Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

У грудні 2011 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжяз позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що 22.09.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, від якого в них [INFO] народилась донька [PERSON] . Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинились у жовтні 2011 року та з того часу дитина мешкає з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утриманні дитини не надає, хоча працює, має постійний заробіток, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, стягнень за виконавчими документами з нього не провадиться. Позивачка самостійно не в змозі утримувати дитину на належному рівні, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів відповідача, щомісячно до повноліття дитини. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2012 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з дня пред`явлення позову -01.12.2011 року, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019 року вищезазначене заочне рішення суду скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 19.12.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач повідомив, що позовні вимоги визнає частково, оскільки розмір аліментів, який просить стягнути позивачка по справі не підтверджений, необґрунтований, на його думку, завищений. Відповідач визнає заявлені позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1/8 частини від всіх видів його доходу (заробітку) до повноліття дитини, посилаючись на те, що рухоме та нерухоме майно в нього відсутнє, він не працює, майже немає доходу та на його утриманні перебуває непрацездатна мати. 26.12.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивачка просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилалась на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач не може сплачувати аліменти саме в розмірі 1/3 частини від його доходів. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись, що саме такий розмір аліментів про який вона просить, є необхідним та достатнім для забезпечення розвитку та належного утримання дитини. Окрім того пояснила, що вона неофіційно працює, також отримує тимчасову допомогу в УСЗН ЗМР по Шевченківському району, їй відомо, що відповідач чотири місяці назад звільнився з місць позбавлення волі, де перебував за межами України. Представниця відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала частково, просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/8 частини від його доходів, зазначаючи, що заявлений позивачкою розмір аліментів є завеликим та необґрунтованим, а також просила врахувати, що відповідач не працює, доходів не має, має непрацездатну матір. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 20. 03.2008 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, серія [NUMBER] , актовий запис № 335 від 20.03.2008 року (а.с.5). Дитина мешкає з позивачкою, що не заперечується відповідачем. Відповідно до довідки Олександрівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області від 12.11.2019 року інформація про доходи [PERSON] за період з 1 кварталу 2011 року по 2 квартал 2019 року відсутня. Відповідач оспорює розмір аліментів заявлений позивачкою у позові, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище, наявність в нього непрацездатної матері на підтвердження чого суду надав пенсійне посвідчення на ім`я [PERSON] та довідку про доходи останньої, відповідно до якої сума пенсії останньої за період з 01.01.2016 року по 30.11.2019 року становить 71 535, 40 грн. Позивачкою в судовому засіданні не заперечувався факт того, що вищевказана особа є матір`ю відповідача по справі. Відповідно до довідки № 4092 виданої УПСЗН ЗМР по Шевченківському району від 26.12.2019 року позивачка знаходиться на обліку у зазначеній установі та отримує тимчасову допомогу на одну дитину, батько якої ухиляється від сплати аліментів, за період з січня 2019 року по грудень 2019 року розмір допомоги склав - 12 485, 00 грн. Згідно довідки виданої 26.12.2019 року ПНЗ «Центр дитячої та юнацької творчості Шевченківського району» дитина [PERSON] , з 15.09.2018 року займається у «Народному художньому колективі» цирковій студії «Едельвейс» по теперішній час. Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоров`я, на користь інших осіб він аліментів не сплачує. Доказів на спростування цих висновків суду не надано. Виходячи з інтересів неповнолітньої дитини - [PERSON] , з метою її матеріального утримання, необхідно прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, на користь особи з якою проживає дитина, - на користь матері, позивачки по справі. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до відомостей Міністерства фінансів Украни середня заробітна плата по Запорізькій області станом на жовтень 2019 року становила 10 734, 00 грн. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи та приймаючи до уваги матеріальне становище та стан здоров`я дитини, даних про захворювання якої суду не надано, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який на даний час не працевлаштований, офіційних доходів не має, нещодавно звільнився з місць позбавлення волі, данних про наявність у нього рухомого та нерухомого майна суду не надано, наявність в нього непрацездатної матері, матерільне становище позивачки, яка отримує неофіційний заробіток і державну допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача по справі, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд виходив з такого. Оскільки відповідач по справі не працює та не має офіційних доходів, розмір аліментів, що підлягає стягненню з нього, буде вираховуватись з середньомісячної заробітної плати по Запорізькій області, а тому 1/4 частина буде становити близько 2 683, 450 грн., при гарантованому мінімальному розмірі аліментів - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на чпас розгляду справи становить 1 109, 00 грн. Отже, розмір аліментів, що визначений судом до стягнення перевищує мінімальний розмір 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а, відтак, на думку суду, такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, частиною 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, пред`явлено 01.12.2011 року (а.с.1). Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з дня звернення, а саме з 01.12.2011 року. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду на підставі Закону України «Про судовий збір», відтак, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 214, 60 грн., що підлягав би сплаті за подання даного позову до суду.

Outcome: partial