Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У грудні 2015року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, зареєстрованому 27 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів громадянського стану Южненського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №247. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначала, що до народження дитини, вони з відповідачем припинили відносини та стали проживати окремо. 23 вересня 2010 року шлюб між нею та відповідачем, розірваний. Син залишився проживати з нею. 21 лютого 2015 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], якого син вважає своїм рідним батьком. Позивачка стверджувала, що з моменту народження дитини, відповідач з сином не спілкувався і не спілкується, на його утримання матеріальної допомоги не надає, вихованням дитини не займається та ним не цікавиться. Вважає, що ставлення відповідача до рідної дитини суперечить загальносвітовим нормам моралі та вимогам ст. 150 СК України, у зв'язку з чим позивачка просила суд на підставі ст.164 СК України позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, та просив їх задовольнити, оскільки він дійсно ні коли не бачив свого сина, з ним не спілкувався, вихованням дитини не займався і не займається. На теперішній час у нього інша родина. Крім того, у позивачки також інша родина, і нового чоловіка позивачки дитина вважає своїм рідним батьком, оскільки він зовсім не знає свого біологічного батька. Представник виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи в його відсутність (а.с.33). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. У відповідності до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження [NUMBER] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). 23 вересня 2010року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.19). Встановлено, що 21 лютого 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.18). Згідно довідки КП МЖКЦ №3262 від 10 грудня 2015року, позивачка разом з сином [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). З пояснень позивачки встановлено, що фактично вона з новою родиною та сином проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов проживання від 28.09.2015 року будинок облаштований всім необхідним для повноцінного розвитку дитини (а.с.10). Судом встановлено, що з моменту народження дитини, відповідач з сином не спілкувався і не спілкується, на його утримання матеріальної допомоги не надає, вихованням дитини не займається та ним не цікавиться. З пояснень відповідача у судовому засіданні вбачається, що він ніколи не бачив свого сина, він для дитини чужа людина. Нового чоловіка матері дитина вважає своїм рідним батьком, оскільки він не знає свого біологічного батька. Таким чином, встановлено, що рідний батько [PERSON], відповідач у справі фактично усунувся від виховання сина, не проявляє до нього ніякого батьківського піклування, турботи щодо його долі, формування його внутрішнього світу та самоусвідомлення. Крім того, відповідач на утримання сина ніякої матеріальної допомоги не надає. Вказані факти відповідач не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю в новій родині, та знаходиться на утриманні матері та [PERSON], якого вважає своїм батьком. Рідний батько дитини [PERSON] з сином не спілкується, на його утримання матеріальної допомоги не надає, не займається його вихованням та ним не цікавиться. Встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] навчається в 1 класі Сичавської ЗОШ І-ІІІ, що підтверджується довідкою Сичавської ЗОШ І-ІІІ (а.с.16). Згідно характеристики, яка видана сільським головою Сичавської сільської ради, мати дитини характеризується за місцем проживання позитивно (а.с.76). До висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] прийшла і Комісія з питань захисту прав дитини, яка надала відповідний висновок від 21.09.2015року, який був затверджений рішенням виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області від 29.09.2015 року (а.с.5). Відповідно до п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ще до народження дитини проживав та проживає окремо, вихованням сина не займається, фактично з дитиною не спілкується і на протязі окремого проживання добровільно не надавав і не надає матеріальної допомоги на його утримання. Факт того, що відповідач не проживає з сином і не приймає участі у його вихованні та утриманні, підтверджується висновком Комісії з питань захисту прав дитини, в якому зазначено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям, розвитком, та станом здоров'я сина. В процесі судового розгляду було встановлено, що у відповідача відсутні будь-які почуття до своєї дитини, оскільки він з ним не спілкується і не приймає участі у його вихованні, хоча дитина потребує постійної турботи та любові. За таких обставин, суд вважає, що у процесі розгляду справи зібрано достатньо доказів про ухилення відповідача від здійснення батьківських обов'язків відносно своєї дитини. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним позбавити [PERSON], [INFO],батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймаючи участі в вихованні дитини. За таких обставин позивачка обґрунтовано звернулась до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав, оскільки позовні вимоги відповідають інтересам дитини.

Outcome: approved