Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У вересня 2013 року позивач звернувся в суд із позовом, яким просить стягнути з відповідача на його користь 35 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 13 368 грн. - моральної, а також понесені ним судові витрати. Вимоги мотивує тим, що після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року залишилась спадкова маса , зокрема , земельна ділянка та будинок за адресою [ADDRESS]. При оформленні спадку він дізнався, що право власності на будинок його матері зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення третейського суду від 15.06.2007 року. Для захисту своїх порушених прав, він був змушений звертатись до суду. Рішенням Кіровського райсуду м. Кіровограда від 16.02.2011 року, залишеним без змін апеляційною інстанцією від 14.06.2012 року, було встановлено факт прийняття ним спадщини після смерті матері, та визнано за ним право власності на 2 / 5 частини земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. Рішенням від 02.08.2011 року, залишеним без змін апеляційною інстанцією 20.09.2011 року, було скасовано рішення третейського суду від 15.06.2007 року. Проте, відповідач в кінці серпня 2007 року за допомогою невідомих йому осіб трактором зруйнували будинок з надвірними будівлями, тим самим завдавши йому заявленої матеріальної шкоди. Крім того, внаслідок пошкодження успадкованого ним майна, яке було зруйновано відповідачем, він зазнав сильних душевних страждань, що знову змушує його звертатись за захистом своїх прав до суду, доводити їх порушення . В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити. Відповідач на неодноразові виклики в суд не з»являлась , повідомлялась по місцю своєї реєстрації, заперечень на позов не подавала. Свідок [PERSON] , який був допитаний за клопотанням позивача, в суді пояснив, що він був свідком, коли відповідач разом із двома чоловіками руйнувала житловий будинок, який успадкував позивач. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог, з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 лютого 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14.06.2011 року, було встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері -[PERSON], яка померла [INFO] року та визнано за ним право власності на 2 / 5 частини спірної земельної ділянки , яка розташована за адресою [ADDRESS]. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 серпня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2011 року, скасовано рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 15.06.2007 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору від 28.05.2007 року купівлі-продажу цілого будинку [ADDRESS] та визнання права власності на будинок за [PERSON] Рішенням апеляційної інстанції Кіровоградської області від 05.04.2014 року, рішення Кіровського райсуду від 05.11.2012 року скасовано. Позов [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсним Державний акт серії ЯЛ№662010, зареєстрований за №351010001000629 на право власності на земельну ділянку розташовану за адресою [ADDRESS], виданий 21 липня 2011 року [PERSON] на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради від 30 червня 2011 року №654. Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, зареєстровану 02 серпня 2011 року за [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 21 липня 2011 року на підставі рішення сесії від 30 червня 2011 року №654. Разом з тим, було з»ясовано, що в кінці серпня 2007 року [PERSON] зруйнувала будинок з надвірними будівлями, який належить в порядку спадкування позивачу. Зазначене було підтверджено в суді показами свідка [PERSON] та зверненням позивача до правоохоронних органів по факту пошкодження спадкового майна ( а.с. 28, 49). Відповідно до ст. 22 ЦК України до складу збитків крім втрат, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, входять також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника. Згідно висновку експерта за результатами проведення комплексної судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №2 від 31.03.2014 року, розмір матеріальної шкоди нанесеної [PERSON] в зв»язку зі знищенням спадкового нерухомого майна станом на 20.11.2011 року становить 26 352 грн. ( а.с. 71-80). Таким чином, суд вважає, доведеним наявність в діях відповідача протиправної поведінки, яка спричинила шкідливі наслідки у вигляді заподіяння позивачу збитків , а відтак вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, саме на суму , яка визначена експертом - 26 352 грн. Що стосується позовних вимог стягнення з відповідачки моральної шкоди в сумі 13 368 грн., то вони також підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується та відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, враховуючи вищевказане та те, що знищення спадкового майна сталося саме з вини відповідача, з вимог зазначених норм матеріального права витікає, що неправомірними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яка знаходиться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача і яка підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи, суд стягує на користь позивача на відшкодування моральної шкоди з урахуванням вимог виваженості, розумності та справедливості - 1000 грн. Як роз'яснено у Методичних рекомендаціях «Відшкодування моральної шкоди» (Лист Міністерства юстиції України № 35-13/797 від 13.05.2004 р.) моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи; будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд також стягує із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 378, 22 грн. ( 114, 70 грн.+ 263, 52 грн.). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial