Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

У грудні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області. Позовна заява вмотивована тим, що 17.03.2014 між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 13.11.2018. В шлюбі [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , яка проживає та знаходиться на повному утриманні позивачки. З моменту припинення шлюбних відносин (липень 2017 року), а також після розірвання шлюбу відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям, здоров`ям, успіхами у навчанні спільної доньки, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Посилаючись на вказані обставини просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору стягнути з відповідача. Представник позивачки в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.127). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, якою відповідно до довідки виконавчого комітету Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області №01-13/707 від 22.12.2020 є: [ADDRESS] (а.с.25). Інші відомості про місце проживання чи перебування відповідача відсутні. На адресу реєстрації відповідача судом направлялися судові повістки, які повернулися на адресу суду із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.39,51,125,126). У відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 113, 124). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляду справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в інтересах дитини (а.с.115). Представник третьої особи Органу опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької областів судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.121). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов наступних висновків. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлено судом, що батьками [PERSON] , [INFO] , є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.01.2021 прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.88) Згідно із довідкою СДНЗ №199 «Вогник» №112 від 24.11.2020, виданою [PERSON] , її донька [PERSON] , 2015 р.н., відвідує санаторний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) з 25.01.2018; в заклад дошкільної освіти дитину приводить і забирає мати, яка відвідує батьківські збори та бере участь у житті групи; батько [PERSON] участі у вихованні дівчинки не бере, не спілкується із вихователями, не забирає дитину додому, не бере участі в батьківських зборах (а.с.12). Відповідно до довідки від 19.11.2020, виданої тренером-викладачем секції художньої гімнастики ДЮСШ №5 [PERSON] , [PERSON] займається в секції з вересня 2020 року по теперішній час, за цей час спілкувалася лише із матір`ю [PERSON] (а.с.13). Згідно із інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» №С-230 від 02.12.2020, дитина [PERSON] , [INFO] , спостерігається в КНП з народження, декларація укладена з лікарем-педіатром [PERSON] у вересні 2018 року, на прийоми до лікаря дитину завжди супроводжувала тільки мати, батько жодного разу з приводу стану здоров`я дитини до лікаря не звертався (а.с.14). У відповідності до довідки КНП «Стоматологічна поліклініка №7» [PERSON] неодноразово, протягом 2019-2020 років приводила на лікування до дитячого стоматолога свою дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить медична стоматологічна картка дитини, це свідчить про те, що мати піклується про здоров`я своєї дитини (а.с.15). Довідкою №26-XI-2020, що видана КНП «Запорізький регіональний фізіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку у даній установі, на прийоми до лікарів дитина приходить у супроводі матері [PERSON] , батько дитини до установи не звертався (а.с.16). Висновком незалежного психолога-спеціаліста Крестовської Л.Д. від 08.02.2021 встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , не потребує спілкування з батьком, бо його значний час не має в житті [PERSON] , він відсутній у системі сімейних відносин та важливих соціальних контактів дівчинки (а.с.55-59). Згідно із актом обстеження умов проживання від 03.02.2021, складеним головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах захисту дітей Запорізької міської ради, за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , 1989 р.н., та [PERSON] , [INFO] .. Дівчинка відповідає прихильністю до матері, батька не знає, говорить тільки про матір, бабусю та дідуся (а.с.60). Згідно із актом обстеження умов проживання від 22.01.2021 за адресою: [ADDRESS] , обстежити умови проживання [PERSON] не має можливості, так як зі слів сусідів, бачили його на початку зими, по телефону [NUMBER] обмежена можливість на вхідні дзвінки, місце проживання [PERSON] невідоме (а.с.117). Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування №98/01-37/1905 від 24.02.2021 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.116). Таким чином, матеріалами справи встановлено та учасниками справи не спростовано, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання доньки, не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь у її вихованні. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Тому суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини, у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідача до дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] .. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. 182, 183 СК України, а саме: враховуючи, що дитина знаходиться на утриманні матері, ту обставину, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у частці від його заробітку у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісяця, починаючи з 18.12.2020 (дати звернення із позовом) та до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved