Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У грудні 2015 позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд визнати місцем проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], місце реєстрації та проживання його матері [PERSON], за адресою: [ADDRESS]; надати дозвіл Святошинському районному відділу ГУ ДМС у м. Києві на здійснення реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], за місцем реєстрації його матері [PERSON], за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON], посилаючись на ті підстави, що між сторонами був зареєстрований шлюб, який 19.08.2015 було розірвано, від цього шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO] який проживає разом з позивачкою, батько дитини участі у вихованні не приймає, згоду на реєстрацію дитини за місцем проживання не надає. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судові засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 19, 29, 30, 37). Третя особа Святошинський РВ ГУ ДМС у м. Києві у судові засідання не з'явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надіславши на адресу суду клопотання в якому просила розглядати справу без участі представника третьої особи (а.с. 31-33, 39-41). Третя особа Служба у справах дітей Святошинської РДА у м. Києві у судовому засіданні проти позовної заяви не заперечувала. Суд з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинсьокго районного суду м. Києві від 19.08.2015 було розірвано (а.с. 7) У даному шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає за місцем реєстрації позивачки (а.с. 6, 9). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно довідки форми №3 від 23.11.2015 №292 за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] які не заперечують стосовно реєстрації малолітнього [PERSON], [INFO] за вказаною адресою (а.с. 8, 45-52). Позивачкою 21.11.2014 було подано заяву про реєстрацію місця проживання сина [PERSON], [INFO] до Святошинського РВ ГУ ДМС України у м. Києві, однак їй було відмовлено, оскільки реєстрація дитини здійснюється за згодою батьків або в судовому порядку (а.с. 10, 11). Як вбачається із довідки від 12.11.2014 про реєстрацію місця проживання/перебування особи [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). [PERSON] згідно довідки про заробітну плату від 09.02.2016 працює у ТОВ «Богдана» на посаді менеджера з ключовими клієнтами та згідно характеристики у неї немає дисциплінарних зауважень, проявляє особисту ініціативу при вирішенні службових задач, відповідальна, трудолюбива (а.с.43, 44). Згідно висновку Святошинської РДА у м. Києві від 24.02.2016 № 107-1005/40 про визначення проживання малолітнього [PERSON], [INFO], встановлено що дитина проживає разом із матір'ю за місцем її реєстрації, думку батька дитини заслухати не виявилося можливим, оскільки на засідання комісії він не з'явився, дитина бажає проживати разом з матір'ю та на сьогоднішній день хлопчик ніде не зареєстрований, а тому вирішено визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з позивачко (а.с.53, 54). Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бети забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Як встановлено при розгляді справи, після розірвання шлюбу сторони проживають окремо їх малолітня дитина проживає разом з позивачкою та ніде не зареєстрована, оскільки відсутня згода батька. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених вище. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved