Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачі зареєстровані за адресою [INFO] (особовий рахунок 314650), їм надаються послуги з теплопостачання. Однак, відповідачі не у повному обсязі здійснюють оплату за надані послуги, внаслідок чого за період з січня 2009 року по 01 грудня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 11851,73 грн. Зазначав також, що позивач для стягнення заборгованості звертався до суду з заявою про видачу судового наказу № 264/2972/15-ц від 19.05.2015р., який, після його видачі, за заявою [PERSON] був скасований ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.09.2016р. У звязку із чим ККП «Маріупольтепломережа» був вимушений звернутися до суду із позовом та, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідачів заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 11851,73 грн., 3% річних в сумі 867,90 грн., інфляційні втрати в сумі 4799,35 грн., нараховані за спірний період, внаслідок порушення зобов'язань відповідачами перед ККП «Маріупольтепломережа», а також судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибули з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача, суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно особового рахунку № 314650, відповідачі мешкають та зареєстровані у [INFO]. 19 травня 2015 р. Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області був винесений судовий наказ, яким з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ККП «Маріупольтепломережа» було стягнуто заборгованість за користування тепловою енергією та судовий збір. 26 вересня 2016 р. ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області вказаний судовий наказ за заявою [PERSON] був скасований. Як вбачається із розрахунків ККП «Маріупольтепломережа», сукупна заборгованість відповідачів з наданої теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з січня 2009 року по 01 грудня 2016 року складає 11851,73 грн. На підставі ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Згідно ст. 68 ЖК України, наймачі квартир зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за житлово-комунальні послуги, що також передбачено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», за якою споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування. На підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 22 грудня 2010 року № 448 тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання для населення складають: центральне опалення в разі розрахунку протягом року на 1 кв. м. - 2,68 грн.; гаряче водопостачання за 1 куб. м. - 11,04 грн. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що сукупний розмір несплачених відповідачем послуг з гарячого водопостачання та центрального опалення в період з січня 2009 року по 01 грудня 2016 року підтверджено відповідними тарифами та розрахунками представників ККП «Маріупольтепломережа» за особовим рахунком № 314650, [ADDRESS]. Зі свого боку відповідачі не довели відсутність та погашення ними предявленої суми заборгованості в розмірі 11851,73 грн. за вказаний період по отриманих послугах з теплопостачання. На підставі наведеного суд встановив, що відповідачі за період з січня 2009 року по 01 грудня 2016 року заборгували позивачу вартість послуг з надання теплової енергії в загальному розмірі 11851,73 грн. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним наявність заборгованості відповідачів за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з січня 2009 року по 01 грудня 2016 року на сукупну суму 11851,73 грн. Крім того, статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вказані норми відповідачі, як споживачі послуг з теплопостачання та сторона договірних відносин, внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання мають нести відповідальність зі сплати суми борги, а також інфляційних втрат та 3% річних. Перевіривши надані позивачем письмові розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, які представлені у вигляді таблиць, суд визнає їх вірними та погоджується із даними, які містяться в них за період з січня 2009 року по 01 грудня 2016 року. Разом з цим, при визначенні сум 3% відсотків річних та інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, суд позбавлений можливості застосувати позовну давність та не враховує вимоги ст.ст. 256, 257 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі не звернулись до суду із відповідною заявою, а тому з урахуванням встановлених держкомстатом індексів інфляції за період з січня 2009 року по 01 грудня 2016 р. та сум щомісячних заборгованостей, розмір інфляційних втрат внаслідок прострочення складає 4799,35 грн. Враховуючи кількість днів прострочення за період з січня 2009 року по 01 грудня 2016 року та суму прострочення, сума 3% відсотків річних складає 867,90 грн. Вказані суми є відповідною компенсацією за несвоєчасне виконання відповідачем свого грошового зобовязання та підлягають стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,

Outcome: approved