Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

У грудні 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є власником машиномісця № 16,16а , 17,17а , 18 за адресою [ADDRESS] . 20.08.2001 року між відповідачем та позивачем укладено договір «про надання послуг» № 69-ЛУ-А. Відповідач користується послугами ТОВ «ПОЗНЯКИ-АВТОСЕРВІС». Проте, не здійснює їх оплату, в зв`язку з чим станом на 29.11.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 46250 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Проте подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та одночасно зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, приходить до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачу на праві приватної власності належить машиномісця № 16,16а , 17,17а , 18 за адресою [ADDRESS] . 20.08.2001 року між відповідачем та ТОВ «ПОЗНЯКИ-АВТОСЕРВІС» укладено договір «про надання послуг» № 69-ЛУ-А. На виконання вимог «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Постановою КМУ №115, від 22.01.1996 року та умов договорів, укладених з власниками стояночних місць. Позивачем укладено договори з постачальниками електроенергії, води, комунальними службами, здійснюється пропускний і внутрішній режим, постійна охорона автостоянки, прибирання території, надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню автопаркінгу відповідно до умов договорів та вимог правил. Відповідно до п.4.4 Договору на момент підписання Договору, розмір щомісячної плати за надання послуг становить 150,00 грн., а за п`ять машиномісць 750 грн. В подальшому між позивачем і відповідачкою до договору вносились зміни, згідно умов яких з 01.05.2013 року розмір щомісячної плати за надання послуг становить 250,00 грн., за обслуговування одного машиномісця, а за п`ять машиномісць 1250 грн., з 01.05.2015 року розмір щомісячної плати за надання послуг становить 370,00 грн., за обслуговування одного машиномісця, , а за п`ять машиномісць 1850 грн. Відповідно до «Правил зберігання транспорних засобів на автостоянках», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 115 від 22.01.1996 року, плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека. Статтями 319, 322 ЦК України визначено що, на власників покладений обов`язок утримувати своє майно. Відповідно до п. 4.3 вказаного договору, зміна суми щомісячних платежів власника здійснюється у випадку зміни вартості комунальних послуг і інших витрат виконавця на утримання і обслуговування стоянки. Згідно з п. 4.5 договору оплата здійснюється власником в національній валюті в касу, або на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 25-го числа поточного місяця. Відповідно до ч. 2 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки ( штраф, пеня). Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 610 ЦПК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до приписів статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як випливає із змісту Цивільного кодексу України - відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань настає лише у випадках, передбачених законом або встановлених договором. Згідно з п. 5.4. Договору, при затримці оплати своєї долі в затратах по утриманню і експлуатації автопаркінг на строк не більше 10 (десяти) днів Власник виплачує Виконавцеві пеню в розмірі 1% від суми заборгованості, за кожен наступний день прострочення. Враховуючи вимоги статті 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», Відповідачу нараховується пеня у розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ в межах скороченого строку позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не виконує свої обов`язки щодо оплати послуг за обслуговування підземної автостоянки і прилеглої території, то станом на 29.11.2018 утворилась заборгованість у розмірі 46 250 грн. 00 коп., неустойки у вигляді пені в розмірі 12166 грн. 61 коп., інфляційної складової боргу в сумі 4913 грн.40 коп., 3% річних з простроченої суми боргу у розмірі 1496 грн. 22 коп. яка підлягає стягненню з відповідача. З огляду на викладене, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати заборгованості. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати у розмірі 1 762,00 грн, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved