Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

У грудні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що потребує матеріального забезпечення від своєї дочки, оскільки не працює та отримує тимчасову державну соціальну допомогу, яка призначається особам пенсійного віку, які не набули права на пенсію в сумі 1712 гривень, щомісячно, інших джерел доходів не має. Крім того, потребує витрат на лікування та обстеження, оскільки має хворобливий стан здоров`я. Соціальну допомогу, яку отримує витрачає на ліки та лікування. Після сплати за житлово-комунальні послуги, які позивачка систематично оплачує, і які є значною сумою, для її бюджету, коштів на харчування не залишається. Тому її матеріальне становище є вкрай нужденним. ЇЇ дочка [PERSON] матеріальної допомоги добровільно не надає, ігнорує спілкування, не цікавиться її фінансовим станом, станом здоров`я. Враховуючи те, що відповідачка є фізичною особою-підприємцем та має можливість надавати матеріальну допомогу, позивачка просить стягнути з відповідачки аліменти у розмірі 1000 гривень, щомісячно на її утримання, починаючи з дня пред`явлення позову і до зміни матеріального становища. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Вказала, що вона є матір`ю відповідачки [PERSON] . З моменту народження самостійно займалась її утриманням та вихованням. На теперішній час вона потребує допомоги від своєї доньки, оскільки є непрацездатною особою, так як досягла пенсійного віку та отримує тимчасову державну соціальну допомогу, в розмірі 1507,65 гривень. Вказує, що державну допомогу, яку отримує витрачає на лікування. Кошти, які залишаються ледь вистачає на харчування, побутовими предметами першої необхідності забезпечити себе не може. Позивачка стверджує, що за таких життєвих обставин, знаходиться на межі бідності, від дочки жодної грошової допомоги не отримує, хоча відповідачка має заробіток від здійснення підприємницької діяльності. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, зазначивши те, що позивачка не виконувала належним чином своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання та не спілкувалася з нею, а тому згідно ст.204 СК України просить відмовити в задоволенні позову. Відповідачка вказала, що з 16 років проживає окремо та самостійно від матері. З 1998 року проживала у гуртожитку Нетішинського професійного ліцею, так як з позивачкою - матір`ю були постійні конфлікти, остання била її. Крім того, просила врахувати, що позивачка [PERSON] отримує тимчасову державну соціальну допомогу, тому відсутні підстави вважати позивача особою, яка потребує сторонньої матеріальної допомоги. Натомість, на утриманні відповідачки знаходиться двоє малолітніх дітей, які потребують матеріального забезпечення. Також, позивачка вказала, що вона займається підприємницькою діяльністю, однак її дохід є незначним і вона не в змозі надавати матеріальну допомогу [PERSON] , оскільки це погіршить її матеріальний стан та матеріальний стан її дітей. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона знає сторін у справі, так як працювала в Нетішинському професійному ліцеї психологом. [PERSON] була одна з тих кого вони посилили до студентського гуртожитку. Зі слів [PERSON] їй відомо, що у нею з мамою ( [PERSON] ) були напружені відносини, мити її била, примушувала допомагати на присадибній ділянці. Вважає, що у виникненні даної ситуації є цілковита провина [PERSON] , оскільки вона не приділяла належної уваги вихованню доньки. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 16.06.2020 року Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення ВК НМР та отримує тимчасову державну соціальну допомогу, яка призначається особам пенсійного віку, які не набули права на пенсійну виплату з 01.12.2020 року по 15.03.2021 року в розмірі 1507,65 гривень, що підтверджується повідомленням від 01.02.2021 року за підписом начальника УСЗН ВК НМР В.Л. Склярук. Згідно, довідки управлінні соціального захисту населення ВК НМР відділу грошових виплат і компенсацій від 12.10.2020 року [PERSON] отримує тимчасову державну соціальну допомогу, яка призначається особам пенсійного віку, які не набули права на пенсію за період з квітня по вересень, отримала дохід в розмірі 9919,33 гривень. Згідно копій квитанцій на оплату комунальних платежів, середньомісячні витрати становлять 845 гривень. Із копії медичної довідки від 19.08.2020 року [PERSON] , 1960 року народження, вбачається, що остання потребує медикаментозного лікування. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Статтею 202 СК України, передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських праві ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Судом встановлено, що позивачка в розумінні чинного законодавства є непрацездатною, оскільки [PERSON] , [INFO] , досягла пенсійного віку. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Таким чином, право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Вказана правова позиція щодо застосування норми права викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц (провадження №61-2386сво19). Згідно із ч.1 ст.204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. Проте, в ході судового розгляду, відповідачкою не надано належних та допустимих доказів того, що позивачка ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків або була позбавлена батьківських прав. Відповідно до ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (на момент розгляду позову) установлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць складає для осіб, які втратили працездатність з січня 2021 року - 1769 грн., з 1 липня - 1854 грн., з 1 грудня - 1934 грн. В ході розгляду справи встановлено, що позивачка є непрацездатною особою та отримує державну допомогу, яка є єдиним її доходом, і яка не забезпечує в повному обсязі її потреб на харчування та лікування. З огляду на вказане, беручи до уваги те, що позивачка отримує тимчасову державну соціальну допомогу, яка призначається особам пенсійного віку, які не набули права на пенсію, яка є за розміром нижчою, ніж встановлений законом прожитковий мінімум для категорії осіб, до якої вона відноситься, крім того, в судовому засіданні доведено, що позивачка як непрацездатна особа потребує сторонньої матеріальної допомоги, має наявність хвороби та інші тяжкі життєві обставини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує у відповідності до ст. 205 СК України стан здоров`я позивача, розмір його пенсії, а також ту обставину, що відповідач є працездатним, має двоє малолітніх дітей. У зв`язку з цим на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з відповідачки на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 600 гривень, щомісячно. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству. Згідно зі ст.191СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки задоволенню підлягає лише 60 % від заявленої ціни позову, а тому з відповідачки слід стягнути 544,80 грн. судового збору на користь позивача.

Outcome: partial