Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

у грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Соснівської сільської ради, [PERSON] про визнання приватизації земельної ділянки незаконною та визнання недійсними рішень сільської ради, вказуючи, що [PERSON] та [PERSON] проживали в [ADDRESS]. Станом на 01 липня 1990 року їхнє домоволодіння належало до типу колгоспного двору, членами двору були лише вони. За домоволодінням була закріплена земельна ділянка площею 0,49 га. [INFO] року [PERSON] померла. Заповіт від її імені не посвідчувався. Спадщину після її смерті фактично прийняв її чоловік, [PERSON]. 05 червня 1996 року, вже після смерті [PERSON], Соснівською сільською радою було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок за реєстровим № 133 в рівних долях по 1/2 частині за [PERSON] та [PERSON]. 18 липня 1996 року Гадяцькою держнотконторою за реєстровим № 2715 було видано свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] на ? частку домоволодіння після смерті дружини [PERSON]. Таким чином [PERSON] став одноосібним власником всього домоволодіння в цілому і продовжував користуватися земельною ділянкою розміром 0,49 га. 16 серпня 1996 року виконавчим комітетом Соснівської сільської ради Гадяцького району був посвідчений заповіт від імені [PERSON] на належний йому житловий будинок з допоміжними господарчими будівлями, що знаходиться в с. Соснівка, Гадяцького району, Полтавської області на ім'я [PERSON].[INFO] року [PERSON] помер. На протязі шести місяців після його смерті позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших осіб, які б претендували на спадщину, немає. Рішенням Гадяцького районного суду від 20 листопада 2012 року домоволодіння, що належало [PERSON] визнано спадковим майном та визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно. Вирішивши приватизувати земельну ділянку біля вказаного домоволодіння, позивач звернулась до Соснівської сільської ради, де отримала довідку згідно якої присадибна земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку господарчих будівель і споруд по [ADDRESS] складає 0,19 га. Через запит адвоката вияснила, що рішенням сімнадцятої сесії п'ятого скликання Соснівської сільської ради від 15 грудня 2008 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку [PERSON]. Згодом з'ясувалося, що рішенням дев'ятої сесії четвертого скликання від 18 червня 2004 року вилучено земельну ділянку розміром 0,30 га у померлого [PERSON] та надано в оренду [PERSON] Ст. 121 Земельного кодексу України передбачено норми безоплатної передачі земельної ділянки громадянам. П. г ч. 1 цієї статті передбачено в селах для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,25 га, однак навіть вказана норма не була залишена біля будинку, тому просить визнати приватизацію земельної ділянки площею 0,30 га в [ADDRESS] [PERSON] незаконною та визнати недійсним Державний акт про право приватної власності на землю виданий [PERSON] на вказану земельну ділянку, скасувати рішення дев'ятої сесії четвертого скликання від 18 червня 2004 року про вилучення земельної ділянки розміром 0,30 га у померлого [PERSON] та надання її в оренду [PERSON], скасувати рішення сімнадцятої сесії п'ятого скликання Соснівської сільської ради від 15 грудня 2008 року на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку [PERSON]. 27 січня 2015 року позивач звернулася до суду з додатковою позовною заявою, вказуючи, що після подачі позову до суду з'ясувалося, що [PERSON] приватизував земельну ділянку, тому просить постановити рішення, яким скасувати рішення Соснівської сільської ради тринадцятої сесії шостого скликання від 21 червня 2012 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON], рішення Соснівської сільської ради вісімнадцятої сесії шостого скликання від 16 листопада 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON]. Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10 червня 2013 року на земельну ділянку площею 0,2676 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селі Соснівка Гадяцького району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER], зареєстровану на ім'я [PERSON], скасувати Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 10 червня 2013 року, щодо земельної ділянки площею 0,2676 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селі Соснівка Гадяцького району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER], зареєстровану на ім'я [PERSON]. Представник позивача, адвокат Заєць В.П. в судовому засіданні позов підтримав, пояснив суду, що ще в 1996 році [PERSON] залишив заповіт на ім'я [PERSON], який був посвідчений секретарем Соснівської сільської ради, тому сільській раді достеменно було відомо про наявність спадкоємців. Незважаючи на це, землю, з порушенням норм чинного законодавства було спочатку передано в оренду [PERSON], а потім було надано дозвіл на приватизацію. Приймаючи рішення, Соснівська сільська рада не дотрималась вимог земельного законодавства, не вилучила з користування земельну ділянку, хоча і вилучення відбувається лише для державних чи суспільних потреб, для обслуговування будинку залишила 0,19 га, тоді як закон передбачає 0,25 га та безпідставно позбавила позивача права користування закріпленою земельною ділянкою за домоволодінням розміром 0,49 га. Разом з цим [PERSON] на підставі незаконно прийнятих рішень незаконно приватизував земельну ділянку, тому просив скасувати всі рішення Соснівської сільської ради щодо спірної земельної ділянки та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку і державну реєстрацію земельної ділянки на ім'я [PERSON] Представник відповідача - сільський голова [PERSON] пояснила суду, що про наявність спадкоємців даного домоволодіння після смерті [PERSON] їй нічого не було відомо, крім того процес приватизації спірної земельної ділянки розпочався не за її каденції. Вважає,що приватизація проведена законно, так як за це проголосували депутати, тому просила у позові відмовити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив суду, що він проживає у господарстві, яке межує з земельною ділянкою [PERSON] Після його смерті городом користувалася [PERSON], потім вони садили огород на пополам, а через деякий час позивач сказала, що не бажає користуватись земельною ділянкою Він звернувся до сільської ради з заявою про надання в оренду земельної ділянки, а потім про приватизацію. В 2008 році він не встиг приватизувати землю, так як змінилося законодавство і в нього не було коштів, а продовжив в 2012 році. Вважає, що правомірно набув права власності на земельну ділянку, оскільки спадкоємець відмовилась від користування городом. Свідок [PERSON] показала суду, що вона працює землевпорядником Соснівської сільської ради, готувала проекти рішень про оренду та приватизацію спірної земельної ділянки. Різницю в тексті рішень Соснівської сільської ради за 18 червня 2004 року пояснила тим, що при наданні копій не мала в розпорядженні оригіналу рішення, так як останнє було здано в архів. Також пояснила, що земельною ділянкою тривалий час ніхто не користувався, тому було прийнято рішення передати її в оренду, а потім дали [PERSON] дозвіл на приватизацію, так як він своє право не використав. [PERSON] приїздила в сільську раду і говорила, що є спадкоємцем, але не збиралась оформляти спадщину. В рішеннях не вказана адреса земельної ділянки, однак до них була додана викопіровка ділянки, по якій технік орієнтувався при вимірах. При обмірі земельної ділянки вона не була присутня. Свідок [PERSON] показала суду, що вона проводила обміри та виготовляла технічну документацію для приватизації земельної ділянки [PERSON] На місце її привіз замовник, крім того землевпорядник надала їй викопіровку земельної ділянки, тому вона знала де проводити обміри. Також вказала, що в рішеннях про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства сільські ради адреси не вказують, а лише надають викопіровки необхідної земельної ділянки. Суд встановив, що в с. Соснівка Гадяцького району Полтавської області по [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] За даним домоволодінням була закріплена земельна ділянка площею 0.49 га, що підтверджується даними по господарських книг, оглянутих в судовому засіданні. Після їх смерті дане домоволодіння успадкувала за заповітом [PERSON] Рішенням Гадяцького районного суду від 20 листопада 2012 року визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається з будинковолодіння по [ADDRESS] в с.Соснівка Гадяцького р-ну, що залишилось після смерті [PERSON] 14 лютого 2013 року проведено державну реєстрацію права власності на домоволодіння по [ADDRESS] в с.Соснівка Гадяцького р-ну за [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Земельна ділянка, закріплена за вказаним домоволодінням площею 0,49 га, приватизована не була. Судом також встановлено, що рішенням Соснівської сільської ради Гадяцького району від 18 червня 2004 року надано в оренду земельну ділянку площею 0,30 га [PERSON] в межах населеного пункту для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Соснівської сільської ради Гадяцького району від 15 грудня 2008 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку та встановлення її меж в натурі [PERSON]. Рішенням Соснівської сільської ради Гадяцького району від 21 червня 2012 року надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON]. Рішенням Соснівської сільської ради Гадяцького району від 16 листопада 2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,2676 га [PERSON]. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10 червня 2013 року індексний номер 4620554 на земельну ділянку площею 0, 2676 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер [NUMBER], видане на ім'я [PERSON]. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 червня 2013 року земельна ділянка, розташована в с. Соснівка Гадяцького району кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства площею 0,2676 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна [NUMBER], зареєстрована на ім'я [PERSON]. Згідно ч.3 ст.1 ЗК України використання власності на землю не може завдавати шкоди правам та свободам громадян. В силу ст. 152 ЗК України, користувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (від 16.04.2004 р. № 7) зазначено, що судам (підсудні) справи за заявами, зокрема: з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів (п.4). Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач набула права власності на домоволодіння в порядку спадкування. Відповідно до положень ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі : г) прийняття спадщини; Відповідно до п. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, позивач після прийняття спадщини на будинок, набула права приватизувати земельну ділянку в розмірі, яка була закріплена за даним домоволодінням площею 0,49 га. Однак, в результаті прийняття Соснівською сільською радою ряду рішень [PERSON] не може скористатися своїм правом. Суд вважає, що рішення Соснівською сільською ради з питань виділення та приватизації земельної ділянки [PERSON] були прийняті з порушенням норм земельного законодавства. Розглядаючи рішення сільської ради від 18 червня 2004 року про надання [PERSON] земельної ділянки в оренду, в розпорядження суду було надано три копії такого рішення, які різні за формою та змістом. Суд приймає до уваги архівну копію такого рішення, так як вважає, що вона була виготовлена з оригіналу, який знаходиться в архіві, інші ж копії видавалися на запити адвоката та суду і як слідує з пояснень свідка [PERSON] вона виготовляла їх по пам'яті. Таким чином, вилучення земельної ділянки з користування [PERSON] не відбулося. Суд відзначає, що добровільної відмови позивача від користування земельною ділянкою не зафіксовано. Вилучення земельної ділянки в порядку ст. 149 ЗК України для суспільних чи інших потреб теж не проводилось. Судом також встановлено, що договір оренди земельної ділянки площею 0,30 га між [PERSON] та Соснівською сільською радою в письмовому вигляді не укладався та в установленому законом порядку не реєструвався, поміж тим, [PERSON] користувався без відповідної правової підстави земельною ділянкою, про що особисто дав пояснення в судовому засіданні. За наведених обставин, суд вважає, що рішення про надання в оренду земельної ділянки [PERSON] є незаконним. 23 квітня 2005 року Соснівською сільською радою було прийнято рішення про скасування рішення про надання в оренду земельних ділянок, в т.ч. і [PERSON] в зв'язку з подачею заяв про приватизацію цих земельних ділянок. Дане рішення не оспорюються позивачем, однак суд вважає, що воно теж прийняте з порушенням норм чинного законодавства, так як термін оренди не закінчився, а земля була передана у власність достроково. Рішення сесії сільської ради від 15 грудня 2008 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою не було використано [PERSON], однак суд вважає необхідним скасувати його з метою недопущення в подальшому будь - яких правових підстав для приватизації спірної земельної ділянки. Приймаючи рішення 21 червня 2012 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, сесія керувалися загальними статтями та ст. 118 ЗК України, яка передбачає, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу місцевого самоврядування. Поміж тим, приймаючи рішення, сесія сільської ради не врахувала, що земельна ділянка площею 0,30 га не перебувала в користуванні [PERSON] на законних правових підставах, так як у визначеному законом порядку в оренду передана йому не була. За наведених обставин суд вважає, що рішення від 21.06.2012 року прийняте безпідставно, так як [PERSON] взагалі не мав права порушувати питання про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою, а сільська рада надала такий дозвіл без наявних правових підстав для приватизації землі, тому зазначене рішення слід визнати недійсним та скасувати. Розглядаючи рішення сесії Соснівської сільської ради від 16 листопада 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] суд вважає необхідним звернути увагу на ту обставину, що в даний період Гадяцьким районним судом розглядався цивільний позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], де відповідачем по справі була Соснівська рада. Незважаючи на дану обставину, посадові особи не призупинили процес приватизації земельної ділянки [PERSON] і за 4 дні до постановлення рішення судом сесією була передана у власність земельна ділянка [PERSON] при очевидній наявності спадкоємців на неї. Суд вважає, що дане рішення теж слід визнати недійсним з тих правових підстав, що і попереднє, так як [PERSON] не мав у користуванні на законних підставах спірну земельну ділянку. Суд також вважає необхідним відзначити, що у жодному з прийнятих сільською радою рішень не була зазначена адреса земельної ділянки, яка передавалась у власність [PERSON], тому навіть при умові доступу до вказаних рішень чи їх оприлюднення, позивач не могла передбачити порушення її прав. Суд також відзначає, що передаючи у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2676 га, орган місцевого самоврядування не дотримався вимог ст. 121 ЗК України щодо передачі у приватну власність земель для обслуговування будинку, господарських будівель і споруд у селах - 0,25 га, залишивши значно меншу площу. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, встановлено, що передачею у власність [PERSON] спірної земельної ділянки, Соснівська сільська рада порушила вимоги закону та фактично позбавила права позивача на відповідну частину земельної ділянки, що повинна їй належати в порядку спадкування. У зв'язку з визнанням незаконними рішень сесії Соснівської сільської ради щодо порядку та приватизації земельної ділянки [PERSON], як правових підстав для приватизації підлягає скасуванню і свідоцтво про право власності на земельну ділянку, видане 10 червня 2013 року на ім'я [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься відповідний запис. За наведених вище обставин суд вважає необхідним скасувати і державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, розташованої в с. Соснівка Гадяцького району кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства площею 0,2676 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна [NUMBER], зареєстровану на ім'я [PERSON]. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині спливу строку позовної давності звернення до суду, як підставу відмови у позові. При цьому суд вважає необхідним відзначити, що у жодному з прийнятих сільською радою рішень не була зазначена адреса земельної ділянки, яка передавалась у власність [PERSON], тому навіть при умові доступу до вказаних рішень чи їх оприлюднення, позивач не могла передбачити порушення її прав. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки. Як вбачається з матеріалів справи, про передачу в оренду земельної ділянки [PERSON] позивач дізналася з відповіді сільської ради на запит адвоката у червні 2012 року, а про приватизацію земельної ділянки після звернення до суду. [PERSON] набула права на спадкове майно після смерті [PERSON], розташованого в с.Соснівка Гадяцького району Полтавської області по [ADDRESS] з моменту державної реєстрації таких прав - 14 лютого 2013 року і лише з цього моменту могла належним чином захищати свої права. За наведених обставин судом встановлено, що позивачем трирічний строк позовної давності пропущено не було, тому підстав для відмови у позові саме з цих підстав суд не вбачає.

Outcome: approved