Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з вказаним вище позовом, вимоги за яким уточнила в ході судового розгляду. В обґрунтування своїх вимог позивач послалася на те, що є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Батьком її сина відповідно до свідоцтва про народження був [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на спадкове майно. Позивач, як законний представник малолітнього спадкоємця, звернулась до Тульчинськкої державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на імя її сина після смерті батька. Однак дізналася, що свідоцтво про право на спадщину вже видано брату померлого [PERSON], відповідачеві [PERSON] Видача свідоцтва про право на спадщину останньому, на думку позивача, порушує права її малолітнього сина, так як позбавляє його права на спадщину. У зв'язку з викладеним просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 16 листопада 2016 року Тульчинською державною нотаріальною конторою [PERSON] на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] уточнили позовні вимоги. Надали пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві. Зазначили, що малолітній син позивача є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] та вважається таким, що спадщину прийняв, а тому видача свідоцтва про право на спадщину відповідачеві, який є спадкоємцем другої черги, порушує права малолітньої особи. Просили позов задовольнити та визнати недійсним і скасувати видане [PERSON] 16.11.2017 року свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов не визнав. Суду пояснив, що померлий [PERSON] був його рідним братом по матері. Вважає, що син позивача не є сином його покійного брата, оскільки на час смерті його брат у шлюбі з позивачем вже не перебував. Крім того, позивач не доглядала його брата, коли той хворів, не займалася його похоронами. Вказаним займався саме він, поніс у зв'язку з цим матеріальні витрати, а тому вважає, що має право на спадкове майно після смерті брата. Просив задовольнити позов частково, однак в якій саме частині не уточнив. Представник відповідача Тульчинської державної нотаріальної контори в судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що дійсно Тульчинською держнотконторою було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку 16.11.2016 року після смерті [PERSON] відповідачу [PERSON], який протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця звернувся з заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Тому на час видачі свідоцтва про наявність інших спадкоємців у [PERSON] нотаріусу відомо не було. Вважає, що є підстави для скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] Представник служби у справах дітей Тульчинської РДА в судовому засіданні висловив думку про обґрунтованість позову та його задоволення. Вважає, що це буде відповідати інтересам малолітнього [PERSON], який має право спадкувати у першу чергу після смерті батька. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 17 серпня 2016 року виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 6). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 03 лютого 2010 року, судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Даний факт також підтверджується актовим записом про народження № 1 від 03.02.2010 року, відповідно до якого батьком [PERSON] є [PERSON]. Підставою запису відомостей про батька є актовий запис про шлюб № 2 від 24.05.2007 року (а.с. 93). Встановлено судом і те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24 травня 2007 року Михайлівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, актовий запис №2, розірвано згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 травня 2011 року (а.с.10) З матеріалів спадкової справи № 276/2016, заведеної після смерті [INFO] [PERSON], встановлено, що 19.08.2016 року [PERSON] звернувся до Тульчинської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] брата [PERSON] (а.с. 45). 16.11.2016 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку на території Михайлівської сільської ради (а.с. 67). З даної спадкової справи також вбачається, що [PERSON] звернулася в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] до Тульчинської нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину 24.11.2016 року (а.с. 69). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід мають право на спадкування за законом у другу чергу. За змістом ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежені, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що малолітній [PERSON] спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] прийняв, а отже мав право і на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, яке відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК Українивидається після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Доводи ж відповідача [PERSON] про те, що малолітній [PERSON] не є сином його брата [PERSON] в судовому засіданні не підтверджені жодними доказами. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як роз'яснено у п.27 Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. З наведеного вище вбачається, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано судом недійсним у разі порушення норм спадкового права. Як встановлено з досліджених в ході судового розгляду доказів малолітній [PERSON], в інтересах якого подано позов його матір'ю, є сином померлого [INFO] [PERSON], а отже і його спадкоємцем першої черги за законом. Видача Тульчинською держнотконторою свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] його брату [PERSON], який є спадкоємцем другої черги, порушує права малолітнього [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та з метою забезпечення спадкових прав малолітнього [PERSON] вважає можливим позов задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved