Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

У вересні 2020 р. [PERSON] звернувся до суду із вимогами до відповідача, просить визнати такими, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 462, вчинений 20.11.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О., про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», заборгованість у загальній сумі 62 104,00 грн. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки не погоджується з підставами для вчинення виконавчого напису, зокрема, в частині безспірності заборгованості перед кредитором. Ухвалою суду від 14.09.2020 р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 05.10.2020 р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 14.09.2020 р. Ухвалою суду від 15.10.2020 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 04.01.2021 р. провадження у цивільній справі закрито. Постановою Київського апеляційного суду від 26.05.2021 р. скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04.01.2021 р., справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції; матеріали справи повернуті суду 03.06.2021 р., передані судді 07.06.2021 р. (протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду). Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» відзив на позовну заяву не подано. Третіми особами: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Наталією Олександрівною, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бережним Ярославом Вікторовичем пояснення щодо позову або відзиву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 19.02.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (банк) та позивачем (позичальник) було укладено договір № 216-К2 про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого банк надав позичальнику фінансовий кредит у сумі 30 000,00 грн строком на 56 днів. 12.11.2019 р. приватним Київського міського нотаріального округу Яловою Наталією Олександрівною вчинено виконавчий напис № 462, відповідно до якого з позивача стягнуто заборгованість, що виникла за період з 17.04.2018 р. по 23.10.2019 р., сума повної заборгованості складає 60 604,00 грн, заборгованість за сумою кредиту становить 21 702,47 грн, заборгованість за процентами становить 4 622,80 грн, плата за пропуск мінімальних платежів становить 34 278,73 грн, за вчинення виконавчого напису з боржника підлягає стягненню 1 500,00 грн, загальна сума, яка підлягає стягненню, складає 62 104,00 грн. 06.12.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бережним Ярославом Вікторовичем було відкрито виконавче провадження № 60814731. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо а) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; б) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Отже у обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Так, з позивача підлягає стягненню кошти за пропуск платежів, втім ані договором, ані додатком до нього означені стягненні не передбачені. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 р. «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» судам роз`яснено, що при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених статтею 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно принципу диспозитивності, встановленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суду не надано належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості із позивача, оскільки боржник повинен бути повідомлений не менш ніж за тридцять днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору; якщо жодна із цих дій не виконання, заборгованість вважається безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі № 6-887цс17, постанові Верховного Суду від 23.01.2018 р. у справі № 61-154св18. За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог товариства, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими. Відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір за подання позову у розмірі 840,80 грн підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved