Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся із вказаним позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнень, просив: - скасувати наказ Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації від 05.10.2015 від 02.10.2015 № 67-к про звільнення [PERSON] з посади директора КП Київської облради «Управління споруд»; - поновити [PERSON] на посаді директора КП Київської облради «Управління споруд»; - стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 252390,58 грн. В обґрунтування позову зазначив, що він з 03.10.2014 працював директором КП Київської облради «Управління споруд» за контрактом. Наказом від 05.10.2015 від 02.10.2015 № 67-к його звільнено із займаної посади, у зв'язку із закінченням терміну дії контракту 02.10.2015. Позивач вважає наказ про його звільнення незаконним, оскільки він винесений із порушенням поряду призначення на посаду та звільнення з посади керівників комунальних підприємств (їх об'єднань), закладів, установ та організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області від 21.04.2011 № 092-06-VI, а саме за відсутності рішення Київської обласної ради про звільнення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представники третіх осіб в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представників третіх осіб, оголосивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] був призначений на посаду директора КП Київської обласної Ради «Управління споруд» відповідно до наказу Управління інфраструктури та туризму Київської обласної державної адміністрації № 36-к від 03.10.2014 на умовах укладеного з ним контракту від 03.10.2014. Умовами контракту було визначено, що його строк один рік, а саме з 03.10.2014 року по 02.10.2015 року; відповідно до п. 30. Відповідно до п. 25 контракту, він припиняється після закінчення терміну дії контракту. Управління інфраструктури та туризму Київської обласної державної адміністрації в подальшому було перейменоване в Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації, наказом якого № 67-к від 02 жовтня 2015 року [PERSON] було звільнено з посади директора Комунального підприємства Київської обласної Ради «Управління споруд» у зв'язку із закінченням строку дії контракту. За змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. За приписами ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до положень ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Виходячи із системного аналізу вищевказаних приписів Закону слід дійти висновку про те, що єдиною умовою продовження трудових відносин після закінчення строку трудового договору є їх фактичне подальше тривання та коли жодна із сторін не вимагає їх припинення. Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що строк дії контракту укладеного з позивачем закінчився, волевиявлення роботодавця щодо подальшого продовження його трудової діяльності не було, а тому його звільнили за спливом строку контракту. При цьому не заслуговують на увагу доводи позивача про порушення порядку його звільнення, оскільки на правомірність оскаржуваного наказу не впливають. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на роботі, при цьому також не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідні. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed