overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить призначити її опікуном над її недієздатним братом [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначивши, що вона є сестрою [PERSON], [INFO]. Її мати - [PERSON] [INFO] померла, яка згідно рішення колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради була призначена його опікуном, якого згідно рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя визнано недієздатним. Після смерті матері, в її хворого брата не стало опікуна, та заявниці прийшлось доглядати за її братом, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду. Просила її заяву задовольнити та призначити її опікуном над [PERSON], [INFO], оскільки він за станом свого здоров'я не може обходитись без сторонньої допомоги. Заявниця в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи - Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, у судове засідання не з'явилась, надавши до суду подання органу опікунської ради при виконавчому комітеті Маріупольської міської Ради, відповідно до якого вважають можливим та доцільним призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з народження перебуває на обліку у психіатричній лікарні №7 м. Маріуполя та є інвалідом першої «А» групи інвалідності. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 25.04.2002 року [PERSON] визнано недієздатним. Відповідно до ч.1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною. Судом встановлено, що заявниця є рідною сестрою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, протипоказань за медичним станом не має. Виконавчий комітет Маріупольської міської ради надав суду подання щодо можливості та доцільності призначення заявниці опікуном над [PERSON] Таким чином, суд вважає, що з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів [PERSON] доцільно встановити над ним опіку, призначивши заявника його опікуном, оскільки вона є його сестрою, постійно здійснює за ним догляд, має особисте житло і за станом здоров'я може бути опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 07 липня 2017 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв'язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність просила позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позов визнає в повному обсязі, просить задовольнити. Враховуючи, що у справі на виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, проведено підготовче засідання, у якому відповідачем надано заяву про визнання позову, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 07 липня 2017 року між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Центральним відділом реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 1325. Судом встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач позовні вимоги визнає, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, а відповідач позовні вимоги підтримує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам однієї з сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась суд із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 21.02.2014 року, актовий запис № 2, неповнолітнього сина [PERSON] просить залишити на вихованні з матірю. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, однією сімєю не проживають понад два роки. Вже майже рік [PERSON] проживає з іншим чоловіком [PERSON], що є батьком дитини, якою вона вагітна позивач на момент звернення до суду із зазначеним позовом. Перебування в шлюбі та примирення сторін є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення заперечень не має. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак клопотань про розгляд справив режимі відеоконференції від останнього не надходило, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяв в якій зазначив, що він являється батьком дитини, якою на момент розгляду справи вагітна позивач, проти задоволення позовних вимог заперечень не має, просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Оскільки [PERSON] визнав себе батьком дитини, якою вагітна [PERSON], про що написав відповідну заяву, то позивачем дотримано вимоги ч. 3 ст. 110 СК України. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 05 серпня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Самчиківської сільській раді Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис №50). Зазначає, що від шлюбу дітей не мають, спільне життя з відповідачем не склалося через взаємні непорозуміння, несумісність характерів, постійні сварки, вони припинили шлюбні стосунки й більше трьох місяців проживають окремо. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає розлучитися через органи ДРАЦС, тому просить суд розірвати даний шлюб. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить розірвати шлюб та не надавати строк на примирення. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, просить шлюб розірвати й не надавати строк на примирення. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 05 серпня 2011 року між [PERSON] та Ниник (до шлюбу Макоївець) О.А. зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис №50). Від шлюбу дітей не мають. На даний час сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу й заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній їх волі, а розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 лютого 2015 року виконавчим комітетом Горошківської сільської ради Тетіївського району Київської області (актовий запис № 1). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені більше року. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Збереження сім'ї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом об'єктивно встановлено, що 20 лютого 2015 року виконавчим комітетом Горошківської сільської ради Тетіївського району Київської області було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 1) від 20.02.2015 року. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені більше року. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Збереження сім'ї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обов'язки. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують з квітня 2008 року, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. За результатами підготовчого засідання ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечує (а.с. 18). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 січня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач своє прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через втрату взаємної любові та поваги. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 15). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 серпня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та подружні відносини, втрату взаєморозуміння. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 20). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 грудня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Проживають окремо з вересня 2016 року. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 18). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейні відносини та обов'язки, втрату взаєморозуміння. Проживають окремо з 28 листопада 2017 року, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 23). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved