Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона з 21 червня 2013 року по 09 червня 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від вказаного шлюбу мають з відповідачем спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 06 березня 2019 року Нетішинським міським судом Хмельницької області №2-н/679/19/2019 з [PERSON] стягуються на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 11 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина, позивач вказала на те, що вона являється мамою [PERSON] , [INFO] . Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Позивачка вказує, що вона займається його вихованням, проводить систематичний медичний огляд, лікування, придбанням одягу та взуття, проводить контроль за відвідуванням дитиною навчального закладу. Батько сина [PERSON] аліментів не сплачує з 2019 року, вихованням дитини та його доглядом не займається, не спілкується з сином в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає для дитини доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. З моменту присудження аліментів до сьогоднішнього дня у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої становить 33558 гривень. На переконання позивача, вказані обставини вказують на умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав відповідно до приписів ст. 164 СК України. Позивач зазначила, що відповідач має реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки, але не вчиняє відповідних дій. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. 26 жовтня 2021 року представник позивача - адвокат Волков С.В. подав до суду клопотання про виклик свідків. 29 жовтня 2021 року представник позивача - адвокат Волков С.В. подав до суду клопотання про долучення доказів. В судовому засіданні 15 листопада 2021 року позивачка подала заяву про відмову від позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів. Будь-яких заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 вересня 2021 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 жовтня 2021 року підготовче провадження по вказаній справі закрито та таку призначено до судового розгляду по суті та задоволено клопотання представника позивача - адвоката Волкова С.В. про виклик свідків. Згідно ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 листопада 2021 року прийнято відмову від позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області в частині зміни способу стягнення аліментів, провадження у справі в цій частині закрито. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити, вказавши на обставини, зазначені у позові. Додатково позивач зазначила, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, востаннє бачився з дитиною 24 грудня 2020 року, дитина з батьком не бажає бачитись, відповідач негативно впливає на сина, а тому є усі підстави для позбавлення його батьківських прав щодо сина. Крім того, зазначила, що вона дитину віддала до садочка в два роки, оскільки вимушена була іти працювати так як батько дитини ніякої матеріальної допомоги не надавав. Крім того, просила стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу. Представник позивача [PERSON] - адвокат Волков С.В. зауважив, що батько дитини не піклується про сина, не сплачує аліментів, у відповідача наявний борг з оплати таких в сумі 74000. Вказує, що позивачкою були вжитті всі заходи, щодо спілкування батька з дитиною, однак останній не виправив ситуацію і з сином спілкування не наладив. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. [PERSON] зазначила, що позивачка двічі зверталася до служби з вимогою надати висновок про позбавлення батьківських прав відповідача. [PERSON] два рази попереджали та надавали строк 6 місяців, однак останній до служби не звертався та не виявляв зацікавленості щодо дитини. У жовтні 2020 року на засідання комісії служби у справах дітей щодо розгляду питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , останній не з`явився та було прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав. Відповідач в судовому засідання пояснив, що він з обставинами зазначеними в позовній заяві не згідний. Вказав, що робить сину дорогі подарунки, брав його до себе, проте часто забирати останнього йому не виходить, але він постійно телефонував. Окрім того, не хотів рвати серце як собі так і дитин. Разом з тим, зазначив, що якщо так краще буде для дитини то він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Зазначає, що не сплачував аліментів бо не мав можливості, до служби у справах дітей не звертався. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Заслухавши учасників процесу, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити зважаючи на таке. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] [INFO] . Вказані обставини стверджуються даними рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 червня 2015 року про розірвання шлюбу (арк. спр. 9), свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 03 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області (арк. спр. 8). 14 травня 2019 року на підставі судового наказу відкрито виконавче провадження №59109598 щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 лютого 2019 року і до повноліття дитини (арк.спр.11). У зв`язку з тим, що після винесення означеної вище постанови про відкриття виконавчого провадження у [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати аліментів станом на 18 жовтня 2021 року в сумі 74230 грн. 50 коп., що підтверджується листом та довідкою-розрахунком №43784 від 19 жовтня 2021 року виданою начальником Шепетівського відділу ДВС Ю.Репецькою (арк. спр. 56-57). Вихованням та утриманням малолітнього [PERSON] , [INFO] , займається мама [PERSON] остання піклується про життя та здоров`я малолітнього [PERSON] . Про те, що [PERSON] неналежним чином виконує свої обов`язки та не цікавиться життям та навчанням сина [PERSON] вказують дані довідки КНП Нетішинської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 26.08.2021 року за №635, згідно якої [PERSON] разом із сином [PERSON] до лікаря-педіатра не звертався, станом здоров`я не цікавився (арк. спр.29). Зокрема з довідки Нетішинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Нетішинської міської ради від 09.06.2021 року за № 72 та характеристики Нетішинської ЗОШ №4 І-ІІІ ступенів Нетішинської міської ради від 03 вересня 2021 року, слідує, що біологічний батько за період навчання сина у школі (з 01.09.2020 року по 03.09.2021 року) не брав участі у вихованні дитини, а саме: не спілкувався з учителем, не забирав дитину додому, жодного разу на батьківських зборах не був, успіхами у навчанні та іншими питаннями перебування дитини у школі не цікавився (арк. спр. 32, 37). 26 серпня 2021 року фахівець з психології проводив експериментально - психологічне дослідження дитини [PERSON] за результатами 26 серпня 2021 року був складений протокол індивідуальної психологічної діагностики [PERSON] . У протоколі зазначено, що останнім була проведена робота « Малюнок сім`ї », мета: з`ясувати особливості сімейних взаємин. Під час виконання завдання першим [PERSON] намалював себе, це може бути пов`язано з власним егоцентризмом як віковою характеристикою, розмір зображення постаті не є більшою за інші постаті членів сім`ї. При виконанні домашнього завдання звертається до мами. Тата не зобразив, пояснив, що він з ними не проживає, живе в [ADDRESS], а коли [PERSON] приїздить до нього, то тато залишає його в дома самого. Хлопчик намалював себе поряд з мамою, що свідчить про близький емоційний зв`язок. Зображені фігури мами, дідуся, бабусі розфарбовані в яскраві кольори, під час малювання хлопчик усміхався, малюючи кожного члена родини позитивно говорив про нього, розповідав чим займається кожен в дома. Це свідчить про гарні емоційні відносини дитини з родиною (арк. спр. 33-36). Як убачається з акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 21.08.2020 року (арк. спр. 16), [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адерсою: [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини за її місцем проживання створені усі необхідні умови. [PERSON] зареєстрований разом з батьком за адресою [ADDRESS] . Вказане підтвердила також допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є дідусем [PERSON] який вказав, що батько дитиною не займається, не спілкується з ним, цього року відповідач з сином не бачився, останній раз приїздив 24.12.2020 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що являється дружиною брата позивача. Остання зазначила, що [PERSON] сина не виховує, фінансово не підтримує, бачиться з сином 1 чи 2 рази на рік. Суд вважає, що [PERSON] , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, оскільки протягом усього розгляду справи належним чином не здійснив будь-яких дій, щоб налагодити відносини з дитиною. Навпаки під час розгляду справи вказав, що незаперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Тому, в даному випадку, на переконання суду, заперечення відповідачем позову не свідчить про інтерес останнього до дитини. Поведінку [PERSON] щодо відсутності з його сторони будь-якого виховання дитини, тривалого не навідування дитини, не проявлення інтересу до навчання дитини та його потреб, наявність заборгованості зі сплати аліментів, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Суд зауважує, що наявність заборгованості по аліментах в даному випадку, не є тією єдиною підставою для позбавлення особи батьківських прав, а існує поряд з іншими підставами зазначеними вище. Водночас слід зазначити, що така заборгованість існує щодо дитини. Таким чином, у матеріалах справи містяться докази винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з висновком органу опіки та піклування Нетішинської міської ради від 19 жовтня 2020 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (арк.спр.14-15). Судом під час розгляду не встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або що відповідач не виконував батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, що відповідач ухилявся від виконання батьківських обов`язків, і погоджується з висновками органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позов [PERSON] задоволено повністю, тому згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України на користь останньої з [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень, який остання сплатила при зверненні до суду з позовною заявою. Крім того, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Окрім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом установлено, що 19 серпня 2021 року [PERSON] з адвокатським бюро «ВОЛКОВ ТА ПАРТНЕРИ» (далі Бюро), в особі керуючого Бюро - адвоката Волкова С.В. договір про надання правничої допомоги. Предметом зазначеного вище договору є надання професійної правничої допомоги по даній справі, а також здійснення представницьких повноважень клієнта. В ньому ж зазначено, що адвокату буде сплачено вартість правничих послуг згідно даного договору, в означеному догові зазначено, що вартість правничих послуг узгоджується актом приймання-передачі правничої допомоги, виходячи з тарифів - одна година адвоката становить 600,00 грн. Відповідно до даних квитанції до прибуткового касового ордеру від 15 листопада 2021 року, яка містить дані про отримання Бюро від [PERSON] грошових коштів у сумі 5250, 00 грн. позивач виконала своє зобов`язання за договором та сплатила суму гонорару в розмірі обумовленого в договорі про надання правничої допомоги від 19 серпня 2021 року. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України). Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України, зважаючи на заперечення відповідача щодо задоволення позову та стягнення з неї судових витрат. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у додатковій угоді розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Надання адвокатом Волковим С.В. позивачу правничих послуг підтверджується: договором про надання правничої допомоги від 19 серпня 2021 року, актом приймання - передачі правової допомоги від 15 листопада 2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 15 листопада 2021 року. Згідно даних ату приймання - передачі правової допомоги від 15 листопада 2021 року Бюро на користь клієнта здійснено послуги: ознайомлення із наданими клієнтом документами, консультація - 1 година 30 хвилин, складання та подання адвокатських запитів - 1 година, складення позовної заяви - 3 години, складання заяви до Шепетівського ДВС - 1 година, складання заяви про виклик та допит свідків - 15 хвилин, представництво інтересів клієнта в Нетішинському міському суді Хмельницької області 28 жовтня 2021 року - 20 хвилин, ознайомлення з відповіддю Шепетівського ДВС - 10 хвилин, складання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи - 30 хвилин, представництво інтересів клієнта в Нетішинському міському суді Хмельницької області 15 листопада 2021 року - 1 година. У зазначеному договорі зазначається ціна договору (розмір послуг згідно погодинної ставки), яка встановлена у фіксованій сумі 600,00 грн. за годину. В акті приймання - передачі правової допомоги від 15 листопада 2021 року зазначено назви послуг наданих адвокатом, вартість однієї години роботи адвоката - 600 грн., загальна кількість годин роботи адвоката - 8 годин 45 хвилин та загальна їх вартість в сумі 5250 грн. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд враховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, сума судових витрат, заявлена до відшкодування, відповідає сумі заявленій в попередньому (орієнтовному) розрахунку. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи). Згідно поданих [PERSON] доказів при розгляді даної справи вона понесла судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5250 грн. Отже, із відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5250 грн.

Outcome: approved