Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

У вересні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з членами своєї родини проживає у кімнаті [ADDRESS] . Цей будинок значиться як гуртожиток та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. До його заселення в 2010 році до цієї кімнати в ній проживав та був зареєстрований відповідач [PERSON] . Протягом останніх трьох років до його заселення відповідач здавав кімнату в піднайом стороннім особам. З цього приводу до суду подавався позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, який у зв`язку з неявкою позивача був залишений без розгляду. Протягом майже 10 років відповідач не претендував на спірне житло, його місцезнаходження невідоме, перешкод відповідачу в користуванні жилим приміщення ніхто не чинив. За цих підстав позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~23\~вересня 2019\~року було\~відкрито провадження\~у справі,\~справу призначено\~до розгляду\~за правилами\~загального позовного\~провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи шляхом направлення\~повісток за\~його зареєстрованим\~місцем проживання\~та розміщенням\~оголошення на\~офіційному веб-порталі\~судової влади, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів. Треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради та Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та довільних процедур Дніпровської міської ради явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про розгляд справи були повідомлені. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що будівля гуртожитку за адресою: [ADDRESS] перебуває у комунальній власності та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. Тобто власником гуртожитку є територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради. З 22.10.2004 року у кімнаті № 503 даного гуртожитку зареєстрований відповідач [PERSON] . 30.04.2010 року в цій кімнаті був зареєстрований позивач, де проживає по даний час зі своєю родиною. Як вбачається з долучених до позову копій акту від 30 серпня 2019 року та письмових пояснень мешканців будинку [ADDRESS] , [PERSON] у кімнаті № [NUMBER] не проживає з моменту заселення до неї [PERSON] . В даній справі між сторонами наявний спір щодо права відповідача на кімнату [ADDRESS] , вирішуючи який суд враховує наступне: Відповідно до статті 18 ЖК України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно зі статтю 15 ЖК України\~виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Відповідно до ста. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»\~до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Статтею 129 ЖК України визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Відповідно до статті 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом. Статтею 61 ЖК України також визначено,\~що користування\~жилим приміщенням\~у будинках\~державного і\~громадського житлового\~фонду здійснюється\~відповідно до\~договору найму\~жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 47 Конституції України\~та\~статтею 9 ЖК України\~гарантовано право громадянина на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Відповідно до частини 1, 2\~статті 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що положення Житлового кодексу України не передбачають право наймача кімнати в гуртожитку звертатися до суду з вимогами про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку особи, яка не є членом його сім`ї. Поряд із цим норми статті 391 ЦК України надають власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, саме власник гуртожитку може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в ньому. Тобто особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку, що належить до комунальної власності, за позовом власника гуртожитку в особі органу місцевого самоврядування чи іншої уповноваженої ним особи (наймодавця), якою в даному випадку є Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. Відповідно до ст. 4 ЦПК України\~та ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. \~ \~ \~ \~Звертаючись до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] [NUMBER] , позивач посилається на те, що відповідач зареєстрований у зазначеній кімнаті, але не користується нею з 2010 року. \~ \~ \~ \~Між тим, позивачем не надано суду належних доказів, що реєстрацією відповідача у спірній кімнаті порушуються його права. \~ \~ \~ \~Позивач не надав суду доказів видачі йому в установленому порядку ордеру на кімнату [ADDRESS] [NUMBER] , в якій він зареєстрований. \~ \~ \~ \~Суд враховує, що відповідач не є членом сім`ї позивача, є для нього сторонньою особою, тож, на переконання суду, позивач з огляду на положення діючого законодавства не вправі вимагати визнання відповідача таким, що втрати право користування житловим приміщенням у гуртожитку, оскільки власником чи уповноваженою ним особою такі вимоги у даній справі на заявляються. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи, що позивач не надав суду належних доказів щодо видачі йому в установленому порядку ордеру на спірну кімнату у гуртожитку, тобто зайняття її на законних підставах, відповідач не є членом сім`ї позивача, власником гуртожитку чи уповноваженою ним особою вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування кімнатою у гуртожитку, не заявляються, в задоволенні позову [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] [NUMBER] , необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача та йому не відшкодовуються. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed