Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся із вказаним позовом до суду, в обґрунтування якого зазначив, що08 жовтня 2013 року о 15 годині 25 хв. у м. Луганську на вул. Оборонная в районі буд. №12, легковий автомобіль HONDA ACCORD, державний реєстраційний № [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], зіткнувся з легковим автомобілем TOYOTA AVENS1S, 2009 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], що належить позивачу на праві приватної власності та під його керуванням. Внаслідок ДТП легковий автомобіль позивача отримав механічні пошкодження: тріщини заднього бамперу, пошкоджені датчики парктронику. Відповідальність [PERSON] у відповідності із Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було застраховано у Луганській філії ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі поліса № АС/ 6424955 строком на один рік з 12.09.2013 року. Згідно до звіту №1286 вартість відновлювального ремонту після ДТП автомобіля TOYOTA AVENS1S, реєстраційний номер [NUMBER], складає 2 901 грн. 98 коп. Ця сума шкоди відшкодована позивачу страховиком - Луганською філією ПАГ «Страхова компанія «АХА Страхування», але за мінусом франшизи встановленої страховиком при укладенні договору, яказгідно Полісу становить - 1 000 грн. Також позивач вказує, що через пошкодження автомобіляйому спричинено майнову шкоду, оскільки відповідно до звіту №1286 про оцінку вартості шкоди,заподіяної власнику пошкодженням ТЗ, останній втратив товарну вартість, що становить - 2 901 грн. 98 коп. Також позивач сплатив витрати на проведення оцінки вартості шкоди та складання звіту №1286 - 600,00 грн. Крім того, позивачу була завдана ще й моральна шкода, яку він оцінює у 1000 грн. В зв'язку із чим позивач просив стягнути з [PERSON] відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 4 501,98 грн.; у відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти у розмірі 1000,00 грн.; суму сплачених судових витрат, а саме: - держмита в розмірі 229,41 грн. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнав позовні вимоги. Третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієннаіншуранс груп» в особі Луганської філії уповноваженого представника у судове засідання не направили, була належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аха Страхування» в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2013 року, о 15 годині 25 хв., у м. Луганську Ленінського району, на вул. Оборонная в районі буд. №12, легковий автомобіль HONDA ACCORD, 1996 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], під керуванням відповідача, зіткнувся з легковим автомобілем TOYOTA AVENS1S, 2009 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], під керуванням позивача (а.с.10). За вчинення даного ДТП Постановою Краснодонського міськрайонного суду м. Луганська від 25.10.2013 р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень (а.с.11). Автомобіль HONDA ACCORD, 1996 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 13)згідно свідоцтва про реєстрацію. Власником автомобіля марки TOYOTA AVENS1S, 2009 року випуску, державний реєстраційний [NUMBER]відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є позивач (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» згідно Полісу № АС/6424955, в якому встановлено ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну 50000 грн., франшиза 1000 грн. (а.с. 14). Відповідальність позивача була застрахована згідно полісу АВ/2042798 обов'язковогострахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Луганській філії ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієннаіншуранс груп» (а.с.24). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до звіту № 1286про оцінку розміру завданої шкоди володільцю транспортного засобу TOYOTA AVENS1S, реєстраційний номер № [NUMBER], (а.с.15-17), втрата товарної вартості складає 2901,98 грн., вартість ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі становить 2901, 98 грн., матеріальна шкода, завдана власнику транспортного засобу TOYOTA AVENS1S, реєстраційний номер № [NUMBER], від пошкоджень внаслідок ДТП становить 5 803,96 грн. (а.с.17). Вартість проведеного автотоварознавчого дослідження становить 600,00 грн. (а.с. 12). Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. На підставі ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). 19 листопада 2013 р. ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснила відшкодування на користь позивача у розмірі 1 834,76 грн. (а.с.19). Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, в тому числі: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Матеріалами справи підтверджується, що втрата товарної вартості транспортного засобу TOYOTA AVENS1S, реєстраційний номер № [NUMBER] складає 2901,98 грн., вартість ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі становить 2901, 98 грн., матеріальна шкода, завдана власнику транспортного засобу TOYOTA AVENS1S, реєстраційний номер № [NUMBER], від пошкоджень внаслідок ДТП становить 5 803,96 грн (звіту № 1286 про оцінку розміру завданої шкоди володільцю транспортного засобу TOYOTA AVENS1S, реєстраційний номер № [NUMBER]), (а.с.15-17), Частиною 2 п.1 ст.22 ЦК України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, ідшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1 ч. 1 ст.1188 ЦК України, при взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, шкода, спричинена одній особі по вині іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно Постанови Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 25.102013 р. року по справі №412/9025/1 З-n встановлено, що з вини [PERSON] сталося ДТП. Статтею 1192 ЦК України передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Зокрема, передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно Полісу № АС/6424955обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено франшизу в розмірі 1000 грн., у зв'язку з чим страховою компанією позивачу страхове відшкодування виплачено за вирахуванням суми франшизи. Відповідно до п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов'язана із втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховиком або МТСБУ не відшкодовується, тому суд вважає, що відповідно до положень ч.1 ст.1166, ст.ст. 1187, 1192, 1194 ЦК України, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у відшкодування збитків 2 901,98 грн., що становить суму втрати товарного вигляду пошкодженого автомобіля, 600 грн. відшкодування за проведення автотоварознавчого дослідження та 1000,00 гривень франшизи за договором обов'язкового страхування. При вирішенні питання щодо заявлених позивачем вимог по стягненню з відповідача [PERSON] моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 ст.23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, у п. 6 роз'яснено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на положення ст.ст. 23, 1167 ЦК України, з врахуванням вимог розумності та справедливості, характеру правопорушення відповідача, глибини душевних страждань позивача, приймаючи до уваги, що у результаті ДТП сталися вимушені зміни у звичному способі життя позивача, суд вважає за необхідне визначити відшкодування моральної шкоди на користь позивача у розмірі 500 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial