Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

У грудні 2019 року позивач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернувся до суду із указаним позовом, в якому зазначав, що 01.03.2019 року між позивачем та [PERSON] (далі - страхувальник) було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0514080. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. В подальшому у зв`язку зі зміною власника транспортного засобу відбулась його перереєстрація та зміна реєстраційного номеру на [NUMBER] . 08.07.2019 року в м. Кривий Ріг по вул. Адмірала Головка, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача, автомобіля «Daewoo» державний реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля «Geely» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам «Daewoo» та «Geely» було завдано механічних пошкоджень, а власникам вказаних автомобілів - матеріального збитку. Відповідно до постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2019 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Daewoo» звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/0514080. Так, на підставі страхового акту №ОЦ/173/000/19/0030 від 05.09.2019 року власнику автомобіля «Daewoo» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 33288,07 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6608 від 05.09.2019 року. В подальшому на підставі страхового акту №ОЦ/173/000/19/0017 від 03.01.2020 року позивачем було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 6857,62 грн (у якості утриманого ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням №8907 від 03.01.2020 року, оскільки потерпілою особою було документально підтверджено факт оплати проведеного ремонту. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту ДТП до цього часу відповідачем взагалі не було письмово повідомлено страховика про вищезазначену ДТП. Крім того, відповідно до постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2019 року, відповідач самовільно залишив місце ДТП. З огляду на вищезазначене у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № АО / 0514080. В зв`язку з наведеним, з урахуванням уточнень до позову від 26.03.2020 року, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 41145,69 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 22.01.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 23.03.2020 року. 23.03.2020 року розгляд справи було відкладено на 12.05.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, судова повістка повернулася до суду із відміткою, за іншими причинами. 12.05.2020 року відповідач в судове засідання не з`явився, судова повістка повернулася до суду із відміткою «адресат відсутній». Розгляд справи відкладено на 11.06.2020 року. 11.06.2020 року належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи відповідач до суду не з`явився, будь-яких заяв та клопотань від нього до суду не надходило. Розгляд справи відкладено на 04.08.2020 року. В судовому засіданні відповідач підтвердив, що дійсно він самовільно залишив місце ДТП, однак про настання страхового випадку він одразу повідомив страхову компанію, з якою ним було укладено поліс. При цьому, подальшою долею страхової справи він не цікавився, в досудовому порядку відшкодувати шкоду не мав можливості, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, самостійно виховує дитину. Представник позивача раніше надав суду заяву, у якій просив про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення відповідача, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.03.2019 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] (далі - страхувальник) було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/000514080 (а.с. 10-11). У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. В подальшому у зв`язку зі зміною власника транспортного засобу відбулась його перереєстрація та зміна реєстраційного номеру на [NUMBER] . Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2019 року 08.07.2019 року в м. Кривий Ріг по вул. Адмірала Головка, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля «Daewoo» державний реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля «Geely» державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок якої автомобілям було завдано механічних пошкоджень. Водій [PERSON] залишив місце ДТП. Таким чином, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 12). Власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Daewoo» [PERSON] . звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/0514080 (а.с. 14). Вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля склала 57464,12 грн, що підтверджується ремонтною калькуляцією від 25.07.2019 року, розрахунком коефіцієнту фізичного зносу КТЗ (а.с. 20-22) ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було затверджено виплату страхового відшкодування у розмірі 41145,69 грн, з яких сума ПДВ 6857,62 грн, та 1000 грн сума безумовної франшизи. На підставі страхового акту №ОЦ/173/000/19/0030 від 05.09.2019 року власнику автомобіля «Daewoo» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 33288,07 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6608 від 05.09.2019 року (а.с. 23). 06.11.2019 року позивачем було надіслано відповідачу Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 33288,07 грн (а.с. 24). На підставі страхового акту №ОЦ/173/000/19/0017 від 03.01.2020 року позивачем було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 6857,62 грн, що підтверджується платіжним дорученням №8907 від 03.01.2020 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 40145,69 грн. Згідно ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Відповідачем вказаний обов`язок не виконано, про настання ДТП страховика не повідомлено. При цьому, факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він встановлений постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2019 року, та сам позивач ПрАТ «УПСК» визнав факт настання страхового випадку, перерахувавши на рахунок [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 40145,69 грн. Крім того, в судовому засіданні не встановлено тих обставин, що письмове неповідомлення страховика про ДТП, призвело до необґрунтованих виплат. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку з чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений вже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону, щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Тобто, факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (справа № 6-284цс15). Таким чином, факт неповідомлення відповідачем страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, у даному випадку не має правових наслідків. Разом з тим, відповідно до постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2019 року, відповідач [PERSON] залишив місце ДТП. Згідно з пп. «в» п. 38.1.1. ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відтак, відповідачем було порушено умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО/0514080 та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» після виплати страхового відшкодування потерпілому набула права зворотної вимоги (в порядку регресу) відшкодування збитків, понесених у зв`язку із виплатою страхового відшкодування в розмірі 40145,69 грн. Оскільки при виплаті страхового відшкодування страховиком було утримано та не виплачено розмір безумовної франшизи у сумі 1000 грн, а потерпілою стороною вимоги щодо відшкодування цієї суми до відповідача не заявлялися, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, в розмірі фактично виплаченого страхового відшкодування, відмовивши у задоволенні позову в частині включеної до суми відшкодування франшизи у розмірі 1000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 1921 грн судового збору, який сплачений позивачем при поданні позову.

Outcome: partial