Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У грудні 2019 року позивачка звернулась з зазначеним позовом до суду з вимогою визнати за нею право власності в порядку спадкування на 51/100 частини житлового будинку після смерті [PERSON] . У обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком позивачки. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS] . Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про отримання спадщини після смерті батька, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння. Просила суд визнати за нею право власності на 51/100 частину спірного домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.А-1, житлової кімнати 1-5,1-6,1-7, передпокою 1-3, усього житловою площею 33,4 кв.м., прибудови літ.а-1 з погребом літ. а/п, тамбура літ. А1-1, ґанку літ. А4, загальною площею 58,7 кв.м, кутньої кухні літ.Б-1, сараю літ.В-1, вбиральні літ.Г-1, частини огорожі №1, вимощення І, за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Представник відповідача, Кравченко О.О. , яка діє на підставі довіреності в судове засідання не з`явилась, надала заяву про визнання позовних вимог та можливість розгляду справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог та підтверджує, що спірна частина домоволодіння дійсно належала померлому [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] в м.Нестеров Львівської області, зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Також, судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , шлюб із яким розірвала 16 квітня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] . Згідно свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до технічного паспорту на будинок [ADDRESS] , [PERSON] належить 51/100 частина вказаного домоволодіння, [PERSON] належить 49/100 частина на підставі рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 25 грудня 2009 року №2-3409/09. Крім того, відповідно до повідомлення Маріупольського БТІ №2790 від 27 серпня 2019 року, 51/100 частина житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 23 жовтня 1992 року, зареєстрованого в Маріупольському БТІ 23 жовтня 1992 року за реєстровим номером 37605. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи №35012 вищевказаного домоволодіння на земельній ділянці знаходиться житловий будинок літ.А-1, нежитлова прибудова літ.А1-1, тамбур літ.а1-1, житловою площею 67,0 кв.м., загальною площею 128,8 кв.м., ганок літ.а4, погріб літ а/п, літня кухня літ.Б-1, сарай літ.В-1, убиральні літ.Г-1,літ.Д-1, огорожі №1,№2, вимощення І, ІІ. При проведенні технічної інвентаризації 24 липня 2019 року встановлено, що 51/10 частини домоволодіння належить [PERSON] , складається з частини житлового будинку літ.А-1, а саме: з житлових кімнат 1-5,1-6,1-7, передпокою 1-3, прибудови літ.а-1 з погребом літ. а/п, тамбуру літ.а1-1, ґанку літ.а4, усього житловою площею 33,4 кв.м., загальною площею 58,7 кв.м., кутньої кухні літ.Б-1, сараю літ.В-1, убиральні літ.Г-1, частини огорожі №1, вимощення І. Прибудова літ.а-1, тамбур літ.а1-1, погреб літ. а/п, ґанок літ.а4, літня кухня літ.Б-1, сарай літ.В-1 побудовані до 1992 року. Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 25 грудня 2009 року визнано право власності на нежитлову прибудову літА1-1. Викладені обставини також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні інвентарною (№35012) та правовою справами(№29522542). Після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу в Третій маріупольській державній нотаріальній конторі за №132/2019. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 26 березня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців не виявлено. Постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 02 жовтня 2019 року №2892/02-31, позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки останньою не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦК України. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивача відсутня можливість отримати відповідні дублікати правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим її права підлягають захисту в судовому порядку. На підставі викладеного позовна вимога про визнання права власності на зазначене домоволодіння є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved