Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

У грудні 2017 р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивачка [PERSON] зазначає, що є власником житлового будинку, в [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок їй належить на підставі договору купівлі - продажу від 06.10.2017року. Відповідачі по справі позивачці родичами не приходяться, відповідачі по справі - це продавець вказаного будинку та її син, з якими позивачка не спілкується. Також позивачка вказала, що вона як власник майна повинна сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідну кількість людей, які зареєстровані на вказаною адресою та взагалі позбавлена права розпорядитись вказаним майном, за таких обставин [PERSON] була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON], 1958 р.н., [PERSON], 1984 р.н. такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні була присутня представник позивачки - адвокат [PERSON], яка підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, заяв та заперечень на позовну заяву до суду не надавали. Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено та підтверджується документами, наданими представником позивачки - адвокатом [PERSON], оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку від 06.10.2017 року, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] Вказаний житловий будинок був проданий позивачці [PERSON]. Вказане також підтверджується і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №99554227 від 06.10.2017 року. Відповідно до довідки №1575 від 25.11.2017 р., яка видана виконавчим комітетом Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, у житловому будинку який розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1958 р.н.,[PERSON], 1984 р.н. Відповідно до акту, який був складений депутатами Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області 27.11.2017 року у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], відповідачі по справі не проживають, їх особистих речей в будинку не має. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок ( ст. ст. 379,383 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім'ї власника. Таким чином, припинення права власності на житловий будинок попереднього власника за відсутності відповідного договору з новим власником, за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150,156 ЖК України припиняє право членів сім'ї попереднього власника на користування цим житлом. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved