Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

У грудні 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.04.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 173. У подружжя народилося двоє дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх чотирьох років сторони не знаходять порозуміння, майже не спілкуються між собою. Сторони мають різні погляди на життя, вподобання. З 2015 р. сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Ухвалою від 13.12.2019 справу передано до Київського апеляційного суду для визначення підсудності. Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.01.2020 підсудність визначено Дарницькому районному суду м. Києва. Ухвалою від 13.02.2020 позовну заяву [PERSON] залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою від 19.03.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, зареєстроване місце проживання якої невідоме, викликалася в судове засідання за зазначеною у позовній заяві адресі та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду вона не з`явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому19.04.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 173. Подружжя має двох дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. З позовної заяви вбачається, що з 2015 р. шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже,зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надала, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, який на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved