Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «КВМ», [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та видалення інформації, а саме видалення з Інтернет-ресурсу [INFO] матеріали під назвою «[INFO]», «[INFO]» та «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]»; «[INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що, посилаючись на суб'єктивні та непрофесійні судження окремих громадян, а також на неперевірену інформацію з інтернет-сайтів, у вказаних статтях його звинувачено у непрофесіоналізмі та протиправних діяннях. Зазначає, що розміщена в поширених відповідачем статтях інформація щодо нього є недостовірною та такою, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, а тому звертається до суду за захистом свого права шляхом видалення недостовірної інформації з Інтернет-ресурсу [INFO]. Під час розгляду справи за клопотанням представника позивача притягнуто до участі у справі реєстранта доменного імені [INFO]. - [PERSON] (а.с. 148). До судового засідання представник позивача не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позові вимоги підтримує. Представник відповідача ДП «КВМ» до судового засідання не з'явився, надав письмові заперечення, згідно з якими позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що ДП «КВМ» є реєстратором доменного імені «[INFO]», в On-line-виданні «Фармасвит™» якого були розміщені матеріали стосовно діяльності позивача. Визнає, що у зазначених публікаціях порушено основні принципи інформаційних відносин, що висвітлення теми є суб'єктивним, однобічним та незбалансованим. Разом з тим, беручи до уваги те, що спірні матеріали є передруківкою з інших Інтернет-ресурсів, а їх поширення було здійснено без перевірки наведених фактів, визнає позов частково в частині поширення інформації, а не її змісту. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судом встановлено, що [INFO] в on-line-виданні «Фармасвит™» ([INFO]) було розміщено статтю під назвою «[INFO]»; [INFO] - статті «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]»; [INFO] - статті «[INFO]» та «[INFO]»; [INFO] - статтю «[INFO]»; [INFO] - статтю «[INFO]»; [INFO] - статтю «[INFO]» (а.с. 9-24). Поширена у вказаних статтях інформація стосується позивача. Зокрема, в статті «[INFO]» вказано, що «За менш ніж два роки управління [PERSON] ПАТ «Сумихімпром» перетворилось на банкрута…призначили керуючим того самого [PERSON], який довів ПАТ «Сумихімпром» до банкрутства», «Посадові особи ПАТ «Сумихімпром», - ідеться у зверненні членів ГРГ, - у тому числі голова правління [PERSON], свідомо створили передумови для виникнення неплатоспроможності ПАТ»; «Унаслідок зловживання керівником санації ПАТ «Сумихімпром» [PERSON] та розпорядником майна [PERSON] своїми повноваженнями, а саме в умисному намаганні відтер мінувати погодження плану санації та створенні підстав здійснення ліквідації ПАТ «Сумихімпром» в процесі банкротства, завдається суттєва шкоді державним інтересам, які полягають у відновленні платоспроможності і беззбитковій роботі ПАТ «Сумихімпром» як потенційного об'єкта приватизації»; «Така діяльність керуючого санацією [PERSON] має на меті задоволення інтересів власниківGroup DF [PERSON] та [PERSON], які зацікавлені у придбанні майнового комплексу ПАТ «Сумихімпром»». У статті «[INFO]» вказано, що «Очолює комітет кредиторів «Сумихімпрому» генеральний директор підприємства [PERSON], який, судячи з результатів держаудиту, безпосередньо причетний до доведення хімічного концерну до стану банкротства. Таким чином, процедуру банкротства й санації підприємства очолюють особи, дії яких стали причиною банкрутства ПАТ «Сумихімпром». У статті «[INFO]» зазначено, що «Проводником этой антигосударственной политики является руководитель санации «Сумыхимпром» [PERSON]», «Благодаря действиям управляющего санацией «Сумыхимпром» созданы юридические предпосылки для ликвидации предприятия». У статті «[INFO]» зазначено, що «…саме дії [PERSON], що складаються з закупівлі сировини і матеріалів за завищеними цінами у компаній, підконтрольних [PERSON], і в продажу продукції «Сумихімпром» за ціною нижче собівартості компаніям, підконтрольним [PERSON], стали причиною неплатоспроможності «Сумихімпром». Таким чином, є підстави говорити про навмисне доведення «Сумихімпром» до банкрутства». У статті «[INFO]» зазначено «… управляющий санацией [PERSON] и распорядитель имущества [PERSON] практически два года затягивали подготовку плана санации, который должен составляться в течение нескольких месяцев». У статті «[INFO]» зазначено - «Аналіз цього документа (план санації) встановив, що заходи відновлення платоспроможності боржника мають декларативний характер та розрахований на 17 років, а сам план санації не погоджений кредиторами боржника». У статті «[INFO]» зазначено, що «За менш ніж два роки управління [PERSON] ПАТ «Сумихімпром» перетворилось на банкрута», «посадові особи ПАТ «Сумихімпром» відповідальні за оперативну господарську діяльність підприємства, в тому числі голова правління [PERSON], свідомо створили передумови для виникнення неплатоспроможності ПАТ, що дало змогу порушити справу про банкрутство», «Після порушення провадження у справі про банкрутство посадові особи ПАТ «Сумихімпром» умисно не вжили жодних дій з метою захисту прав та інтересів підприємства в межах чинного законодавства», «… керуючий санацією ПАТ «Сумихімпром» [PERSON] спрямовує свою діяльність не на поліпшення фінансового стану підприємства, а на свідоме затягування процедури санації, в межах якої контроль держави за його діяльністю нівельовано», «…дії керівника санації ПАТ «Сумихімпром» [PERSON] спрямовані на знищення ПАТ «Сумихімпром», як унікального підприємства титанової галузі шляхом його ліквідації в процесі банкрутства». Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Згідно з положеннями ст. 38 Закону України «Про інформацію» та п. 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України відповідальність за поширення недостовірної інформації в мережі Інтернет поряд з автором відповідного інформаційного матеріалу несе і власник веб-сайту. Судом встановлено, що права управління та фактичного володіння доменного імені «Фармасвит™» («[INFO]») належить ДП «КВМ», а реєстрантом доменного імені є [PERSON] (а.с. 146). Одними з основних принципів інформаційних відносин, які викладені у ст. 2 Закону «Про інформацію», є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Позивачем надано суду докази, які свідчать про недостовірність викладеної в статтях інформації. Так інформація щодо доведення головою правління ПАТ «Сумихімпром» [PERSON] підприємства до банкрутства спростовується ухвалою Господарського суду Сумської області від 30.10.2012р. у справі № 5021/2509/2011, якою задоволено клопотання, погоджене комітетом кредиторів, про введення процедури санації ПАТ «Сумихімпром» та призначено керуючим санацією його керівника [PERSON] Крім того, судом не виявлено ознак фіктивного банкрутства, доведення чи приховування банкрутства. Рішення зборів кредиторів від 5 жовтня 2012 року про створення комітету кредиторів та ухвалу Господарського суду Сумської області про призначення керуючого санацією жоден з кредиторів не оскаржено (а.с.28-37). Інформація щодо невжиття заходів з метою захисту прав та інтересів підприємства, затягування процедури санації, вчинення дій на знищення ПАТ «Сумихімпром», як унікального підприємства титанової галузі шляхом його ліквідації в процесі банкрутства, спростовується рішеннями комітету кредиторів, оформлені протоколами № 11/01-КК від 11.01.2013р. (а.с. 38), № 05/04-КК від 05.04.2014р. (а.с. 39), № 08/04-КК від 08.04.2013р. (а.с. 40-41), № 08/07-КК від 08.07.2013р. (а.с. 42), № 07/10-КК від 07.10.2013р. (а.с. 43-44); № 30/12-КК від 30.12.2013р. (а.с. 45-46); № 17/02-КК від 17.02.2014р. (а.с. 47-48); № 24/03-КК від 24.03.2014р. (а.с. 49-50), якими діяльність керуючого санацією визнавалась задовільно, приймалися до відома його звіти, погоджувалось укладення договорів ПАТ «Сумихімпром», заслуховувалась інформація про пошук інвесторів, вирішувались питання про продовження плану санації та підготовку плану санації підприємства. Крім того, суд враховує, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 17.11.2014р. у справі № 502/2590/2011 (а.с. 119-139) відмовлено у задоволенні скарги кредитора ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії керуючого санацією ПАТ «Сумихімпром» [PERSON] та звільнення його від виконання повноважень керуючого санацією; рішенням загальних зборів кредиторів ПАТ «Сумихімпром» від 04.12.2014р. прийнято звіт керуючого санацією та визнано його роботу задовільною, схвалено план санації підприємства (а.с.), а ухвалою Господарського суду Сумської області від 15.12.2014р. у справі № 502/2590/2011 у зв'язку зі схваленням плану санації загальними зборами кредиторів продовжено процедуру санації ПАТ «Сумихімпром» на шість місяців (а.с. 108-118, 140). Також, як доказ недостовірності викладеної в статтях інформації щодо доведення головою правління ПАТ «Сумихімпром» [PERSON] підприємства до банкрутства суд приймає до уваги Звіт Аудиторської компанії ТОВ «УПК - АУДИТ ЛТД» за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ПАТ «Сумихімпром» (а.с. 51-86), відповідно до якого встановлено відсутність ознак навмисного погіршення фінансово-господарського стану Товариства та відсутність ознак продажу товарів (робіт, послуг), які виготовляє Товариство, за ціною, нижчою за собівартість, без належних економічних підстав. Відповідно до висновку експертного економічного дослідження № 69 від 18.02.2015р., виконаного Сумським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, наведені у «Звіті за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром», складаному ТОВ «УПК - АУДИТ ЛТД», щодо проведеного аналізу показників фінансово-економічної діяльності ПАТ «Сумихімпром» за період з 2009-2011р.р. стосовно наявності стійкої фінансової неспроможності, у зв'язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів, а також відсутності ознак доведення до банкрутства» підтверджується документально та нормативно. Отже, викладена в Інтернет-ресурсі [INFO] в статтях під назвою «[INFO]», «[INFO]» та «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» інформація щодо вчинення позивачем дій, спрямованих на доведення ПАТ «Сумихімпром» до банкрутства, зловживання повноваженнями, умисне відтермінування погодження плану санації та створення підстав для ліквідації підприємства, є недостовірною, такою, що не підтверджена будь-якими доказами та суперечить дійсним обставинам справи, є суб'єктивними припущеннями авторів статей. Згідно зі ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Відповідно до п. 2 ст. 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р. свобода вираження поглядів пов'язана з «обов'язками та відповідальністю», які застосовуються до засобів масової інформації навіть щодо питань великого суспільного значення. Ці «обов'язки та відповідальність» мають особливе значення, коли йдеться про посягання на репутацію названої особи та порушення «прав інших осіб». Поширюючи негативну інформацію стосовно позивача та не перевіривши на факт її достовірності відповідач порушив основні принципи інформаційних відносин, викладені у ст. 2 Закону України «Про інформацію», завдав шкоди його діловій репутації. Згідно з ч. 2 ст. 278 ЦК України якщо особисте немайнове право фізичної особи порушене в номері (випуску) газети, книзі, кінофільмі, теле-, радіопередачі тощо, які випущені у світ, суд може заборонити (припинити) їх розповсюдження до усунення цього порушення, а якщо усунення порушення неможливе, - вилучити тираж газети, книги тощо з метою його знищення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову. В зв'язку з цим, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем йому відшкодовуються відповідачами у рівних частках. На підставі викладеного та

Outcome: approved