Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У вересні місяці 2016 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що вона є власником квартири за № 13 в будинку № 10/1 по вулиці Лісовогринівецькій у м. Хмельницькому. У вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає [PERSON] у спірній квартирі, з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, з березня місяця 2015 року, що підтверджується довідкою про склад сім»ї та прописку. Факт не проживання відповідача за означеною адресою реєстрації підтверджується актом житлово-експлуатаційної контори № 7. У зв»язку із тим, що за вказаною адресою відповідач не проживає у квартирі, нею не користується та втратили інтерес до цього житла, а у неї як власника виникають додаткові витрати за комунальні послуги, також вона не може отримати право на отримання житлової субсидії. Тому із цих підстав просить визнати відповідача такими, що втратили право на житло. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просить їх задоволити та визнати відповідача таким, що втратив право на житло у вказаній квартирі. Суду пояснила, що з відповідачем у березні місяці 2015 року вони припинили фактичні шлюбні відносини та не більше їх не підтримують. У належній їй на праві власності квартирі він не проживає, власних речей та майна у ній не зберігає та не сплачує комунальних послуг за утримання житла. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав повністю, підтвердив суду факт не проживання у спірній квартирі з березня місяця 2015 року. Заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом достовірно установлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за № 13, що по вулиці Лісовогринівецькій, 10/1 у м. Хмельницькому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Хмельницьким БТІ 13.02.2008 року та договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] 08.02.2008 року. У вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає з березня місяця 2013 року відповідач [PERSON], що підтверджується актом житлово-експлуатаційної контори № 7 від 30.06.2016 року. Ці обставини підтвердив в судовому засіданні і відповідач про те, що з означеного позивачкою часу він у квартирі не проживає та нею не користується, у квартирі своїх власних речей та майна не зберігає, не сплачує за неї комунальних послуг та не цікавиться цим житлом. Вказана квартира належить позивачці на праві приватної власності, а відповідач зареєстрований позивачкою не як член її сім'ї, втім з 2015 року відповідач не проживає у спірній квартирі без поважної причини, будь-яких перешкод у користуванні квартирою йому ніхто не чинив. а з вимогами про вселення відповідач не звертався, що є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За приписами ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач самостійно вирішив не проживати в даній квартирі, участі в оплаті витрат на комунальні послуги не бере, спірною квартирою не цікавиться та будь-якої іншої домовленості між сторонами щодо тривалості н проживання не було, а також виходить із того, що перешкод у проживанні в спірному будинку йому ніхто не чинив, приходить до висновку щодо відсутності поважних причин їх не проживання у спірній квартирі більше одного року та задоволення позовних вимог. Тому із наведених підстав позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved