Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У вересня 2016 року Миколаївський обласний протитуберкульозний диспансер звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], хворого на заразну (відкриту) форму туберкульозу, до Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру. Свою заяву мотивує тим, що [PERSON] з 23.06.2015 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-фтизіатра як бациловиділювач. Лікувався стаціонарно у ОМПТД з 25 червня 2015 року з приводу мультірезистентного туберкульозу легень, перервав лікування 19 жовтня 2015 року та самовільно покинув стаціонар, бациловиділення припинено не було. Був розшуканий та госпіталізований у стаціонар ОМПТД 3 грудня 2015 року, повторно перервав лікування та самовільно покинув стаціонар 31 травня 2016 року. Посилаючись на те, що [PERSON] ухиляється від лікування та є джерелом інфекції для оточуючих, вільно пересувається селом, відвідує громадські місця, прохав винести рішення про розшук та госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку до Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру. Представник заявника в судовому засіданні підтримав дану заяву у повному обсязі та просив її задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не викликалась, справа розглянута за її відсутності у відповідності зі ст. 285 ЦПК України, оскільки за даними протитуберкульозного закладу особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення ЛКК Арбузинської центральної районної лікарні № 596 від 7.09.2016 року [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у фтизіатра з червня 2015 року як бациловиділювач з діагнозом: А-15.0 МРТБ (06.07.15) легень (дисемінований), Дестр+, МБТ+, М+, МГ+(Ріф+), К+, Резист. +1І (Et Oflx Cm PAS від 11.03.2016). Гіст. 0, категорія 4, когорта 3 (2013); пневмофіброз. ДН 1 ст.; імуносупресія, орофарингеальний кандидоз, хронічний персистуючий гепатит, ВААРТ з 18.02.2016, зловживання алкоголем, F 10. Двічі переривав лікування та самовільно залишав Миколаївський обласний протитуберкульозний диспансер. На даний час [PERSON] є джерелом розповсюдження туберкульозу. Даний висновок ЛКК також підтверджується випискою Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру № 180/140 з медичної картки стаціонарного хворого ТБ09 та випискою Арбузинської центральної районної лікарні з амбулаторної карти протитуберкульозного кабінету диспансерного хворого. У відповідності до статті 22 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, які хворіють на особливо небезпечні та небезпечні інфекційні хвороби, є носіями збудників цих хвороб або перебували в контакті з такими хворими чи бактеріоносіями, а також хворі на інші інфекційні хвороби у разі, якщо вони створюють реальну небезпеку зараження оточуючих, підлягають лікуванню, медичному нагляду та обстеженням у стаціонарах відповідних закладів охорони здоров'я чи наукових установ. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. З урахуванням вимог ч. 5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. У відповідності до ст. 283 ЦПК України заява про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу, який ухиляється від лікування, подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. Відповідно до ч. 2 ст. 286 ЦПК України рішення суду про задоволення заяви про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження лікування є підставою для обов'язкової госпіталізації або подальшого лікування особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. З огляду на викладене суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру та примусову госпіталізацію [PERSON], оскільки останній становить загрозу розповсюдження хвороби. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved