Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У грудні 2013 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Просила суд винести рішення яким стягнути із [PERSON] на її користь 8000 гривень, як грошове відшкодування моральної шкоди. 23 грудня 2013 року відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. Просила суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь 8000 гривень моральної шкоди та 500 гривень - витрат на правову допомогу. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2013 року зустрічна позовна заява об'єднана в одне провадження з первісним позовом. Позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою вказаної особи щодо неї. Зустрічні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що увечері 30 вересня 2012 року біля будинку культури у селі П'ятихатки Рокитнянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, де відбувались урочисті заходи з приводу чергової річниці визволення села від німецько-фашистських загарбників, гр. [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, підійшла у місце, де позивач [PERSON] знаходилась разом із гр. [PERSON], її малолітньою донькою [PERSON] та гр. [PERSON], та стала її ображати. В цей час правою рукою, зігнутою у кулак, гр. [PERSON] нанесла [PERSON] два удари в ліву частину обличчя. Після нанесення їй ударів гр. [PERSON] схопила її рукою за волосся те звалила з ніг. Позивач впала на спину, а гр. [PERSON] впала на неї зверху. Опинившись зверху позивача, гр. [PERSON] продовжила свої протиправні дії, ображаючи [PERSON], подряпала обличчя позивача, вирвала сережку на її носі. Вказаними вище діями [PERSON] позивачу було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця та крововиливу з садном на нижній губі зліва, саден на обличчі, та рани на носі. Згідно з актом судово-медичного дослідження (обстеження), який було складено 02.10.2012 року судово-медичним експертом Кременчуцького міжрайонного відділення бюро СМЕ ГУОЗ Полтавської ОДА Шайдуком О.Є. виявлені у позивача при огляді тілесні ушкодження у вигляді синця та крововиливу з садном на нижній губі зліва, саден на обличчі та рани на носі за ступенем тяжкості належать до легких. Протиправними діями [PERSON] позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких я зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою вказаної особи. Крім того, образами [PERSON] принизила честь та гідність позивача. Згідно із приписами п. 4 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України у цьому також полягає моральна шкода. Як передбачено ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до приписів ч.1 ст.1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідач [PERSON] наносила удари свідомо. її протиправні дії не зупинило навіть падіння позивача. [PERSON] наносила удари позивачу в життєво важливий орган - у голову. Отримавши тілесні ушкодження, позивач змушена була застосовувати медичні препарати, вона відмовилась від зустрічей із знайомими та від відвідування громадських місць, змушена була проходити судово-медичне дослідження (обстеження), відвідувати органи внутрішніх справ, надавати відповідні пояснення. Приймаючи до уваги характер правопорушення, вчиненого [PERSON], глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, тобто [PERSON], а також з урахуванням інших наведених обставин, які, мають істотне значення, розумним і справедливим вважає розмір грошового відшкодування моральної шкоди на рівні 8000 грн. На підставі викладеного просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, тому просив відмовити у їх задоволенні. Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічною позовною заявою [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, вважала його необґрунтованим та безпідставним. Зустрічні позовні вимоги підтримала та пояснила, що викладені позивачем обставини у позовній заяві не відповідають дійсності, так 30 вересня 2012 року в с. П'ятихатки Кременчуцького району, на святкуванні мешканцями Рокитнянської сільської ради дня визволення села, біля місцевого будинку культури між її довірителем [PERSON] та [PERSON] та його подругою [PERSON] виникли неприязні відносини та відбулася сварка. Під час сварки [PERSON] ображала [PERSON], висказувала на її адресу образливі та брутальні слова, які ганьбили її гідність як людини та як жінки. Потім, [PERSON] затіяла бійку, під час якої вдарила [PERSON] по обличчю, схватила її за одяг та вони разом впали на землю. В цей час підбіг [PERSON] та скориставшись тим, що [PERSON] лежить на землі, вдарив її в праву половину обличчя ногою, після чого вона втратила свідомість. На місце події була викликана машина швидкої медичної допомоги, якою [PERSON] було доправлено до приймального відділення Кременчуцької ЦРЛ та госпіталізовано в травматологічне відділення, де вона знаходилась на лікуванні з 30.09.2012 року по 11.10.2012 року. Згідно акту судово-медичного обстеження № 1390 20.11.2012 року Кременчуцького міжрайонного відділення бюро СМЕГУОЗ Полтавської облдержадміністрації встановлено, що на момент судово-медичного обстеження у [PERSON] виявлені такі тілесні ушкодження : закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, раною в правій надбрівній ділянці, синцями на обличчі, які утворились від дії тупого (тупих) предметів, можливо у вказаний строк, про що свідчить їх характер, та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. У відношенні [PERSON] було відкрито кримінальне провадження, та направлене до суду з обвинувальним актом. Ухвалою Кременчуцького районного суду від 04 червня 2013 року кримінальне провадження у відношенні [PERSON] було закрите на підставі п. 7 ч.1 статті 284 КПК України. Рішенням Кременчуцького районного суду від 27 листопада 2013 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну, моральну шкоду та судові витрати. В судовому засіданні було встановлено, що під час бійки 30.09.2012 року відповідачкою [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження [PERSON] у вигляді синців на обличчі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказаними протиправним діями [PERSON] завдала [PERSON] моральної шкоди в розмірі 8000 гривень. Так, [PERSON] перенесла фізичний біль та тяжкі моральні переживання у зв'язку з ушкодженням здоров'я, душевні страждання, які їй було заподіяно протиправною поведінкою [PERSON] На підставі викладеного просила суд винести рішення, яким задовольнити в повному обсязі зустрічні позовні вимоги [PERSON]. Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі , приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із змісту ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, необхідною умовою відшкодування шкоди є встановлення вини особи. Згідно розяснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11 листопада 2012 року, 07 листопада 2012 року до чергової частини Кременчуцького РВ УМВС через канцелярію з канцелярії прокуратури Кременчуцьког району на додаткову перевірку, надійшла письмова заява від гр. [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження від гр. [PERSON], під час святкування дня визволення села в с. П'ятихатки Кременчуцького району. В ході перевірки було встановлено, що 30 вересня 2012 року в с. П'ятихатки Кременчуцького району, мешканці Рокитнянської сільської ради святкували день визволення села, біля місцевого будинку культури, де були присутні багато мешканців с. Рокитне та с. П'ятихатки. Під час святкування майже всі вживали спиртні напої. На святкуванні були присутні [PERSON] зі своїми родичами та [PERSON] зі своїм співмешканцем [PERSON]. Близько 18 години між [PERSON] та [PERSON] спонтанно виникли неприязні відносини, відбулася сварка, яка переросла у короткочасну бійку, в ході якої вони отримали незначні тілесні ушкодження. Також було встановлено, що [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп'яніння. Під час проведення перевірки, [PERSON] та [PERSON], було видано направлення на СМО, згідно акту СМО № 1297 від 02.10.2012 року тілесні ушкодження [PERSON] відносяться до легких тілесних ушкоджень, а [PERSON] за невідомих обставин СМО не пройшла, в ході проведеної перевірки встановити факт грубого порушення громадського порядку не вдалося можливим. Відповідно до Акту судово-медичного дослідження (обстеження) №1297 від 02.10.2012 року виданого судово-медичним експертом Шайдук О.С., на час судово-медичного освідування у громадянки [PERSON], виявлення телісні ушкодження у вигляді: синця та крововиливу з садном на нижній губі зліва, саден на обличчі, рани на носі, який утворився від дії тупого предмету, можливо у вказаний час, про що свідчить його характер та за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Згідно з висновком експерта №1472 від 27.11.2013 року, виданого головним судовим експертом Шайдук О.С., при судово- медичній експертизі у [PERSON], виявлені тілесні ушкодження у виді синця, крововиливу, та садна на нижній губі зліва, саден на обличчі, рани на носі, які утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо у вказаний час, та при вказаних обставинах, про що свідчить їх характер, локалізація та механізм утворення та за характером тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Відповідно Акту судово-медичного дослідження (обстеження) №1390 від 17.10.2012 року, виданого судово-медичним експертом Шевченко С.Д., на момент судово-медичного обстеження у [PERSON] виявлено такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, раною в правій надбрівній ділянці, синцями на обличчі, які утворилися від дії тупого (тупих) предметів, можливо у вказаний строк, про що свідчить їх характер, та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. У травні 2013 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася старший прокурор прокуратури Кременчуцького району Полтавської області Хіневич І.П. з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012180220000182 від 22.12.2012 року за підозрою [PERSON] у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 червня 2013 року кримінальне провадження у відношенні [PERSON] по обвинуваченню за ч. 2 ст.125 КК України було закрито у зв'язку з відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення. Ухвала набрала чинності. У червні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, який рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.11.2013 року було задоволено частково, а саме : стягнуто [PERSON] на користь [PERSON] 1791 гривню 96 копійок матеріальної шкоди, 2000 гривень завданої моральної шкоди та 1000 гривень витрат на правову допомогу. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2014 року рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.11.2013 року було скасовано та ухвалено нове рішення. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовлено. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що діями [PERSON] було заподіяно [PERSON] тілесні ушкодження, встановлені актом судово-медичного дослідження (обстеження) №1297 від 02.10.2012 року та висновком експерта №1472 від 27.11.2013 року, що не спростовується жодним з наданих сторонами письмовим доказом і відповідає поясненням [PERSON] Діями [PERSON] [PERSON] завдано моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Крім того, образами [PERSON] принизила честь та гідність [PERSON] Отримавши тілесні ушкодження, [PERSON] вимушена була застосовувати медичні препарати, відмовитись від зустрічей із знайомими та від відвідування громадських місць, змушена була проходити судово-медичне дослідження (обстеження), відвідувати органи внутрішніх справ, надавати відповідні пояснення, що не оспорювалось в судовому засіданні сторонами. Суд оцінює завдану [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. Відповідач [PERSON] у зустрічній позовній заяві вказує про те, що протиправними діями гр.. [PERSON] їй була заподіяна моральна шкода у розмірі 8000 грн. В обґрунтування протиправності дій позивача відповідач [PERSON] у зустрічній позовній заяві вказує про те, що при розгляді Кременчуцьким районним судом Полтавської області цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди було встановлено, що під час бійки 30.09.2012 року [PERSON] заподіяла гр.. [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Однак, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13.02.2014 року по справі № 536/1305/13-ц задоволено, зокрема, апеляційну скаргу гр.. [PERSON] на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.11.2013 року, а саме: рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено гр.. [PERSON] у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При цьому судом апеляційної інстанції у своєму рішенні від 13.02.2014 року зазначено, що судом першої інстанції надана оцінка діям [PERSON], яка не брала участь у розгляді справи. За висновком суду апеляційної інстанції, наведеним у рішенні від 13.02.2014 року, районним судом безпідставно дана оцінка діям [PERSON] із зазначенням того, що нею наносились тілесні ушкодження гр.. [PERSON] Як вказав суд апеляційної інстанції, дані обставини не були предметом судового розгляду та судом не досліджувались. Отже, обставини, встановлені рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.11.2013 року, преюдиційного значення не мають. При цьому інших доказів, які дозволяли б суду зробити висновок про спричинення [PERSON] [PERSON] легких тілесних ушкоджень у вигляді синців на обличчі, матеріали справи не містять. Так, відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] завдала їй два удари рукою, а саме: один удар прийшовся у ліве підборіддя, внаслідок чого на тілі відповідачки утворився синець та подряпина, а інший удар прийшовся у праву щоку, наслідком чого був синець на правій щоці. Однак, згідно з наявним у справі актом судово-медичного обстеження № 1390 жодних слідів тілесних ушкоджень із лівої сторони на тілі [PERSON] виявлено не було. При цьому 23.04.2013 року у ході проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні № 12012180220000181 від 22.12.2013 року [PERSON] показала, що [PERSON] нанесла їй один удар, а не два, правою рукою в область лівої сторони підборіддя, що підтверджується наявним у справі протоколом проведення слідчого експерименту від 23.04.2013 року із відповідними додатками. Жодних даних про отримання удару (ударів) від [PERSON] у праву частину тіла [PERSON] у ході слідчого експерименту не виказувала. 25.02.2013 року у ході проведення допиту потерпілого у зазначеному вище кримінальному провадженні № 12012180220000181 від 22.12.2013 року [PERSON] показала слідчому, що незнайома їй до цього дівчина 25-30 років дуже сильно її штовхнула в район підборіддя. Жодних даних про отримання ударів (удару) від [PERSON] при цьому не виказувала. У запереченні на апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON], які подавались на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.11.2013 року по справі № 536/1305/13-ц за позовом [PERSON], остання вказала, що [PERSON] нанесла їй один, а не два, удари кулаком в обличчя. У своєму письмовому поясненні на ім'я начальника Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області [PERSON] вказала, що вона розмовляла із дружиною [PERSON] Жодних даних про отримання поштовху чи удару від дівчини (жінки) ці пояснення [PERSON] не містять. Вказані пояснення є складовою частиною відмовного матеріалу № 2136. Допитаний за клопотанням сторони відповідача свідок [PERSON] у судовому засіданні 11.02.2014 року показала, що [PERSON] отримала у ліву щелепу удар від [PERSON], яка завдала його внутрішньою стороною долоні. Однак, ні акт судово-медичного обстеження № 1390, ні висновок № 231 судово-медичного експерта не містять жодних даних, які дозволяли б суду робити висновок про наявність у відповідачки тих чи інших тілесних ушкоджень ліворуч. При цьому у ході проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні № 12012180220000181 від 22.12.2013 року свідок [PERSON] нічого не вказувала про нанесення удару (ударів) [PERSON] по тілу [PERSON] Ця обставина вбачається із дослідженого судом відповідного протоколу із додатками. Також суд бере до уваги зміст обвинувального у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012180220000182 від 22.12.2012 року за підозрою [PERSON] у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, що надала [PERSON] В ньому зазначено, що [PERSON], наніс [PERSON] умисне легке тілесне ушкодження, і в тому числі разом з іншими ушкодженнями синці на обличчі. Під час закриття у зв'язку з відмовою самої потерпілої [PERSON] від обвинувачення не ставилось питання про розмежування цих тілесних ушкоджень. Отже, відповідач [PERSON] не довела належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилалась як на підставу свого зустрічного позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial