Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

У вересні 2021 року до суду звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що 20.10.2012 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Шлюбні відносини сторони не підтримують з серпня 2021 року, оскільки відсутнє взаєморозуміння та розійшлися погляди на життя. Примирення та подальше спільне життя та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим з підстав зазначених вище, у зв`язку з чим [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та наполягає на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище та понесені нею судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою судді від 24.09.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 26.10.2021. У судове засідання позивачка не з`явилася, до позову додала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 10). Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 26). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20.10.2012 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 07.09.2021 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). 03 вересня 2021 року Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради видано довідку за вих. № 01.4-01/287, згідно якої позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] (а.с. 9) Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Нормою ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, на примирення сторони не згодні. Шлюб розпався через різницю в поглядах на сімейне життя та оцінці різних життєвих ситуацій, у зв`язку з чим сторони втратили одне до одного відповідні почуття, які характерні для подружніх стосунків. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. З огляду на зазначене суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає і вони про це не просили суд, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому є підстави для розірвання шлюбу. Позивачка скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке передбачене ст. 113 СК України, та просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Заяву про визнання позову [PERSON] подано до початку розгляду справи по суті. З квитанції про сплату судового збору № 0.0.2256659682.1 від 07.09.2021 встановлено, що позивачкою [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн (а.с. 1). У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 50 відсотків, що становить 454,00 грн на користь позивачки [PERSON] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved