Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] (Позивачка) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 18.12.2011р. у неділю о 8.00 ранку вона виявила, що у ванній кімнаті зі стелі лилась вода: стеля, стіни і підлога були залиті мутною іржавою водою. Ванна кімната була затоплена з вини мешканців квартири [ADDRESS], яка розташована поверхом вище, власником якої є Відповідачка. Залиття виникло через неправильну установку системи фільтрів води, що може підтвердити слюсар-сантехнік Жеку (ТОВ «Житлосервіс плюс»), який встановив причину аварії і усунув несправність. Акт підтоплення не складався, так як була неділя, а потім Позивачці необхідно було виїхати з країни. Збиток відшкодований не був. В лютому 2012 року Позивачка за власний рахунок зробила ремонт підвісної стелі на загальну суму 1 603,37 грн., що складається з вартості матеріалів, які були необхідні для відновлювальних робіт на суму 803,37 грн. та 800,00 грн., які Позивачка сплатили готівкою майстру маляру, якого знайшла в Інтернеті. 04.08.2013р. Позивачка побачила, що знову сталось підтоплення ванної кімнати. Аварія трапилась з вини мешканців квартири [ADDRESS], що підтверджується актом комісії з ЖЕК, а саме по причині того, що на системі підігріву підлоги в місці з'єднання метало пластикової труби з гайкою з'явилось протікання. 11.10.2013р. Позивачка уклала договір з компанією, що виконує оздоблювальні роботи «Радуга» в особі [PERSON], відповідно до якого вартість відновлювальних ремонт згідно кошторису складає 2 500,00 грн. Окрім того, Позивачка зазначила, що внаслідок залиття її ванної кімнати, вона зазнала не мало переживань з приводу того, що Відповідачка, яка пошкодила її майно і повинна добровільно відповідати за свої дії протягом майже 2 років не має на меті добровільного відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, окрім того, ремонт який Позивачка робила після першої аварії відняв не тільки певну суму грошей, а й чимало часу на закупівлю матеріалу та на пошук маляра, що створило дискомфорт і нервову напругу Позивачці. Враховуючи викладене, Позивачка просила стягнути з Відповідача на свою користь: - матеріальний збиток внаслідок залиття гіпсокартонної стелі у ванній кімнаті за підтоплення 18.12.2011р. у розмірі 1 603,37 грн., за підтоплення 04.08.2013р. у розмірі 2 500,00 грн., а всього 4 103,37 грн.; - компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. та покласти на Відповідача судові витрати у вигляді судового збору. Відповідачка подала суду заперечення на позовну заяву (а.с.33-35), в яких,зокрема, зазначила, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо факту залиття її квартири з вини Відповідачки в грудні 2011 року та виконання відновлювальних робіт з причин затоплення ванної кімнати у лютому 2012 року, оскільки факт залиття та виконання ремонтних робіт не може підтверджуватись показаннями свідка та чеками на купівлю будівельних матеріалів. Щодо другого факту залиття в серпні 2013 року Відповідачка зазначила, що акт комісії від 05.08.2013р. був складений без власника квартири, яка спричинила залиття, водночас з акту не вбачається, що члени комісії були допущені до квартири [ADDRESS] і з яких міркувань вони виходили, що залиття квартири сталося внаслідок неякісних робіт. Таким чином, неможливо встановити, хто саме завдав шкоду Позивачу. Окрім того, Позивачем не надано доказів на фактичне виконання ремонтних робіт згідно договору від 11.10.2013р., зокрема, не надано Акту приймання-передачі виконаних робіт, а кошторис не може бути підтвердженням факту виконання робіт. Щодо відшкодування моральної шкоди, Відповідачка зазначила, що Позивачем не доведено факт залиття квартири саме Відповідачем внаслідок якихось пошкоджень в квартирі останньої, не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів щодо факту залиття квартири, а тому позовні вимоги Позивача в цілому є необґрунтованими та слід відмовити у їх задоволенні. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.49). Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Оскільки Позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.2013р. сталось залиття квартири [ADDRESS] з вище розташованої квартири [ADDRESS], де на системі підігріву підлоги на з'єднанні метало пластикової труби з гайкою з'явилась течія, оскільки роботи по виконанню підігріву підлоги у ванній кімнаті виконані власником квартир [ADDRESS] самовільно та не якісно, що і призвело до залиття нижче розташованої квартири. При обстеженні виявлено, що в квартирі [ADDRESS] залито пофарбовану стелю з гіпсокартону в ванній кімнаті, що підтверджується Актом Комісії ТОВ «Житлосервіс плюс» від 05.08.2013р. у складі головного інженера, майстра, сантехніка-слюсара (а.с.11). 11.10.2013р. між Позивачкою та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір № 10 на виконання підрядно-ремонтних робіт, за яким вартість відновлювальних робіт встановлено у розмірі 2 500,00 грн. (а.с.12-13). Отже, наявними у справі доказами підтверджується, що квартиру Позивачки було затоплено, в результаті чого залито пофарбовану стелю з гіпсокартону в ванній кімнаті, у зв'язку з чим необхідно проведення відновлювального ремонту, витрати на який тільки згідно кошторису, визначеного в Договорі № 10 на виконання підрядно-ремонтних робіт від 11.10.2013р. складають 2 500,00 грн. Відповідно до частин 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Позивачкою доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в частині завдання їй матеріальної шкоди на суму 2 500,00 грн. Суд вважає доведеною ту обставину, що затоплення квартири Позивачки ([ADDRESS]) відбулось з вини мешканців, власників кв.5, що розташована поверхом вище над квартирою Позивача, тобто Відповідачки. Відповідачка до участі у справі не з'явилась, клопотань про призначення експертизи також не заявляла. Клопотань про призначення у справі експертизи для визначення розміру завданої матеріальної шкоди, як і для визначення причин затоплення Позивачка, як і Відповідачка, до суду не подавали. Згідно зч.ч.1,2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.ч.3,4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 382 ЦК України визначено: квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ст. 151 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. При цьому згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. З досліджених судом матеріалів, як зазначалось вище, встановлено, що причиною залиття квартири Позивачки [ADDRESS] в серпні 2013р. стало проведення неякісних робіт по виконанню підігріву полу у ванній кімнаті у квартирі [ADDRESS], внаслідок чого на системі підігріву полу на з'єднанні метало пластикової труби з гайкою з'явилась течія. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що матеріальна шкода у розмірі 2 500,00 грн. підлягає до стягнення на корить Позивачки з Відповідачки як власника квартири [ADDRESS], оскільки матеріалами цивільної справи підтверджується її вина у затопленні квартири Позивачки [ADDRESS] в серпні 2013р. Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту залиття ванної кімнати в квартирі Позивачки з вини Відповідача в грудні 2011 року, а також витрат, які Позивачка зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які Позивачка зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) після затоплення в грудні 2011 року. Копії фіскальних чеків з придбання будівельних матеріалів від 25.11.2012р. та 27.11.2012р. (а.с.14) не приймаються судом до уваги, оскільки Позивачка зазначила, що ремонт робила в лютому 2012 році, в той час як нібито матеріали для виконання ремонтних робіт купувались в листопаді 2012р., окрім цього вказаними фіскальними чеками не підтверджено факту купівлю вказаних товарів саме Позивачкою і саме на ремонт квартири у обсягах, необхідних для його проведення у ванній кімнаті у зв'язку з її затопленням по вині Відповідача в грудні 2011 року. В частині позовних вимог про стягнення з Відповідачки на користь Позивачки вартості придбаних нею будівельних матеріалів та виконання ремонтних робіт після затоплення її квартири з вини Відповідачки в грудні 2011 року в сумі 1 603,37 грн., суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, оскільки є недоведеними. В частині позовної вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивачки моральної шкоди, суд вважає, що ця вимога підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивачки моральної шкоди у розмірі 500,00грн. з огляду на таке. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частинами 3,4 цієї статті Кодексу визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. За ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Матеріалами справи підтверджуються обставини завдання Позивачці моральної шкоди з вини саме Відповідача, оскільки саме з її вини відбулось залиття квартири [ADDRESS] (пошкодження майна Позивачки), що беззаперечно на думку суду призводить до душевних страждань Позивачки. При визначенні моральної шкоди розмірі 500,00грн. суд виходить з вимог розумності і справедливості, оскільки матеріалами цивільної справи підтверджуються факт затоплення квартири, що само по собі вже є стресовою ситуацією, яка завдала їй душевних страждань. З урахуванням всього наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивачки підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Відповідача на її користь матеріальної шкоди у розмірі 2 500,00 грн., а також моральної шкоди у розмірі 500,00грн. Крім того, відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивачки сплачений судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі ст.ст. 22, 23, 319, 382, 383, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст. 151 Житлового кодексу України,

Outcome: partial