Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за перерахунком, посилаючись на те, що 01.08. та 01.09.2008 року між матір»ю позивача - [PERSON] та відповідачем були укладені договори позики. За цими договорами [PERSON] передала відповідачу грошові кошти у сумах відповідно 8 000 євро зі сплатою процентів щомісячно в сумі 1000 грн. та 7000 доларів США із сплатою процентів щомісячно в сумі 1300 грн. Відповідач порушив умови договору, у зв'язку з чим рішенням суду від 22.01.2009 р. з нього на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість за договором позики від 01.08.2008 року в розмірі 74 560 грн, проценти за користування позикою в сумі 4000 грн., всього 78 560 грн., а також стягнуто заборгованість за договором позики від 01.09.2008 року в сумі 51 450 грн. та проценти за користування нею в сумі 3900 грн., всього 55 350 грн. [INFO] [PERSON] померла. Будучи спадкоємцем першої черги, 27.09.2017 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після її смерті, а ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 червня 2018 року у цивільній справі №2-255/2009 було задоволено його відповідну заяву та замінено сторону - стягувача [PERSON] у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-158/09 про стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами позики від 01.08. та 01.09.2008 року її правонаступником - спадкоємцем [PERSON] За таких обставин та, оскільки до теперішнього часу відповідач так і не виконав свого грошового зобов'язання, позивач просив суд стягнути з нього на свою користь 8000 євро та 7000 доларів США по курсу на день подачі даного позову, в сумі відповідно 249600 грн. та 194600 грн., а також проценти за користування цими грошовими коштами - 117000 грн. та 152100 грн. , а всього - 713 300,00грн. Також [PERSON] просив стягнути з [PERSON] сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 7 133 грн. з комісійним збором 107 грн. Ухвалою суду від 05 лютого 2019 провадження по справі за вищезазначеним позовом було відкрито, розгляд справи призначено проводити в поряду спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач та його представник за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову повністю підтримали з підстав у ньому зазначених, просили їх повністю задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин та на підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] 01.08.2008 року надала відповідачеві позику - 8000 Євро, а 01.09.2008 року позичила йому ще 7000 доларів США, а [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати їй проценти за користування ними у розмірі відповідно 1000 грн. та 1300 грн., а також повернути ці грошові кошти на першу ж вимогу позикодавця протягом місяця. 23.11.2008 року [PERSON] звернулась до відповідача з письмовою вимогою повернути всю суму позичених ним коштів, але [PERSON] своє зобов»язання не виконав, що зумовило її звернення із відповідним позовом до суду. Рішенням Новокаховського міського суду від 22.01.2009 р. по справі № 2-3475/09 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики від 01.08.2008 року в розмірі 74 560 грн, проценти за користування цією позикою в сумі 4000 грн. - всього 78 560 грн., а також стягнуто заборгованість за договором позики від 01.09.2008 року в сумі 51 450 грн. та проценти за користування нею в сумі 3900 грн., всього 55 350 грн. Таким чином, оскільки [PERSON] використала право вимагати повернення усієї суми позики, що залишилася несплаченою шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, вимоги позивача про їх повторне стягнення з відповідача задоволенню не підлягають. Що ж стосується інших вимог позову, то суд зазначає наступне. Доказів того, що зазначене рішення суду від 22.01.2009 року виконано [PERSON] суду не надано. Відповідно до розрахунку позивача сума процентів за користування позикою за період з 01 березня 2009 року (дата, з якої він починає їх рахувати) по17.12.2018 року (дата звернення із даним позовом до суду) від суми боргу 249 600 грн. по курсу Євро на 17.12.2018 року за договором від 01.08.2008 року дорівнює 117 000 грн., а по договору від 01.09.2008 року від суми боргу 194 600 грн. (по курсу долара США на 17.12.2018 року) - 152 100 грн. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договорів позики, укладених 01.08. та 01.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON], сторони погодили відповідно щомісячну сплату відсотків за позикою: 3-4 числа та 19-20 числа, а також відповідач зобов»язався повернути всі позичені ним кошти [PERSON] на першу її вимогу протягом одного місяця. З такою вимогою - про повне повернення їй коштів за вищевказаними договорами [PERSON] письмово звернулась до [PERSON] 23.11.2008 року, що підтверджується рішенням Новокаховського міського суду від 22.01.2009 року, в якому ці обставини встановлені, а тому доказування вони не підлягають в силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, а також і на підставі частини першої цієї ж статті, оскільки позивач в судовому засіданні їх визнав. За таких обставин суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог про стягнення всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів за користування грошовими коштами, одержаними за договорами позики від 01.08. та 01.09.2008 року, оскільки строк дії останніх згідно із викладеними у них умовами закінчився після спливу місячного строку з дня звернення позикодавця [PERSON] до відповідача з письмовою вимогою про повернення їй повної суми грошей. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору, а на час звернення з такою вимогою вважається, що такий строк настав. Отже, у даному випадку, у відповідності із умовами договорів, укладених між [PERSON] та [PERSON], має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до 24.12.2008 року, після чого право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється. З огляду на викладене суд вважає аргументи позивача про те, що він має право на отримання цих процентів безпідставними, необгрунтованими та відмовляє у задоволенні позовних вимог про їх стягнення, оскільки вони пред'явлені за період з березня 2009 року по 17.12.20018 року поза межами строку дії договорів позики від 01.08. та 01.09.2008 року. Таким чином, позов задоволенню не підлягає у повному обсязі. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю, вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь сплаченого при подачі позову судового збору задоволенню також не підлягають, оскільки у відповідності із п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України в такому випадку він покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed