INFO] , якій вбачається сином померлого [INFO] [PERSON] та онуком [PERSON] . Судом також встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, яке складається із:1/2 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та гаража № [NUMBER] , що знаходиться за адресою :Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, авто гаражний кооператив «Олімпієць». 10.10.2017 року [PERSON] подала до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа №232/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 24 листопада 2017 року до спадкової справи №232/2017 була подана заява про прийняття спадщини гр.Республіки Німеччини [PERSON] [INFO] , якій вбачається сином померлого [INFO] [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області від 24 березня 2018 року гр.Республіки Німеччини [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки відповідно до витягу з ДРАЦС громадян щодо актового запису про народження вбачається, що відомості про батька « [PERSON] » виключені на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду від 30.09.2015року по справі№ 369/6482/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року, яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2019 року було відмовлено у задоволені [PERSON] про зобов`язання вчинити дії щодо виключення відомостей як батька з актового запису про народження дитини, визнання недійсним свідоцтва про народженнявідмовити. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є єдиним спадкоємцем першого ступеня споріднення після його батька [PERSON] та його бабусі [PERSON] (за спадковою трансмісією). Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.6 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час розгляду справи позивачкою не надано належних доказів, що [PERSON] та [PERSON] перебували у безпорадному стані та потребували стороннього догляду, допомоги та піклування. протягом тривалого часу, а надана позивачем копія амбулаторної картки [PERSON] не містять відомостей про безпорадний стан спадкодавця та неможливість останнього здійснювати звичайні речі та догляд за собою. Крім того, показання свідків [PERSON] , , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не містять інформації про те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у безпорадному стані та потребували стороннього догляду.Також всі свідки стверджували, що в зв`язку з тим, що відповідач навчається та не має можливості надавати матеріальну допомогу, грошима та побутовим речами [PERSON] допомогала колишня мати відповідача, [PERSON] . Відсутні також відомості про те, що [PERSON] та [PERSON] зверталися до відповідача та просили забезпечити його догляд. Таким чином, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подала доказів на підтвердження того, що [PERSON] умисно ухилявся від надання допомоги їйого батьку чи бабусі. З огляду на це суд вважає, що підстави для усунення відповідача від права на спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] відсутні. Тому у задоволенні позову [PERSON] належить відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1152,60 грн.Ця обставина підтверджується квитанціями .Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed