Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] пред`явлено в суд позов до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позов обґрунтовано тим, що 15 лютого, 16 лютого та 17 лютого 2019 року [PERSON] в темну пору доби вчинив крадіжки майна з його господарства, шо розташоване за адресою: [ADDRESS] , заподіявши йому майнову шкоду на загальну суму 3454,93 грн. В ході досудового розслідування його, позивача, було визнано потерпілим від злочину. Обставини вчинення кримінального правопорушення, причинний зв`язок між вчиненим і заподіяною йому моральною шкодою винною особою повністю підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження. 31 липня 2019 року вироком Млинівського районного суду Рівненської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначено міру покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2019 року частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року та призначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій службі. Протиправні дії [PERSON] спричинили йому душевні страждання через втрату та пошкодження його майна, порушився звичний ритм життя, він був змушений прибувати на виклики слідчого та у судові засідання. Незаконними діями [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка полягала у збентеженості, страхові за подальшу долю його майна, переживаннях, хвилюваннях та емоційному неспокої. Певний період часу він не міг спокійно спати та нормально (повноцінно) харчуватися, втратив можливість приймати правильні рішення, продовжувати звичний для нього спосіб і режим існування. У нього виник стан постійної тривоги за збереження власності. Майно, яке було викрадене в нього є результатом багаторічної важкої праці. Крім того, внаслідок протиправної поведінки [PERSON] в його господарстві було пошкоджено замки до дверей, що потребувало часу та сил для їх відновлення, а окремі повернуті речі були ушкодженими. Також, заподіяння йому моральної шкоди обґрунтовується і тим, що в результаті злочинних дій [PERSON] він був змушений звертатись за захистом до органів поліції та з`являтися в органи досудового розслідування для проведення слідчих та процесуальних дій, являтись у судові засідання в якості потерпілого, що відволікало його від звичного роду занять, в зв`язку з чим у нього виникли фінансові збитки та погіршилось матеріальне становище. Вказані дії виснажували та пригнічували його морально, забирали час. Ці зміни примушували докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошову компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. та документально підтверджені судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 42). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і суду пояснив що в ході судового розгляду кримінального провадження [PERSON] претензій до нього не мав і все викрадене у нього майно йому було повернуто. Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2019 року у справі № 566/459/19, який набрав законної сили 31 серпня 2019 року, (а.с. 5-17) [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначено міру покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2019 року було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року та призначено [PERSON] остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій службі. Зі змісту мотивувальної частини вироку суду вбачається, що 15 лютого 2019 року [PERSON] в темну пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не було встановлено), перебуваючи в будинку по місцю проживання в [ADDRESS] , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на власне збагачення за рахунок чужого майна, вирішив вчинити крадіжку майна із сусіднього господарства. Реалізуючи свій злочинний намір, [PERSON] , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, прийшов у господарство належне [PERSON] , шо розташоване за адресою: [ADDRESS] , де, скориставшись відсутністю власника господарства, переконавшись у тому, що його неправомірні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, підійшов до дверей житлового будинку та, шляхом зриву навісного замка, проник в середину, звідки таємно виніс та викрав: радіоприймач марки «КІРО» вартістю 53,17 грн., електричний обігрівач марки «CALORE» вартістю 227,1 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 280,27 грн. Крім цього, [PERSON] , 16 лютого 2019 року в темну пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не було встановлено), перебуваючи в будинку по місцю проживання в [ADDRESS] , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на власне збагачення за рахунок чужого майна, вчинив крадіжку майна із сусіднього господарства. Реалізуючи свій злочинний намір, [PERSON] , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, діючи повторно, прийшов у господарство належне [PERSON] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , де, скориставшись відсутністю власника, переконавшись у тому, що його неправомірні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, підійшов до дверей підсобного приміщення, проник в середину, звідки таємно викрав: три металеві борони вартістю 1080 грн., металевий плуг вартістю 440 грн. та металевий підгортач вартістю 633,33 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 2153,33 грн. Крім цього, [PERSON] , 17 лютого 2019 року в темну пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не було встановлено), перебуваючи в будинку по місцю проживання в [ADDRESS] , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на власне збагачення за рахунок чужого майна, вчинив крадіжку майна із сусіднього господарства. Реалізуючи свій злочинний намір, [PERSON] , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, діючи повторно, прийшов у господарство належне [PERSON] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , де, скориставшись відсутністю власника, переконавшись у тому, що його неправомірні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, підійшов до дверей підсобного приміщення, проник в середину, звідки таємно викрав: емальовану миску вартістю 196 грн., дві паяльні бензинові лампи 159,47 грн., ручний насос для накачування коліс вартістю 273,33 грн, кухонного металевого ножа вартістю 150 грн. та металобрухт вагою 42,55 кг вартістю 5,7 грн. за 1 кг. загальною сумою 242, 53 грн. після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 1021,33 грн. Дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднана з проникненням в житло. Речові докази по справі: емальовану білу миску, ручний насос для накачування коліс чорного кольору, металевий лом, радіоприймач чорного кольору марки «КІРО», кухонний металевий ніж, електричний обігрівач марки «Calore», металевий плуг та три металеві борони, металеве рало, металобрухт та дві паяльні бензинові лампи, які повернуто на відповідальне зберігання власнику [PERSON] за вироком суду залишено [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода\~полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 3 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №4\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пункті 9 вказаної постанови було роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі. При цьому, якщо дії винної особи заподіяли як майнову, так і моральну (немайнову) шкоду, то відшкодування майнової шкоди не звільняє таку особу від обов`язку відшкодувати моральну шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує те, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Позивач вказує, що внаслідок крадіжок вчинених відповідачем, йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 20 000,00 гривень. Суд , оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, приходить до висновку про те, що відповідачем [PERSON] , внаслідок викрадення майна, було завдано позивачеві [PERSON] моральну шкоду, оскільки він зазнав душевних страждань та був порушений його звичний ритм життя. Однак, враховуючи зазначені положення, судом не встановлено факту доведеності заподіяння моральної шкоди позивачеві в сумі 20000,00 грн., а тому із врахуванням вищенаведеного, виходячи з вимог справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача моральної (немайнової) шкоди в сумі 20000,00 грн. підлягає до часткового задоволення у розмірі 5000,00 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до розрахунку суми судових витрат складеного [PERSON] ним за підготовку позовної заяви було оплачено судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (+ комісія банку 20 грн.), а тому на момент подачі позову сума судових витрат становить 788 грн. 40 коп., згідно квитанції №3 та №3/КЗ від 27.11.2019 року. (а.с. 1, 18)

Outcome: partial