Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У грудні 2019 року представник позивача ТОВ «Теплопостачсервіс» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за централізоване опалення у розмірі 24869,47 грн., 3% річних - 1285,25 грн., інфляційні витрати - 3072,29 грн.; а також заборгованість за постачання гарячої води - 3833,69 грн., 3 % річних - 143,07 грн., інфляційні витрати - 276,13 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які постачає позивач. Разом з тим, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого, у останнього, утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості за постачання гарячої води за період з грудня 2016 р. по листопад 2019 р. - 3833,69 грн., та заборгованості за централізоване опалення за період з жовтня 2016 р. по листопад 2019 р. у розмірі 24869,47 грн., на яку позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в яком просив стягнути вказану заборгованість з відповідача в примусовому порядку, а також судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.12.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.02.2020 року, позов було задоволено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року, заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі № 752/26977/19 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, було задоволено. Поновлено відповідачу [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13.02.2020 року у справі № 752/26977/19 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13.02.2020 року у справі № 752/26977/19 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити, посилаючись, зокрема, на те, що стороною позивача не надано суду доказів того, що товариство є виконавцем послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води, та того, що між сторонами існують договірні правовідносини, за якими відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача кошти. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , проживає в ній, а відтак фактично є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Доказів на підтвердження того, що послуги у вказану квартиру, власником якої є відповідач, не постачались, та/або постачались неналежної якості, матеріали справи не містять. ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який надає ці послуги та нараховує плану за них, згідно затверджених тарифів, що підтверджується наявними у справі доказами, які стороною відповідача не спростовані. Згідно з ч. 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач отримує послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, і, хоча договір між ним та позивачем не укладено, між сторонами встановились фактичні договірні відносини, а тому доводи сторони відповідача в цій частині є хибними. Так, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630. Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п.18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно із п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно із п. 30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що в зв`язку з неналежною сплатою коштів за надані послуги, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за постачання гарячої води за період з грудня 2016 р. по листопад 2019 р. в сумі 3833,69 грн., та заборгованість за централізоване опалення за період з жовтня 2016 р. по листопад 2019 р. у розмірі 24869,47 грн., що підтверджується довідкою, наданою позивачем, яка стороною відповідача не спростована. Крім того, стороною відповідача в ході розгляду справи не надано суду контррозрахунок заборгованості та/або докази належного виконання та сплати коштів за послуги, надані позивачем. Слід вказати на те, що зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Суд відмічає, що наведені стороною відповідача заперечення щодо відсутності правових підстав для стягнення на користь позивача коштів в рахунок оплати за послуги із централізованого опалення та постачання гарячої води, не знайшли свого об`єктивного підтвердження та не ґрунтуються на вимогах закону З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за оплату за житлово-комунальні послуги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стороною позивача надано суду розрахунок, відповідно до якого в зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання у виді сплати коштів за житлово-комунальні послуги, позивачем було нараховано суму 3% річних в розмірі 1285,25 грн. та суму інфляційних витрат - 3072,29 грн. (за опалення), а також суму 3 % річних - 143,07 грн. та суму інфляційних витрат - 276,13 грн. (за гарячу воду). Зазначений розрахунок стороною відповідача в ході розгляду справи також не спростовано, а тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, в зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання у виді сплати коштів за житлово-комунальні послуги, також підлягають задоволенню. Суд відмічає, що інші наведені відповідачем доводи в обґрунтування заперечень на позовні вимоги не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані достатніми доказами, а тому позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved