Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.02.1996 року Гайсинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 17. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з 22.02.1996 року вони перебувають з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачкою не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, внаслідок чого з квітня 2018 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Спільне дітей у сторін немає. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Марко Я.Р. від 19.12.2019 року по справі було відкрито провадження (а.с. 10). Відповідно до розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 06.04.2020 року № 211 (а.с. 14) було проведено повторний автоматизований розподіл даної справи та визначено суддю - Кириленко Т.В. (а.с. 15). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В. від 08.04.2020 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 16). На підставі наданих у судовому засіданні пояснень відповідача, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2020 року, провадження у справі було зупинене із наданням сторонам строку на примирення до 25.01.2021 року (а.с. 22). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 22.02.1996 року Гайсинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 17 (а.с. 25). Встновлено, що з квітня 2018р. сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Сторонам надавався строк на примирення, який позитивних наслідків не дав, позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповіднодо ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved