Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

У вересні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про суми боргу, згідно якої просив суд: стягнути з [PERSON] на її користь суму основного боргу у розмірі 1 715 435, 29 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] з [PERSON] укладено договір позики грошових коштів 17.09.2018 року, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі - 1 226 840, 00 грн., що на день підписання договору згідно офіційного курсу, встановленого Національним банком України становило еквівалент 45 000 дол. США, зі сплатою процентів у розмірі 12 % річних (450,00 доларів США) від суми позики, строком до 17.10.2019. Вказує, що підтвердженням отримання позикодавцем коштів від позичальника договором є розписка позикодавця, яка складається у простій письмовій формі, підписується позикодавцем, у якій зазначається дата її складання та сума отриманих позикодавцем коштів. Крім того, вказує, що 27.06.2019 року відповідачем було додатково отримано від позивача в борг грошові кошти, а саме: суму еквіваленту 7 150,00 доларів США, яку зобов`язався повернути 27.08.2019 року; суму еквіваленту 7 220 доларів США, яку зобов`язався повернути до 09.09.2019 року. На підтвердження отримання відповідачем коштів ним було власноруч написано відповідні розписки. Зазначає, що сума основної заборгованості відповідача перед позивачкою становить загальна сума - 59 370 доларів США, яка складається з: еквівалент 45 000, 00 доларів США за договором позики грошових коштів від 17.09.2018 року; еквівалент 7 150, 00 доларів США за розпискою від 27.06.2019 року з терміном повернення 27.08.2019 року; еквівалент 7 220 доларів США за розпискою від 27.06.2019 року з терміном повернення 09.09.2019 року, що станом на 20.09.2019 року Національним банком України встановлено на рівні 2461, 7559 гривень за 100 доларів США. Разом з тим, незважаючи на звернення позивача про повернення йому позики в повному обсязі, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав та у визначений строк борг не повернув. Таким чином розмір основної заборгованості відповідача становить - 1 461 544, 48 гривень, 132 934, 82 грн. - сума 12 % річних; 110 779, 01 грн. - сума штрафу у розмірі 10 5 від суми повернутої позики, а також, борг за двома розписками від 27.06.2019 року - 353754,32 грн., що становить загальну суму боргу відповідача перед позивачем - 1 715 435, 29 грн. У зв`язку з зазначеним та посилаючись на положення ст.ст. 625, 1046-1048 ЦК України, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду від 30.09.2019 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків. Ухвалою від 25.10.2019 було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 18.02.2020 року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37774878. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з умовами якого 17.09.2018 року відповідач взяв у позивача позику в розмірі 45 000, 00 доларів США, та прийняв на себе зобов`язання повернути вказану суму в повному обсязі не пізніше 17.10.2019 року, зі сплатою відсотків в розмірі 12 % річних від суми позики, що підтверджується договором позики грошових коштів від 17.10.2018 року (а.с.7-8). Відповідно до п.п. 2, 3 та 8 вказаного договору сума позики, наведена в п. 1 даного договору (45 000 доларів США) отримана позичальником від позикодавця в момент підписання цього договору в повному обсязі. Підписанням цього договору позичальник підтверджує відсутність будь - яких претензій. В тому числі і на майбутнє, щодо повноти отримання суми позики у п. 1цього договору. Позичальник зобов`язується сплачувати позикодавцеві проценти у розмірі 12 % річних від суми позики, зазначеної у п. 1 цього договору в порядку і на умовах визначених цим договором. У випадку прострочення позичальником чергової оплати процентів більше ніж на 14 календарних днів з моменту завершення терміну оплати згідно з п. 4.2 цього договору, позикодавець маж право вимагати дострокового повернення всієї несплаченої суми позики та процентів. В цьому випадку позичальник сплачує позикодавцеві штраф у розмірі 10 % від неповернутої суми позики. При цьому, між [PERSON] та [PERSON] було укладено додатковий договір позики, згідно розписок від 27.06.2019 року відповідач від позивача отримав кошти, а саме: суму еквіваленту 7 150,00 доларів США, яку зобов`язався повернути 27.08.2019 року та суму еквіваленту 7 220 доларів США, яку зобов`язався повернути до 09.09.2019 року, що підтверджується розписками (а.с.9-10). Проте, будь-яких доказів, які б підтверджували, що відповідач у встановлений строк виконав свої зобов`язання за договором позики, матеріали справи не містять. Таким чином станом на 20.09.2019 року з урахуванням курсу НБУ, згідно якого 100 доларів США становить 2461, 7559 гривень, сума заборгованості за договором позики від 17.10.2018 року становить 1 107 790, 155 грн., 12% річних в сумі 132 934,82 грн., та штрафу в розмірі 10 % від суми неповернутої позики в розмірі 110 779, 01 грн. (а.с.7-8). Також, за розпискою від 27.06.2019 року сума заборгованості становить - 176 015, 547 грн., що еквівалентно 7 150,00 доларів США (а.с.9), за розпискою від 27.06.2020 року сума заборгованості становить - 177 738, 776 грн., що еквівалентно 7 220 доларів США (а.с.10). В свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики щодо повернення позивачеві суми позики, суд, перевіривши правильність розрахунків, вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з відповідача суми позики грошових коштів від 17.09.2018 в сумі 1107790,155 грн. суми позики, 12% річних в сумі 132934,82 грн., та штрафу в розмірі 10 % від суми неповернутої позики в розмірі 110779, 01 грн., а також суму боргу за двома розписками від 27.06.2019 в загальній сумі 353754,32 грн. (176 015, 547 грн. + 177 738, 776 грн.), що еквівалентно курсу НБУ, згідно якого 100 доларів США становить 2461, 7559 гривень є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2170,60 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved