Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У грудні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2010 вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Шевченківському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 412. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені у звязку з протилежними поглядами на сімейне життя. Просив шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. У заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованими листами із повідомленнями за зареєстрованим її місцем проживання. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, відзив не надала. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За таких обставин, судом у судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів на підставі статтей 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторне Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 412, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2010. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-ЖС № 350381, виданого 05.12.2017 Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 781 від 29.06.2011 Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2017 року у звязку з протилежними поглядами на сімейне життя. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. З вказаних підстав суд вважає, що сімя розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є протилежні погляди на сімейне життя. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та жінки, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права неповнолітньої дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved