Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

У вересні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у сумі 20783 грн. 99 коп. та судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову у повному обсязі у зв`язку із відсутністю його вини у заподіянні шкоди. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подала. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Крім того, після отримання відзиву на позовну заяву, позивачем відповіді на відзив не подано, заяв чи клопотань щодо заміни відповідача чи залучення співвідповідача суду не подано. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, заяв чи клопотань до суду не подала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та повідомив, що його мати [PERSON] є інвалідом І групи та за станом здоров`я не може з`явитися до суду, так як самостійно не пересувається. Представник третьої особи - КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради у судовому засіданні просила відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що висновком про оцінку вартості матеріальних збитків, визначено розмір ремонту квартири вцілому, а не тих пошкоджень, що спричинені внаслідок залиття. У висновку відсутні посилання на акт про залиття від 25.06.2019, в якому перелічені конкретні пошкодження та їх розмір. Представник третьої особи- ТОВ «ФАКЕЛ К*» у судовому засіданні пояснив, що вказаним товариством за бюджетною програмою у квартирі відповідачів було встановлено вузол обліку холодної води, з гарантійним терміном в один рік. 25.06.2019 у квартирі відповідачів відбулося протікання у фільтрі вузла обліку, а тому ТОВ «ФАКЕЛ К*» провело заміну вузла обліку вцілому та компенсувало власникам квартири [ADDRESS] 3000 грн. у відшкодування спричиненого залиття цієї квартири. Чи було відомо ТОВ «ФАКЕЛ К*» про залиття іншої квартири, представнику третьої особи не відомо. Саме за пропозицією ТОВ «ФАКЕЛ К*» [PERSON] написав нотаріально посвідчену заяву про те, що претензій до підприємства не має і отримав компенсацію матеріально збитку у розмірі 3000 грн. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 30 жовтня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування нерухомого майна № 635.994153856.2017, предметом якого є страхування квартири [ADDRESS] (а.с. 47-49). 25 червня 2019 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку та повідомила, що 24 червня 2019 року застраховане майно було пошкоджене внаслідок залиття (а.с. 59-60). Відповідно до Акту № 8 про залиття, аварію у системі холодного водопостачання, водовідведення від 25 червня 2019 року, складеного представниками Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради, залиття квартири [ADDRESS] сталося внаслідок протікання фільтру холодної води перед лічильником у квартирі [ADDRESS] , яка розташована поверхом вище (а.с. 62). Згідно звіту № 190626-181154 від 10 липня 2019 року, вартість заподіяних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить 25027 грн. 99 коп. (а.с. 64-77). У звіті визначено вартість ремонтно-відновлювальних робіт без посилання на конкретні пошкодження, що мали місце і зафіксовані в акті № 8 від 25.06.2019, затвердженому КП «ЖЕК-13» ЧМР. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту № 190625.03 від 20.08.2019 та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 20783 грн. 99 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 5433 від 22.08.2019 (а.с. 80, 81, 82). Відповідно до інформації з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власниками квартири [ADDRESS] , з якої відбулося залиття, є [PERSON] та [PERSON] (по Ѕ частині) (а.с. 83-84). 12 березня 2020 року на адресу відповідачів було направлено вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування (а.с. 85, 86, 87, 88, 89). Проте, як зазначає у позовній заяві позивач, заходи досудового врегулювання спору результатів не дали, вимога щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування відповідачами проігнорована. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що залиття його квартири 24 червня 2019 року сталося внаслідок неякісної установки працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКЕЛ К*» лічильника та фільтру на водопровід в належній відповідачам квартирі. Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 20 липня 2019 року, за спричинену шкоду (затоплення) його квартири, внаслідок пориву водопроводу (фільтру грубої очистки) на встановленому вузлі обліку холодного водопостачання, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що сталося 24 червня 2019 року, заявник отримав від [PERSON] власника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКЕЛ К*» 3000 грн. Також у заяві вказано, що будь-яких претензій до ТОВ «ФАКЕЛ К*» [PERSON] не має, до суду з приводу вказаної вище ситуації та з будь-яких інших причин, пов`язаних з цією ситуацією, звертатися не буде (а.с. 110). Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, аналогічне положення міститься в статті 27 Закону України «Про стахування». Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, ч. 2 вказаної статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З аналізу вказаних норм закону вбачається, що обов`язковою умовою виникнення зобов`язання відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди є вина особи, яка її завдала. Отже підставами відповідальності є протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди, а також вина завдавача шкоди. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2018 року у справі справа № 759/4781/16-ц, провадження № 61-9338св18, дотримуючись зазначеної правової позиції, дійшов висновку, що з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Судом встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] 24 червня 2019 року сталося внаслідок протікання фільтру холодної води у вузлі обліку холодного водопостачання, який був змонтований та встановлений ТОВ «ФАКЕЛ К*» за програмою бюджетного фінансування у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що ТОВ «ФАКЕЛ К*» добровільно проведено заміну вузла обліку холодного водопостачання в квартирі відповідачів та відшкодовано 3000 грн. за спричинену шкоду (затоплення) квартири відповідачів, внаслідок пориву водопроводу (фільтру грубої очистки) на встановленому вузлі обліку холодного водопостачання, що сталося 24.06.2019. Вказані обставини підтверджені у судовому засіданні представником ТОВ «ФАКЕЛ К*». Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] доведено належними доказами, що шкоду спричинену залиттям квартири [ADDRESS] 24 червня 2019 року завдано не з його вини та не з вини другого відповідача по справі [PERSON] , суд приходить до висновку про відсутності підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed