Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

у грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мама - [PERSON] і вона являється єдиною спадкоємицею майна померлої за законом. До складу спадкового майна увійшло, у т.ч., право на земельну частку (пай) на землю, що перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Нива», розміром 7,24 га в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі на місцевості, що належало померлому [INFO] року [PERSON], з яким мама до дня його смерті проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу та перебувала на його утриманні. Спадкові справи після померлих [PERSON] та [PERSON] не заводились. В останні роки життя [PERSON], позивач по справі, проживала з матір'ю в спадковому будинку без реєстрації, доглядала за нею, після смерті здійснила поховання та доглядає за могилою зараз, однак нотаріус відмовила в оформлені спадщини, у зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв'язку з наведеним, позивач просить встановити факт постійного проживання з мамою [PERSON] в [ADDRESS] а на день її смерті - [INFO] р., встановити факт належності [PERSON] , як утриманці [PERSON] у період з 01.01.1996 р. і до його смерті [INFO] р., що фактично прийняла спадщину після його смерті, земельної частки (паю) на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 05.09.1997 р. виданого на ім'я [PERSON] у землі, що перебуває у колективній власності с/г підприємства «Нива» розміром 7,24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, також просить визнати за нею в цілому право власності на вищевказану земельну ділянку (пай) на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 05.09.1997 р. у землі, що перебуває у колективній власності с/г підприємства «Нива» розміром 7,24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] р. мами позивачки [PERSON] У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримують, наполягають на його задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому представник позивача пояснила, що [PERSON] не подавала заяву про прийняття спадщини після смерті мами, оскільки проживала з нею та уважала що прийняла спадщину, оформити спадщину у виді земельної ділянки (паю) після смерті мами, яку остання прийняла у спадок від [PERSON] не має можливості, оскільки [PERSON] хоча і уважав її своєю донькою, не був їй рідним батьком і документи отримувати для оформлення спадщини у виді земельної частки (паю) після його смерті вона не має можливості, про що було усно роз'яснено нотаріусом. Відповідач не з'явився, натомість направив заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. (а.с.26), третя особа про дату та час слухання справи повідомлена належним чином (а.с.89). В судовому засіданні 07.05.2018 року представник відповідача Морозов Л.Л. позов визнав, пояснивши, що [PERSON] жив разом з [PERSON], обоє працювали в колгоспі, [PERSON] хворіла, була непрацездатна, але інвалідність не оформляла. [PERSON] останні роки жила з мамою, садила город, доглядала за нею та здійснила поховання матері. Суд, заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що [INFO] року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 січня 2005 року (а.с.10). [PERSON] - позивачка по справі, являється донькою померлої [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.04.1968 р. та копією свідоцтва про одруження срії [NUMBER] (а.с.8,9). Згідно довідки Абрамівської сільської ради Машівського району Полтавської області №140/02-24 від 15.06.2017 р. [PERSON] мешкала в житловому будинку по [ADDRESS] яка померла [INFO] р. та на день смерті в даному будинку зареєстрованих не було (а.с.12). Відповідно до довідки Абрамівської сільської ради Машівського району Полтавської області №48/02-24 від 20.01.2017 р. [PERSON] мешкав в житловому будинку по [ADDRESS], який помер [INFO] р. та на день його смерті в даному будинку була зареєстрована [PERSON] (а.с.11). Згідно акта встановлення факту проживання від 23.01.2018 р., складеного депутатом Абрамівської сільської ради [PERSON] в присутності свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] постійно проживала з своєю матір'ю [PERSON] до її смерті, [INFO] р. без реєстрації місця проживання у житловому будинку, що по [ADDRESS] (а.с.28). 15.06.2017 р. приватним нотаріусом Машівського районного нотаріального округу Довгань А.М. було винесено постанову про відмову у прийнятті заяви для прийняття спадщини по закону після померлої [INFO] р. [PERSON], так як [PERSON] було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.15). Відповідно до п.2 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, а також у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт проживання [PERSON] з її мамою [PERSON] на день її смерті підтверджується також заявами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 23.01.2018 р., 25.01.2018 р., з яких убачається, що вони добре знають [PERSON] та були добре знайомі з її померлою мамою [PERSON] та бачили, як [PERSON] проживала з [PERSON] до його смерті та була на його утриманні, оскільки через хворобу ніде не працювала. Після смерті [PERSON] здоров'я [PERSON] погіршилося та її донька [PERSON] стала навідуватися до неї, а протягом останнього року життя постійно проживала з нею, після смерті матері [PERSON] поховала її та доглядає за могилою (а.с.29,34,35). Зазначений вище факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які кожен окремо показали, що з 1982 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом, виховали доньку [PERSON] - [PERSON]. Вони працювали в колгоспі, потім [PERSON] захворіла і проживала за рахунок [PERSON] Після смерті останнього здоров'я [PERSON] ще погіршилося і з нею постійно проживала донька [PERSON], яка доглядала за нею до її смерті. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК, 1963 року. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, суд уважає, що зібрані та досліджені у судовому засіданні докази свідчать, що позивач на день смерті матері [PERSON] - [INFO] року проживала разом з нею, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Розглядаючи вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті мами, яка як стверджує позивач, в свою чергу фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], суд зазначає, що відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 цього Кодексу передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові в позовному провадженні. Тобто визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Натомість за повідомленням приватного нотаріуса Довгань А.М. спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.15) та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва на спадкове майно відсутня, а тому в задоволенні вимог позивача про встановлення факту належності спадщини як особі, що перебувала на утриманні, визнання права власності на спадкове майно слід відмовити, оскільки вони заявлені передчасно. На підставі викладеного,

Outcome: partial