Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

У вересні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі по тексту - відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем (за договором - Страхувальник) та відповідачем (за договором - Страховик) було укладено «Договір комплексного добровільного страхування подорожуючих за кордон (договір приєднання)» акцептом IMB.07556634 від 24.06.2019 року із строком дії з 26.06.2019 року по 11.07.2019 року, місце дії - Індонезія. Згідно Акцепту Договору Страхування страхова сума на медичні витрати складає 30 000 USD, страхова сума від нещасного випадку складає 80 000 грн. 05.07.2019 р. в Індонезії, о . Нуса Пеніда зі Страхувальником сталася раптова випадкова, короткострокова, непередбачувана та незалежна від його волі подія: знаходячись біля придорожнього кафе, під час фотографування (селфі) разом с запаркованим моторолером, по причині неочікуваного різкого пориву вітру. Страхувальник втратив рівновагу і впав, отримавши травматичне ушкодження лівої руки. Протягом доби Страхувальник повідомив про настання нещасного випадку Страховика на email зазначений у Акцепті. Страхувальник отримав від Страховика рекомендацію здійснити самостійну оплату медичних послуг. В подальшому Страхувальник звернувся до медичного закладу BIMC Siloam Nusa Dua, де йому була рекомендована належна хірургічна операція з остеосинтезу для відновлення функції руки, яка коштувала 184 324.70 грн (100 744 800 IDR). Страховик був повідомлений що дані медичні послуги можуть бути виконані лише після гарантування їх сплати, проте Страховик не виконав свій обов`язок згідно п. 9.5.1. Договору Страхування, щодо погодження оплати даної належної хірургічної операції з остеосинтезу. Оскільки Страхувальник не мав на той час фінансової змоги сплатити належну хірургічну операцію з остеосинтезу, він був вимушений за власний рахунок виконати мінімально необхідну хірургічну операцію по репозиції травми з метою повернення на батьківщину для проведення належної хірургічної операції з остеосинтезу. Виконана мінімальна необхідна хірургічна операція по репозиції коштувала 64 845.62 грн (35 245 363 IDR), що підтверджується Виписним Епікризом медичного закладу BIMC Siloam Nusa Dua від 6.07.2019 та чеками оплати, оригінали яких подані Страховику в додатках до Заяви про страхову виплату від 29.07.2019 року. Завдяки мінімально необхідній хірургічній операції по репозиції Страхувальник повернувся на Україну та 12.07.2019 року за власний рахунок продовжив лікування на території України, виконавши належну хірургічну операцію з остеосинтезу. Послуга була надана ТОВ «Фірма Медіком» та операція коштувала 39 545.92 грн. Оригінал Виписки ТОВ «Фірма Медіком» подана Страховику в додатках Заяви про страхову виплату. В подальшому, Страхувальник, виконуючи п. 9.1, п 10.1 Договору Страхування, 29.07.2019 року звернувся із Заявою про отримання страхової виплати до Страховика. У відповідь Страховик листом № 6194-31 від 18.08.2019 року відхилив запит на страхову виплату з очевидно необ`єктивною аргументацією. А саме: Страховик стверджував, що отримав від Страхувальника повідомлення «Їхав на мотоциклі, упав і пошкодив руку», що є невірною цитатою, оскільки подане 05.07.2019 року Страховику на email повідомлення, щодо нещасного випадку, не містить такого повідомлення Страхувальника. Зважаючи на вищевикладене, позивач вважав, що відмова Страховика в здійснені страхової виплати є такою, що порушує Договір страхування. Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь страхову виплату у зв`язку з нещасним випадком в розмірі 9600.00 грн., страхову виплату у зв`язку з витратами на медичні послуги в розмірі 104 391.54 грн. Ухвалою суду від 02.10.20219 року було відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін та призначено розгляд справи по суті на 25.11.2019 року. 25.11.2019 року від відповідач надійшов відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити у його задоволенні з наступних підстав. Так, відповідач зазначав, що дійсно між сторонами було укладено договір страхування, під час дії якого позивач перебував на острові Нуса Пеніда в Індонезії та отримав травматичне ушкодження лівої руки, про що він повідомив Асистуючу компанію по телефону та в електронному вигляді. Згідно телефонного повідомлення, позивав вказав: «Їхав на мотоциклі, упав і пошкодив руку». В подальшому, в електронному зверненні позивач повідомив, що «пошкодив руку при падінні з мотоцикла». Відповідач зазначав, що згідно з умовами пп. 8.2.41 п. 8.2. договору страхування, страховим випадком не визнаються події, які сталися із застрахованою особою та прямо чи опосередковано пов`язані, зокрема із керуванням Застрахованою особою двоколісними транспортними засобами, за виключенням велосипеда, якщо не було сплачено додаткову страхову премію та не було зазначено: «Sport class D» або «Sport class A». Таким чином, підстави для виплати страхового відшкодування відсутні. В подальшому, при зверненні до страхової компанії після повернення в Україну, позивач зазначав, що травма була отримана при здійсненні ним селфі на припаркованому мотоциклі, він впав від різкого пориву вітру та пошкодив руку. Таким чином, відповідач також зазначав, що оскільки позивачем було повідомлено неправдиві дані, наявні вісі підстави для відмови йому у виплаті страхового відшкодування. 25.11.2019 року розгляд справи було відкладено на 04.02.2020 року у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. 11.12.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він не погодився із твердженнями відповідача та вважав аудіо запис його розмови неналежним доказом, який не підтверджує того, що він дійсно їхав на мотоциклі, оскільки позивач в розмові описував всі події дня, що стались 05.07.2019 року, а саме, що він спершу їхав на мотоциклі, потім впав, але не з мотоцикла. 03.01.2020 року від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, а 23.01.2020 року від позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 03.02.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 04.02.2020 року розгляд справи було відкладено на 17.03.2020 року за клопотанням відповідача. 17.03.2020 року розгляд справи було відкладено на 13.04.2020 року у зв`язку із повідомленням про замінування приміщення суду. 13.04.2020 року розгляд справи було відкладено на 12.05.2020 року у зв`язку із відсутністю даних про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання. 12.05.2020 року розгляд справи було відкладено на 29.05.2020 року у зв`язку із відсутністю даних про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання. 29.05.2020 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 24.06.2020 року за клопотанням представника позивача з метою витребування у відповідача підтвердження автентичності розмови [PERSON] із асистуючою компанією. 15.06.2020 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких він, серед іншого, наполягав на тому, що згідно із п. 6.1.3. договору страхування, відповідач був зобов`язаний в будь-якому випадку відшкодувати позивачу витрати на першу консультацію лікаря. В судовому засіданні 24.06.2020 року представник відповідача позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.06.2019 позивачем було підписано заяву про приєднання до договору (Оферта) № IMD.07556634 із відповідачем терміном дії з 26.06.2019 року по 11.07.2019 року за страховою програмою STANDART. 05.07.2019 року в Індонезії, о. Нуса Пеніда позивач отримав травматичне ушкодження лівої руки, про що повідомив за допомогою електронної пошти асистуючу компанію страховика, надіславши повідомлення наступного змісту: «нахожусь на О. Нуса Пендида . Индонезия. Повредил руку при падении с мотоцикла. Опух сустав кисти. Подозрение на перелом. Цапрапины ног и рук. Вызвал такси и попросил отвезти в госпиталь на острове. Сейчас в дороге». 05.07.2019 року позивач отримав відповідь від асистуючої компанії страховика, що оскільки травму було отримано при падінні з мотоциклу. згідно правил страхування п. 8.2.41 для керування двоколісними транспортними засобами необхідно враховувати ризик «Sport class D» або «Sport class A», за даними компанії, ризик не врахований. В подальшому, під час розмови із співробітником асистуючої компанії страховика, позивач повідомив наступне: «… Ехал на мотоцикле, упал, повредив руку. Там видимо перелом…», що підтверджується звукозаписом, який було надано відповідачем та заслухано судом в судовому засіданні. 29.07.2019 року позивач звернувся до відповідача із повідомленням про нещасний випадок та страховий випадок, в якому повідомив, що він: близько 15:00 знаходився біля придорожнього кафе. Під час фотографування (селфі) разом із запаркованим моторолером, який належав моєму знайомому, по причині неочікуваного різкого пориву вітру він втратив рівновагу та впав, отримавши травматичне ушкодження лівої руки та подряпини шкіри. 29.07.2019 року позивач звернувся із заявою про страхову виплату, до якої приклав медичні висновки та чеки про сплату медичних послуг. 16.09.2019 року відповідач повідомив [PERSON] про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування з огляду на п. 8.2. та п. 8.2.41 договору та згідно із п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», оскільки страхувальник надав неправдиві дані про обставину події. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із положеннями п.п. 8.2 програми страхування STANDART, до якої було підписано заяву про приєднання позивачем, страховик не визнає страховим випадком події, які стались із застрахованою особою та прямо чи опосередковано пов`язані із керуванням Застрахованою особою двоколісними транспортними засобами, за виключенням велосипеда, якщо не було сплачено додаткову страхову премію та не було зазначено: «Sport class D» або «Sport class A». Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши подані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено в процесі розгляду справи того, що ним було укладено договір страхування із зазначенням «Sport class D» або «Sport class A» та сплачено додаткову страхову премію. Окрім того, в процесі судового розгляду знайшов підтвердження той факт, що позивачем було неодноразово змінено причини його травмування 05.07.2020 року та версія подій з приводу падіння від різкого пориву вітру з`явилась після спілкування із асистуючою компанією страховика. Так, позивач жодним належним доказом не довів того, що його падіння відбулось саме внаслідок різкого пориву вітру, тоді як відповідачем було надано докази на підтвердження того, що спершу саме позивач зазначав, що він їхав на мотоциклі та впав, пошкодивши руку. Щодо посилань позивача з приводу неналежності такого доказу як запис його розмови без його згоди, то суд зазначає, що згідно із положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, дослідивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивач отримав травму саме внаслідок падіння з мотоциклу під час керування ним, що є підставою для страховика не визнавати таку подію страховим випадком. Щодо посилань позивача з приводу того, що згідно із п. 6.1.3. договору страхування, відповідач був зобов`язаний в будь-якому випадку відшкодувати позивачу витрати на першу консультацію лікаря, суд зазначає наступне. Так. відповідно до п. 6.1.3. договору, згідно з умовами Договору страховими випадками при страхуванні медичних та додаткових витрат визнаються, зокрема невідкладна амбулаторно-поліклінічна допомога (у разі раптового захворювання або травмування в результаті нещасного випадку страховик в будь-якому випадку відшкодовує витрати на першу консультацію лікаря.) Разом із тим, оскільки відповідачем на підставі п. 8.2. договору було не визнано дану подію страховим випадком, то і підстави для безумовної виплати як по страховому випадку також відсутні. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed