Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

У вересні [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Ідея Банк» , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус КМНО Сазонова О.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2818, який був вчинений 16.07.2021 приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. про стягнення з неї заборгованості в розмірі 199 960,17 грн. Мотивувала тим, що кредитний договір укладений між сторонами нотаріально не засвідчений, тому нотаріус не мав правових підстав для вчинення виконавчого напису. Ухвалою суду від 16.09.2021 відкрито провадження, та вирішено справу проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник відповідача у встановлений судом строк надав відзив відповідно до якого заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити у задоволені позову. Мотивував тим, що банк пред`являв претензію до боржника, банком додержано усіх процедур необхідних для належного вчинення виконавчого напису, а сам виконавчий від 16.07.2021 вчинений приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. є законним та вчинений з додержанням норм чинного законодавства. Судом встановлено, що 31.07.2018 [PERSON] уклала кредитний договір №М02.00601.004153530 з АТ «Ідея Банк», який нотаріально не посвідчений ( а.с. 17-19). Свідоцтвом про заміну імені від 30.09.2020 [PERSON] замінила прізвище на [PERSON] (а.с.9). 16.07.2021 приватний нотаріус КМНО Сазонова О.М. вчинила виконавчий напис, яким задовольнила вимоги АТ «Ідея Банк» та стягнула з [PERSON] кошти за кредитним договором №М02.00601.004153530 від 31.07.2018 в сумі 108577,95 грн. прострочений основний борг, 32191,97 грн. прострочені проценти, 48102,29 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту, 9187,96 грн. пеня, 1900 грн. плата за вчинення виконавчого напису, загальна сума 199 960,17 грн. ( а.с.15). 17.08.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ( а.с. 13-14). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У частинах 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999. Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 16.07.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Встановлені обставини свідчать, що стягнення заборгованості за виконавчим написом відбулось на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 908 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору. При визначенні розміру судових витрат, суд вважає, що заявлена сума є неспівмірною з обсягом проробленої адвокатом роботи. Так враховуючи складність справи, беручи до уваги принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткову компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, яку визначити у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved