Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. До 2012 року вона спільно з відповідачем утримували та забезпечували неповнолітню дитину. На даний час сторони спільне господарство не ведуть, фактичні шлюбні відносини не підтримують, відповідач у добровільному порядку надає мінімальну матеріальну допомогу, але її недостатньо, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1154,70 гривень з подальшою індексацією відповідно до закону щомісячно, до повноліття дочки. У судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач - позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, відповідач - позов визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] народилась дочка [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження та копії довідки про визнання батьківства, батьком дитини записаний відповідач по справі (а.с. 4-5). Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі та перебуває на її повному матеріальному утриманні та забезпеченні. З 2012 року сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки надає, проте періодично і не в повному обсязі, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. З матеріалів справи вбачається, відповідач офіційно не працює, має мінливий, непостійний дохід, стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, що також не спростовано відповідачем та доказів цьому не надано. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, проаналізувавши та дослідивши матеріали справа, враховуючи позицію відповідача, який позов визнав у повному обсязі, суд дійшов висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у зазначеному позивачем розмірі, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved