Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У грудні 2016 року орган опіки та піклування виконкому Марганецької міської радизвернувся до Марганецького міського суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON]. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що [PERSON] є матір'ю дитини [PERSON], [INFO]. Відомості про матір дитини зазначено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач вихованням дитини не займається, належної уваги доньці не приділяє, належних умов для проживання дитини не створила. Дівчинка була знайдена на території Дніпровського району в [ADDRESS]. ЇЇ матір [PERSON] у грудні 2015 року, приїхавши у гості, залишила дитину за вищевказаною адресою у гр.[PERSON] разом із свідоцтвом про народження та медичною карткою дитини. Узв'язку з цим дитина була влаштована до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома». Згідно інформації з КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» мати регулярно відвідувала доньку у Центрі, висловлювала бажання забрати її, але відповідних дій для цього не виконала. [PERSON] не працевлаштована, коштів на утримання дитини не має, має житло, але дане житло не є придатним для проживання. Під час роботи з дитиною працівник Центру з'ясувала, що над дівчинкою неодноразово вчинялося фізичне насилля з боку співмешканця матері [PERSON], про що підтвердила сама [PERSON] Відповідач була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якій розглядалось питання щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до дитини, але поважних причин щодо неналежного виконання батьківських обов'язків не надала. Комісією прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON]. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини: [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти у вигляді 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна, якого буде призначено, для утримання [PERSON]. Позивач надала суду заяву про слухання справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про слухання справи повідомлена належним чином, заяв, клопотань від неї до суду не надходило. Представники третіх осіб: органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримали і не заперечували проти їх задоволення. З урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). 05 січня 2016 року інспектором Дніпропетровського відділення поліції (с.Ювілейне) Дніпропетровського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області Дмітрієвою О.В. в пристуності понятих та медичної сестри КЗ «ЦСПДС» [PERSON], начальника Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації [PERSON] складено акт про те, що 05 січня 2016 року о 10 годині в [ADDRESS], була виявлена дитина - [PERSON], [INFO], яка покинута матір'ю [PERSON] у знайомої [PERSON]. Мати разом з дівчинкою залишила свідоцтво про її народження та медичну картку (а.с.10). Дівчинка доставлена до Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, де перебувала з 05 січня 2016 року по 10 жовтня 2016 року. Згідно листа директора КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» від 10 жовтня 2016 року [PERSON] регулярно відвідувала доньку в Центрі, висловлювала бажання забрати її, але відповідних дій для цього не виконала. Відповідач не працевлаштована, коштів на утримання дитини не має, має житло в [ADDRESS], та зареєстрована з вказаною адресою, але житло не є придатним для проживання (а.с.8). З 11 жовтня 2016 року [PERSON] перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім» з 11 жовтня 2016 року. Згідно довікди директора Центру «Теплий дім» станом на 22 листопада 2016 року [PERSON] відвідувала дівчинку двічі. Кожного разу жінка привозила солодощі, постійно питає, як справи в школі, як себе поводить [PERSON] в Центрі (а.с.11). Відповідач була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якій розглядалось питання щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до дитини, але поважних причин щодо неналежного виконання батьківських обов'язків не навела. Комісією прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини (а.с.16-18). Виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області до Марганецького міського суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки вона належної уваги дитині не приділяє, покинула її на сторонню особу, не здатна захистити її від посягань з боку свого співмешканця, який неодноразово вчиняв над дівчинкою фізичне насильство (а.с.32-33). Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З урахуванням викладеного, всіх обставин даної справи і характеру відношення відповідача до доньки, з урахуванням висновку виконкому Марганецької міської ради, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав у відношенні її доньки [PERSON], [INFO], тому що вона нехтує своїми обов'язками, покинула дитину на сторонню особу, і, хоча й відвідує дитину у Центрі, виявляла бажання забрати її, однак дій для того ніяких не вчинила, умов для життя та розвитку дитини не створила. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з [PERSON] аліменти на дитину до її повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 03 листопада 2016 року - дня звернення позивача до суду з позовом. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 3200 грн. На підставі статей 150, 164-165, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved