Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

У вересні 2021р. позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , 2016 р.н. та [PERSON] , 2018р.н., разом з матір`ю [PERSON] . В обгрунтування позову посилалася на те, що у сторін від шлюбу народилися діти [PERSON] , 2016 р.н. та [PERSON] , 2018 р.н. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Відповідач з моменту фактичного припинення шлюбних відносин самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків. Жодні профілактичні розмови з батьком дітей не дали результату. Відповідач [PERSON] свідомо, тривалий час ухиляється від особистої участі у вихованні та спілкуванні із донькою і сином. Станом на момент звернення до суду відповідач неодноразово викликався на засідання комісії Служби у справах дітей, однак жодного разу так і не з`явився. Позивач вже зверталась із заявою про визначення місця проживання дітей, однак провадження у справі було закрито, так як відповідач не заперечував проти проживання дітей з матір`ю. Наразі своїми фактичними діями відповідач чинить перешкоди позивачу щодо належного виховання і догляду за дітьми. Вона не може самостійно обирати місце де може проживати із дітьми. Не може вивезти дітей на відпочинок за межі країни та задля спілкування дітей з бабусею та дідусем. Просить задовольнити позов. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2021 року провадження відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву через канцелярію суду про розгляд справи без її участі та просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про місце, час та дату розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Представник Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації повідомлений належним чином про місце, час та дату розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без представника служби. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.6,7/. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано/а.с.4/. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи діти зареєстровані за адресою [ADDRESS] /а.с.8,9/. Розпорядженнями від 09.08.2021р. № 543, 544 затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про підтвердження місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.17-20/. Відповідно до довідки закладу дошкільної освіти № 179 [PERSON] , [INFO] відвідує вказаний заклад з 03.09.2019р. по теперішній час, [PERSON] , [INFO] з 03.09.2018р. по теперішній час/а.с.46, 48/. Відповідно до характеристик директора ЗДО № 179 - мати [PERSON] займається вихованням та розвитком дітей. Діти завжди чисті, охайні та доглянуті, можливих страхів по відношенню до дорослих, скарг на жорстоке ставлення з боку батьків, слідів побоїв, синці невідомого походження у дітей не спостерігаються/а.с.47,49/. Відповідно до довідки № 446247 від 20.05.2021р. [PERSON] за даними облікової документації наркологічним диспасерно-динамічним наглядом не перебуває/а.с.58/. Відповідно до довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 від 25.01.2021р. № 200 [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебуває/а.с.58/. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд, аналізуючи позицію відповідача щодо відсутності предмету спору з цього питання, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що визначати місце проживання дітей у даний час необхідно, задля унеможливлення в майбутньому маніпулювання місцем проживання дітей , виходячи з прив`язаності її до одного з батьків, що діти постійно проживають разом з матір`ю. Також, суд враховує, що позивач має постійне місце роботи (на даний час в декретній відпустці), будь-яких доказів, що свідчили б про те, що визначення місця проживання дітей разом з позивачем може зашкодити інтересам дітей при розгляді справи не встановлено. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] ,які підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved