Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

У грудні 2019 року позивачі звернулись в суд з позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Компаніївського районного нотаріального округу Скрипнік Оксана Вікторівна про визнання заповіту нікчемним, складений [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений 17 серпня 2019 року приватним нотаріусом Компаніївського нотаріального округу Скрипнік Оксаною Вікторівною. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] , увійшла земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,34га, та Ѕ частки земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею 5,34га розташована на території Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Позивачі є спадкоємцями майна [PERSON] , за законом. Вважають, що вищезазначений заповіт є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його складення передбачених Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закону України «Про нотаріат», а саме незрозуміло де і в який час було складено заповіт, тощо. Ухвалою суду від 16.12.2019 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.01.2020 витребувано з Компаніївської ЦРЛ медичну карту Дяченко Л.В. Ухвалою суду від 18.03.2020 призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, вказавши, що заповіт, складений 17 серпня 2019 року [PERSON] на користь [PERSON] є нікчемним, оскільки складений з порушеннями. Відповідач та його представник проти позову заперечили та просять відмовити у задоволенні позовних вимог. У визначений судом строк відповідач [PERSON] подав відзив, у якому вказує, що їх мати останнім часом дуже хворіла і не могла обійтись без сторонньої допомоги, він та його дружина і співмешканець матері [PERSON] постійно доглядали за нею, кормили, купали, переодягали, інші діти не приймали участі в догляді за матір`ю. Крім того, просить врахувати, що складений на його користь заповіт є вільним волевиявленням [PERSON] , оскільки за її проханням він викликав нотаріуса з виїздом до дому, остання здійснила виїзд двічі перший раз приїхала та поспілкувалась наодинці з матір`ю записавши з її слів її волю щодо належного їй майна, після чого поїхала до місця розташування робочого місця де склала заповіт. Потім повернулась до спадкодавиці [PERSON] з надрукованим заповітом, зачитавши його вголос [PERSON] , остання поставила підпис на заповіті чим підтвердила своє розпорядження щодо належного їй майна. Третя особа приватний нотаріус Скрипнік О.В. в судовому засіданні зазначила, що при складенні нею заповіту 17 серпня 2019 року сторонами якого є [PERSON] яка заповіла на користь [PERSON] земельні ділянки сільськогосподарського призначення, нею жодним чином не порушено процедуру складення заповіту. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] , [INFO] , земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,34га та Ѕ частки земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею 5,34га розташовані на території Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Зазначений проект заповіту було складено за робочим місцем приватного нотаріуса Компаніївського районного нотаріального округу Скрипнік О.В. за адресою: [ADDRESS] , того ж дня посвідчений нотаріусом зареєстрований в реєстрі під № 238.(а.с.7). [PERSON] , [INFO] . Для позивачів та відповідача [PERSON] була рідною матір`ю.(а.с.11,16,19). На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] разом із співмешканцем [PERSON] та сином [PERSON] .(а.с.48) Поховання [PERSON] проводила [PERSON] (а.с.49). 10 жовтня 2019 року із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] за законом до нотаріуса звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .(а.с.29-32) Таким чином, спадкоємцями до майна померлої [PERSON] є її діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які спадкують за законом, та відповідач [PERSON] , яка є спадкоємицею за заповітом. Відповідно до ст.ст.1216, 1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1233\~ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252\~цього Кодексу (ч.ч.1, 3\~ст.1247 ЦК України). Так, згідно з ч.2 ст.209\~ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Відповідно до ч.1 ст.1257\~ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Судом встановлено, що 17.08.2019 приватного нотаріуса Компаніївського районного нотаріального округу Скрипнік О.В. викликали в с.Братерське до [PERSON] , остання була хвора та не могла з`явитись до нотаріуса особисто для посвідчення заповіту. Цього ж дня нотаріус приїхала до місця проживання [PERSON] де ознайомилась з її намірами скласти заповіт на сина [PERSON] стосовно земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 5,34га, та Ѕ частки земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею 5,34га розташовані на території Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, з її слів було розуміло, що вона є дієздатною та розуміє значення своїх дій. Після чого нотаріус повернулась до свого робочого місця де нею було складено проект заповіту за волевиявленням [PERSON] та повернулась за місцем проживання [PERSON] до підписання заповіт прочитаний заповідачем уголос та власноручно підписаний нею, дані події підтверджуються письмовими та усними поясненнями приватного нотаріуса Скрипнік О.В., та нотаріально завіреною заявою [PERSON] (а.с.58,61). Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем вчинення нотаріальної дії є у разі: якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями. При досліджені оспорюваного заповіту від 17.08.2019 судом встановлено, що в заповіті зазначено місце вчинення нотаріальної дії (удома [PERSON] ) із зазначенням адреси (с.Братерське Компаніївського району Кіровоградської області), а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями (у зв`язку з хворобою [PERSON] ). Посилання представника позивача на те, що в заповіті не зазначена адреса де і в який час було складено заповіт, є хибним, оскільки в заповіті зазначено адресу складення та час, як проекту заповіту так і адресу за якою було оголошено та підписано заповіт. Верховний Суд у справах, в яких особи покликались на нікчемність заповіту вказав, що наявність формальних помилок при складанні заповіту не свідчить про нікчемність заповіту та не спростовує презумпцію правомірності правочину, якщо заповідач не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складання заповіту, заповіт відповідав волі заповідача, власноруч підписаний заповідачем, має письмову форму, посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку (постанова від 20.05.2019 у справі №522/904/16-ц, постанова від 03.07.2019 у справі № 725/2412/15-ц). Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Позивачами не заявлялось клопотання про проведення по справі експертизи для визначення стану [PERSON] на момент складення заповіту. З огляду на викладене, заповіт, складений 17 серпня 2019 року [PERSON] на користь [PERSON] не є нікчемним, а є правомірним правочином. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст.141 ЦПК України, згідно яких в разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed