Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області в порядку вимог ч.12 ст. 28 ЦПК України з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство (далі -ТОВ НВП ) «Вердікт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис N 4296, вчинений 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з неї ( [PERSON] ) на користь ТОВ НВП «Вердікт Капітал» заборгованості в розмірі 24555,01 грн., який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області\~Богатиренко А.І.\~(ВП\~№ 65849298\~). Також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у вигляді судового збору н та витрати на надання правничої допомоги. У жовтні 2021 року [PERSON] доповнила заявлений позов вимогою відповідно до ст. 1212 ЦК України про стягнення з відповідача 591,02 грн. як безпідставно набутого майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.09.2021 року на її робочому місці в підприємстві «Дорстрой Монтаж Київ», що знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Кам`яна Яруга, вул.. Харківська,65, від працівників бухгалтерії вона отримала копію постанови приватного виконавця Богатиренка А.І.\~ ВП\~№ 65849298 про\~звернення стягнення\~на заробітну\~плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інші доходи\~боржника від\~05.08.2021\~р.,\~з якої\~дізналася про\~вчинення приватним\~нотаріусом Києво-Святошинського\~нотаріального округу\~Київської області\~Грисюк О.В.\~виконавчого напису\~N\~4296\~від 06.05.2021\~р.\~про стягнення\~з неї\~на користь\~ТОВ\~НВП \~«Вердікт Капітал»\~ заборгованості\~ та\~плати за\~вчинення оскаржуваного\~виконавчого напису\~в сумі\~24555,01\~грн.,\~а також\~винагороди приватному\~виконавцю в\~сумі 2455,01\~ грн.\~ та\~витрат на\~проведення виконавчих\~дій 509,00\~грн.\~ В\~постанові \~приватного виконавця\~наведено підставу\~ виникнення\~боргу \~кредитний договір,\~укладений між\~нею та\~Альфа-Банком\~№ 62102967\~НРLS\~від 20.08.2012\~р.\~з подальшим\~відступленням прав\~вимоги за\~цим договором\~ до\~відповідача.\~З цим\~виконавчим написом\~нотаріуса категорично\~не погоджується,\~оскільки не\~отримувала жодних\~документів з\~приводу вчинення\~даного виконавчого\~напису ані\~від стягувача\~ТОВ\~НВП \~«Вердікт Капітал»\~,\~ані від\~приватного нотаріуса\~Грисюк О.В., а сам виконавчий напис був винесений з порушеннями чинного законодавства ст. 88 Закону України «Про нотаріат». [PERSON] заявляє, що нею укладався кредитний договір з Альфа-Банком, але то був інший договір №401248614 від 18.08.2012 р, за яким розрахунок відбувся ще у 2017 році. Представник позивача Фищук Н.М. надав заяву про розгляд справи завідсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі й просить їх задовольнити. Відповідач\~ТОВ НВП «Вердікт Капітал» був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України , але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, про поважність причин неприбуття не повідомив, відзив на позов не надав. Треті особи : приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, але своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористались, про причини неприбуття не повідомили, пояснень щодо позову не подали. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених учасників справи у відповідності до\~ст. 223 ЦПК України\~в даному випадку не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат» \~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5\~(далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України\~«Про нотаріат»\~ та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» \~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат» \~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Зазначені висновки викладені в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.03.2019 р. по справі N 137/1666/16-ц. Наведені норми права спрямовані на фактичне повідомлення боржника для надання йому можливості усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Отже, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Із змісту\~виконавчого напису,\~викладеному в\~постанові приватного\~виконавця \~виконавчого округу\~Харківської області\~Богатиренко А.І.\~ВП №\~65849298 від 05.08.2021 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , вбачається, що остання є боржником за кредитним договором № 62102967 НРLS від 20.08.2012 р., укладеним між [PERSON] , та АТ «Альфа-Банк» з подальшим відступленням прав вимоги за цим договором правонаступникам, а саме: за договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 21.12.2020 року з ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», та за договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами 21-12/20 від 21.12.2020 р. до відповідача ТОВ «Вердикт-Капітал». Між тим позивачем надана до суду копія кредитного договору №401248614 від 18.08.2012 р., укладеного між [PERSON] , та АТ «Альфа-Банк». При цьому позивач зазначає, що інших кредитних договорів з договорів з АТ «Альфа-Банк» вона не укладала. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що з наданих учасниками справи доказів достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача в цій частині. Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис N 4296, вчинений 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ НВП «Вердікт Капітал» заборгованості в розмірі 24555,01 грн., який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. (ВП № 65849298 ), і в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки учасниками справи не було подано вмотивованого клопотання про скасування застосованого за ухвалою суду від 10.09.2021 р. заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення по виконавчому провадженню, тому згідно з ч. 7\~ст. 158 ЦПК України\~даний захід забезпечення позову продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим судовим рішенням законної сили. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь в порядку вимог ст.ст. 1212 ЦК України 591,02 грн. як безпідставно набутого майна суд виходить з наступного. Обгрунтовуючи підстави позову в цій частині, [PERSON] посилається на те, що на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу\~Харківської області\~Богатиренко А.І.\~ ВП\~№ 65849298 від 05.08.2021 р. про \~звернення стягнення\~на заробітну\~плату щодо примусового виконання виконавчого напису № 4296, виданого 06.05.2021, стягнуто із її заробітної плати 591,02 грн., незважаючи на відсутність правових підстав за виконавчим написом. Суд вважає, що наведені позивачем підстави не грунтуються на законі. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз положень статті 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Отже, норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є,\~зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Аналогічний правовий висновок стосовно застосування ст. 1212 ЦК України міститься у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року в справі № 472/786/18. Як зазначалося вище приватним виконавцем під час виконання виконавчого напису вчиненого 06.05. 2021 року приватним нотаріусом, з [PERSON] були стягнуті кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором . У звязку із чим суд вважає, що зазначені обставини виключають застосування правового механізму до стягнення коштів у розмірі 591,02 грн. на підставі ст.1212 ЦК України. В такому випадку права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права. Тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині слід відмовити. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до\~приписів ст. 141 ЦПК України\~з відповідача ТОВ НВП «Вердікт Капітал» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 1362,00 грн. сплаченого нею судового збору (за первісну позовну заяву - 908,00 грн., за заяву про забезпечення позову - 454,00 грн), так як позовні вимоги в цій частині задоволені. Оскільки у задоволенні доповненої позовної заяви про стягнення 591,02 грн. [PERSON] відмовлено, а остання просила суд відстрочити сплату нею судового збору до ухвалення рішення у справі, суд покладає на [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору за цю вимогу в сумі 908 грн., стягуючи їх на рахунок держави. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно копії акту надання послуг адвокатом від 29 вересня 2021 року вартість цих послуг склала 5293,85 грн., з яких: усна консультація, ознайомлення з матеріалами справи 01.09.2021 - 670 грн., складання позовної заяви - 3760 грн. Оцінюючи наданий акт відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, суд враховує обсяг наданих послуг, відсутність відомостей про час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, категорію (складність справи), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати на правничу допомогу частково в сумі 2000 грн.

Outcome: partial