Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

У грудні 2020 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідачів, солідарно, заборгованість за кредитним договором №539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року у розмірі 225 081,20 грн., а також понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3 376,22 грн. та на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2007 між ВАТ «РОДОВІД Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №539/АА-002.07.1, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 38 а922,00 Дол. США зі сплатою 12,5% річних. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та [PERSON] уклали договір поруки №539/3-ДП.07 від 29.11.2007. 22.05.2019 між ПАТ «Родовід-Банк» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір № 14 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. Розрахунок заборгованості про стягнення пені і 3% річних нараховано на суму 499 492,14 грн. відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2012 по справі № 1109/9360/12. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню відповідно до розрахунку заборгованості становить 225 081,20 грн., яка складається з 64 492,48 грн. нарахованих 3% річних, та 160 588,72 грн. заборгованості по пені. Також позивач просив стягнути солідарно з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. /а.с. 1-7/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 67-68/. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував /а.с. 8, 90/. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву на позов не скористались. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 29.11.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК», відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 539/АА-002.07.1, відповідно до якого банк видає позичальнику кредит на загальну суму 38 922 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять два) долара США 00 центів строком до 29.11.2014 року включно /а.с. 9-13/. Відповідно до п.1.2 договору, кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, а саме: - на купівлю автомобілів згідно з договором № 298/11 від «28» листопада 2007 року - 27 070 (двадцять сім тисяч сімдесят) доларів США 00 центів; та договору купівлі-продажу № 09/213 від «28» листопада 2007 року - 16 178 (шістнадцять тисяч сто сімдесят вісім) доларів США 00 центів; - на сплату страхових платежів (0.00 Доларів США), згідно з договорами страхування автомобіля, вказаного в пунктах договору, що є предметом застави відповідно до п. 1.7 договору, які будуть укладені протягом строку дії договору, у т.ч. таких, що будуть укладені Банком на підставі п.п. 1.8 - 1.10 договору на строк 12 місяців, але не більше терміну, зазначеного в п. 1.1 договору. У відповідності до п. 1.5. кредитного договору, процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 12,5% процентів річних. Пунктами 3.1., 3.2., 3.3.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується: - починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 405,44 (чотириста п`ять) доларів США 44 центи на рахунок, вказаний у пункті 1.3 договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свою поточного рахунку; - повернути одержані кредити згідно з умовами договору не пізніше «28» листопада 2014 року; - сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також «28» листопада 2014 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6 договору. Відповідно до додаткової угоди від 31.07.2008 року до кредитного договору № 539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року, процентна ставка встановлена в розмірі 14, 5 % річних з дати підписання угоди /а.с. 14/. В забезпечення виконання зобов`язань позивача за Кредитними договором був укладений договір застави транспортного засобу, посвідчений 29.11.2007 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Ваврентович B.І. за реєстровим номером 2674. Предметом застави за даним договором є рухоме майно, а саме: - автомобіль марки HYUNDAI модель Getz, рік випуску 2007, колір чорний, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - легковий комбі-B, реєстраційний № [NUMBER] ; - автомобіль марки MITSUBISHI, модель Lancer 2.0 Intense, рік випуску 2007, колір червоний, шасі (кузов, рами) № [NUMBER] , тип ТЗ - легковий седан-B, реєстраційний № [NUMBER] . Окрім того, для забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між ВАТ «РОДОВІД БАНК», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК», та [PERSON] було укладено договір поруки № 539/3-ДП.07 від 29.11.2007 року, за яким остання зобов`язалась солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року /а.с. 18-19/. Згідно п.п. 1.3., 2.1. договору поруки, поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати позивачем в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і боржник, а у разі невиконання боржником своїх зобов`язань за платежами, що передбачені кредитним договором, поручитель, на підставі письмового повідомлення позивача, не пізніше трьох робочих днів після одержання такого письмового повідомлення, зобов`язався погасити за рахунок власних коштів на рахунок позивача в повному обсязі заборгованість боржника за кредитним договором. Пунктом 3.2 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед позивачем за зобов`язаннями, що випливають з цього договору, майном та грошовими коштами, на які може бути звернене стягнення у відповідності з чинним законодавством України. Банком повністю виконані взяті на себе за Кредитним договором зобов`язання, що підтверджується виписками по рахункам № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Всупереч умовам п.п. 3.1., 3.3. Кредитного договору, зокрема, якими передбачається зобов`язання Відповідача щомісячно сплачувати грошові кошти в рахунок повернення суми наданого кредиту та сплати процентів, з моменту отримання кредиту Відповідачем остання проплата здійснена 12.03.2012 року в сумі 900 дол. США. ( особисто) та 14.03.2012 року в сумі 407 дол. США 50 центів (страхове відшкодування), що підтверджується виписками з рахунку. Відповідно до п. 3.9. Договору передбачено обов`язок Позичальника за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості. Згідно п. 5.2 Кредитного Договору, у разі недотримання позичальником умов договору вимагати в односторонньому порядку дострокового його розірвання, повернення одержаних коштів, сплати нарахованих процентів, відшкодування збитків заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору. У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором терміни у вересні 2012 року банк звернувся до суду з позовом [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року, яка станом на 21 вересня 2012 року становить 22 323 (двадцять дві тисячі триста двадцять три) доларів США 47 центів, що в еквіваленті складає 178 431,50 грн., з яких: - прострочена заборгованість за кредитом - 17 464, 76 доларів США (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири долари США 76 центів); - заборгованість за відсотками - 1 420,63 доларів США (тисяча чотириста двадцять доларів США 63 центи); - пеня - 3 420,14 доларів США (три тисячі чотириста двадцять доларів США 14 центів); - 3% - 17,94 доларів США (сімнадцять доларів США 94 центи) (цивільна справа № 1109/9360/12, номер провадження 2/1109/3783/12). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2012 року по справі № 1109/9360/12, номер провадження 2/1109/3783/12позов Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , жителів [ADDRESS] , на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК заборгованість у розмірі 22 323 (двадцять дві тисячі триста двадцять три) доларів США 47 центів, що в еквіваленті складає 178 431 (сто сімдесят вісім тисяч чотириста тридцять одна) грн.. 50 коп., та понесені судові витрати в сумі 1784 грн. 32 коп. Рішення сторонами не оскаржувалось, набрало законної сили 10.01.2013 року /а.с. 28-32/. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 22.05.2019 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 14 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №_539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року /а.с. 33-35, 36/. Тому, згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України, на підставі договору № 14 про відступлення прав вимоги від 22.05.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора та, відповідно, всіх процесуальних прав та обов`язків нового кредитора у фінансових правовідносинах з відповідачами. Позивачем заявлені вимоги про стягнення пені і 3% річних нарахованих на суму 499 492,14 грн. відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2012 по справі № 1109/9360/12. Згідно розрахунку загальний розмір заборгованості становить 225 081,20 грн., яка складається з 64 492,48 грн. нарахованих 3% річних за період з 30.11.2012-20.03.2017 року, та 160 588,72 грн. заборгованості по пені за період з 20.03.2016- 20.03.2017 року /а.с. 26, 27/. Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України). За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 цього Кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою та порукою (частина перша статті 546 ЦК України). За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Нормою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідачів, солідарно, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №539/АА-002.07.1 від 29.11.2007 року у розмірі 225 081,20 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України ). У відповідності до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України . Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved