overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що протягом року він зі своєю дружиною не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Від сумісного проживання мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], 1996 року народження, [PERSON], 2001 року народження. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, через те що виникають суперечки та сварки у зв'язку з тим що відповідачка веде розгульний спосіб життя та не займається вихованням дітей просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 21 червня 1996 року у Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області, актовий запис № 146. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що у нього з жінкою постійно виникають сварки, через нерозуміння одне одного. Мають різні погляди на важливі життєві відносини. Тривалий час не проживають разом. Не підтримують шлюбних стосунків. Тому подальше збереження щлюбу є неможливим. Проти надання строку на примирення заперечував. У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати. Суду пояснила, що тривалий час проживає однією сім'єю з іншим чоловіком. Проти надання строку на примирення заперечувала. При розгляді справи судом встановлено, що 21 червня 1996 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області, актовий запис № 146. Від шлюбу мають неповнолітніх доньок: [PERSON], 1996 року народження, [PERSON], 2001 року народження. Сторони по справі спільного господарства не ведуть, не проживають разом, шлюбних відносин вони не підтримують більше року. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що тривалий час не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, тому шлюб між ним ними може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до Ржищівського міського суду Київської області з уточненим у подальшому позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги вказує на те, що 1 серпня 1998 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАГС м. Ржищів Київської області, актовий запис № 15. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між подружжям зіпсувалося, сторони не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем. Сторони більше одного року проживають окремо, шлюбні стосунки припинили, не ведуть спільного господарства. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Вважаючи, що примирення неможливе, позивач просив суд ухвалити рішення, яким укладений між сторонами у справі шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити на утриманні та вихованні матері. У судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримавши позовні вимоги. У судове засідання відповідач не з'явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, просила розглядати справу за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, обгрунтовуючи своє рішення слідуючими доказами, - судом встановлено, що сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей. Спору щодо розподілу майна між сторонами немає. Позивач вважає, що примирення неможливе та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, подала заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення фактів належності архівної довідки та трудового стажу. Свою заяву мотивує тим, що при зверненні до заінтересованої особи із заявою про призначення пенсії, у архівній довідці було виявлено, що його ім'я у деяких пунктах зазначено не повністю та допущені скорочення, а у відомості про фактично відпрацьовані дні за 1978 рік виконані олівцем із виправленнями. Вказані обставини перешкодою для призначення пенсії. На зазначених підставах просив задовольнити заяву. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву довірителя у повному обсязі. Заінтересована особа до суду не прибула, проте начальник управління направила заяву з проханням справу розглянути у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що заявник згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] має ім'я [PERSON], [INFO]. На ім'я заявника 03 січня 1974 року видана трудова книжка. Із архівної довідки № 34/03-25 від 29 серпня 2013 року, виданої Виконавчим комітетом Воробйовської сільської ради Сакського району АР Крим, наявні відомості про трудову діяльність та фактично відпрацьовані дні у колгоспному виробництві за період із 1974 по 2006 роки щодо [PERSON], [INFO]. У довідці наявні скорочення у написанні імені особи, та по батькові, іноді по батькові не зазначено. У ній також зазначено, що особа працювала у колгоспі «Росія», який у подальшому був реорганізований у КСП та СВК. Вказані відомості повністю відповідають відомостям про період та місце роботи зазначеним у трудовій книжці заявника. Крім того, наявний повний збіг прізвища, імені по батькові, зазначеної у спірній довідці, із аналогічними відомостями заявника. Зазначене вище свідчить про те, що спірна довідка належить саме заявнику. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому оформити пенсію. Заява в частині встановлення належності трудового стажу за 1978 рік задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відомості про трудовий стаж заявника за 1978 рік підтвердженні записами його трудової книжки, як наслідок додаткового підтвердження судовим рішенням не потребують. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивач вказав, що 30 вересня 1989 року він з відповідачкою уклав шлюб, який зареєстрований Дніпродзержинським відділом запису актів громадянського стану Дніпропетровської області, актовий запис № 732. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. Подружні відносини припинили, як єдина родина не існують та спільне господарство не ведуть з 1993 року. Основною причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства, втрата взаєморозуміння та поваги та довіри один до одного. Розірвати шлюб через відділ РАЦС не має можливості, бо з дружиною не спілкується. Вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився. До розгляду справи подав суду заяву, в якій просив справу розглянути без йогої участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Про поважність причини неявки у судове засідання не повідомила. При таких обставинах суд вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України слухати справу у відсутність відповідачки. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сімейне життя не склалося. Подружні відносини припинили з 1993 року. Як єдина родина не існують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства, втрата взаєморозуміння та поваги один до одного. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Розірвати шлюб через відділ РАЦС не має можливості, бо з дружиною не спілкується. Позивач вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Миколаївський машинобудівний завод» (далі ПрАТ «ММЗ»), уточнивши який, просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості по заробітній платі, невиплаченій на момент звільнення у розмірі 11734,84 грн. До судового засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, у якій зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідач до судового засідання не з'явився повторно, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином. З відома позивача суд постановив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом приймалось рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. 01 липня 2010 року [PERSON] працював на посаді начальника відділу комплектацій та постачання (Наказ ГДЗ №52к від 01.07.2010 року). Відповідно до наказу ГДЗ №30-к від 28.01.2014 року його було звільнено з займаної посади з 31.01.2014 року за ст..40 п.1 КЗпроП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Відповідно до ст..94 КЗпроП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст..116 КЗпроП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться у день звільнення. Відповідно до наданого суду позивачем розрахункового листа на момент звільнення ПрАТ «ММЗ» йому не виплачено належну за відпрацьований час заробітну плату у розмірі 11734,84 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, а його порушенні трудові права підлягають захисту шляхом стягнення з ПрАТ «ММЗ» на його користь заборгованості по заробітній платі у розмірі 11734,84 грн. Крім цього, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. В обгрунтування пред'явлених позовних вимог позивач вказав, що 30 вересня 1998 року, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, він придбав ? частину жилого будинку [ADDRESS], жилою площею 43,4 м.кв., загальною площею 69,7 м.кв. у відповідачів. Договір купівлі-продажу був укладений у письмовій формі та зареєстрований на Товарній біржі «Дніпродзержинська» 30.09.1998 року за № 325-Н. Інша ?? частина жилого будинку йому належить на праві власності. 1/2 частина жилого будинку була зареєстрована на його ім'я у Дніпродзержинської бюро технічної інвентаризації 01 жовтня 1998 року за № 10356 та внесено у реєстрову книгу № 65. У теперішній час він бажає розпорядитись належним йому на праві власності будинком. Однак, йому у відчуженні будинку було відмовлено з тієї причини, що договір купівлі- продажу ? частини жилого будинку нотаріально не був посвідчений. Йому не була відома обставина, що вказаний договір потребує нотаріального посвідчення. Разом з тим, ним та відповідачами договір купівлі-продажу виконаний у повному обсязі. Просить позов задовольнити. У судове засідання з'явилася відповідачка [PERSON] нині [PERSON]. Пред'явлений позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що позивачу була продана ? частина жилого будинку [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на товарній біржі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та не заперечував проти розгляду справи у відсутності інших відповідачів. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.227 ЦК України /1963р./ договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоч би однією зі сторін є громадянин. Невиконання цієї вимоги тягне недійсність угоди. Разом з тим, відповідно до ст.47 ч.2 ЦК України /1963р./, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. У такому випадку подальше нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Із договору купівлі-продажу ? частини жилого будинку [ADDRESS] від 30 вересня 1998 року вбачається, що позивачем була придбала ? частина вказаного будинку. Договір купівлі-продажу був укладений на Товарній біржі «Дніпродзержинська» та зареєстрований за № 325-Н. Придбана позивачем ? частина жилого будинку на його ім'я зареєстрована Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації 01 жовтня 1998 року за № 10356 та внесено у реєстрову книгу № 65. Із технічного паспорту вбачається, що власником вказаного жилого будинку є позивач. При таких обставинах суд, оцінивши всі докази, зібрані по справі, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 02 березня 2013 року він з відповідачкою знаходиться у шлюбі. Дітей від шлюбу немає. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає. Спільне життя з відповідачкою несклалося через відсутність взаєморозуміння. [PERSON] вказує, що поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сімї є неможливим. Справу просив розглядати без його участі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов та заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 березня 2013року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 344 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 02.03.2013 року). Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому зазначав, що 09 лютого 2002 року вони зареєстровали шлюб у виконкомі Жеребківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, актовий запис № 1. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказав, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з неможливістю підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сім'ї, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство сторони не ведуть та проживають окремо. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. До початку слухання справи подав заяву про розгляд у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку слухання справи подала заяву про розгляд за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 лютого 2002 року у виконкомі Жеребківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу у сторін 21 липня 2002 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] (а.с. 7). Також судом з'ясовано, що сторони спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують та шлюб є формальним. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя між сторонами є неможливим та шлюб носить формальний характер. Майновий спір відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 06 серпня 2003 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року вони з відповідачкою шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позовними вимогами згодна. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 серпня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави, актовий запис № 100. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 03 листопада 2013 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; оскільки почуття любові та поваги між сторонами втрачено, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута. Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.296 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. Згідно ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. В результаті даного злочину [PERSON] завдано матеріальні збитки в розмірі 1800 грн., завдані цим злочином матеріальні збитки позивачу не відшкодовані, які він просить стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов, просить його задовольнити. Виклав мотиви зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю і не заперечує проти його задоволення. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. [PERSON] вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 10.10.2013 року визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.296 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. Згідно ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік із застосуванням ст.76 КК України. Вирок набрав законної сили і факт заподіяння шкоди відповідачем не потребує доказування. Таким чином, суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну злочином в розмірі 1800 грн., оскільки дана сума підтверджується вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області по справі №746/608/13-к, 1-КП/746/67/2013 у кримінальному провадженні №12013260250000188 від 25.09.2013 року відносно [PERSON], обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.1 КК України.

Outcome: approved