Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 18 червня 2008 року було зареєстровано шлюб, про що Личинівською сільською радою Камінь-Каширського району зроблено актовий запис № 2 та видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу у них є одна дочка [PERSON], [INFO]. Сім'я розпалася, через що чоловік знайшов собі іншу жінку, стосунки вона з ним не підтримує вже близько 2 років. Спільне проживання з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на життя та обов'язки, в сім'ї часто виникали сварки, а тому подружні відносини вони фактично припинили і можливості зберегти сім'ю немає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], неповнолітню дочку залишити проживати з нею. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнивши позовні вимоги, просила розірвати шлюб, та пояснила, що дочка проживає з нею, і з приводу цього питання спору немає, шлюб фактично розпався, відповідач залишив сім'ю ще у вересні 2014 року. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця його проживання. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. У відповідності до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 18 червня 2008 року зареєстрували шлюб у Личинівській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2 (а.с. 2). Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, і позивачка зберегти сім'ю не бажає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать інтересам позивачки, у зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Змінювати позивачці прізвище на дошлюбне підстав немає. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов задоволено повністю, і позивачка [PERSON] як інвалід 2 групи від сплати судового збору звільнена (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), тому з відповідача [PERSON] в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (мінімальний розмір судового збору). На підставі наведеного та

Outcome: approved