Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

У грудні 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 1103200,00 грн., еквівалент 70000,00 доларів США. Позов мотивований тим, що добровільно відповідач грошові кошти не повернула, тим самим порушив умови договору позики від 26.11.2012 р. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги, пояснив, що грошові кошти будуть повернуті, коли буде фінансова можливість. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що правовідносини виникають з договору позики, укладеного 26.11.2012 р. між сторонами по справі, з якого випливає, що позичальник [PERSON] отримала у борг від позикодавця [PERSON] 70000,00 доларів США та зобов'язалася повернути позикодавцеві суму позики в строк до 26.08.2014 р. За правилом ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні представники сторін підтвердили факт укладення договору позики. Представник відповідача визнав факт, що відповідач дійсно 26.11.2012 р. уклав із позивачем договір позики, за яким отримав від позивача у якості позики 70000,00 доларів США, також визнав, що вказану суму грошових коштів відповідач позивачу не повернув. Згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилом ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконала, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме на користь позивача з відповідача слід стягнути еквівалент 70000,00 доларів США (за офіційним курсом НБУ 1 долар США становить 15,767906 грн.) - 1 103 753,00 грн. При цьому судом береться до уваги правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 24.09.2014 у справі № 6-145цс 14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача в розмірі 3654,00 грн. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved