Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначало, що 02.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], був укладений договір №К3ХRRX23370326, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 2518,90 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення здійснюється у в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. На порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач належним чином свої зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 25.11.2014 року [PERSON] має заборгованість в сумі 43 390 грн. 76 коп., з яких сума заборгованості за кредитом 1369 грн. 35 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 13 334 грн. 38 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 252 грн. 90 коп., пеня нарахована за несвоєчасне виконання зобовязання - 25891 грн. 71 коп., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу 2042 грн. 42 коп., яку позивач і просив стягнути з відповідача. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено. Ухвалою суду від 25.03.2015 року заочне рішення скасовано, а справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, проти позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пропуск позивачем строків позовної давності для звернення до суду із зазначеним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. За статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладені, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що 02 квітня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», на підставі заяви позичальника № №К3ХRRX23370326 надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 2528 грн. 90 коп. на строк 12 місяців з 02.04.2007 року по 02.04.2008 року, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 50,58 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 229 грн. 90 коп. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» «Стандарт» строки. Погашення заборгованості згідно заяви позичальника здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «15» по «20» число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 290 грн. 13 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. За змістом заяви позичальника, підписуючи її, [PERSON] виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» «Стандарт»), Тарифами Банку складає між ним та банком кредитно-заставний договір Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 2.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» «Стандарт»), передбачено, що Банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в Заяві Позичальника, підписанням якої клієнт та Банк укладають кредитно-заставний договір. Кредит надається в обмін на зобовязання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у Заяві строки. Як передбачено заявкою про отримання кредиту, згідно п. 4.2. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,67 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Пунктами 5.1. та 5.3 зазначених вище умов передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених Заявою та п. п. 3.2.2., 3.2.3. даних умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості. Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, як складової письмового договору від 02.04.2007 року, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. На порушення умов укладеного договору позичальник [PERSON], отримавши кредит, взяті на себе зобов'язання не виконував, передбачені умовами договору платежі своєчасно не погашав. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Внаслідок неналежного виконання зобовязань за укладеним договором, Банком нарахована заборгованість, яка згідно наданого розрахунку, який, у свою чергу не спростовано відповідачем складає 43 390 грн. 76 коп., з яких сума заборгованості за кредитом 1369 грн. 35 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 13 334 грн. 38 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 252 грн. 90 коп., пеня нарахована за несвоєчасне виконання зобовязання - 25891 грн. 71 коп., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу 2042 грн. 42 коп. Вказані обставини свідчать, що зобов'язання щодо повернення кредитних коштів позичальник належним чином не виконував, останній платіж здійснив 15.11.2011 року. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, суд доходить висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13. Як зазначено вище відповідач останній платіж за укладеним договором здійснив 15.11.2007 року, останній день дії кредитного договору 02.04.2008р., позивач звернувся до суду лише 16.12.2014 року, тобто після спливу не лише загального трирічного строку позовної давності, а і передбаченого умовами договору пятирічного строку позовної давності. Таким чином, встановивши вищенаведені обставини, беручи до уваги відсутність у справі будь-яких доказів того, що позивач протягом зазначеного періоду часу звертався безпосередньо до відповідача чи в судовому порядку з вимогою про сплату заборгованості, а також, зважаючи на відсутність доказів поважності причин пропуску такого звернення, суд приходить до висновку, що позов подано до суду з пропуском позовної давності, застосувати який згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України просив відповідач по справі. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають відхиленню у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем по справі.

Outcome: dismissed