Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON]В.І. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про реальний поділ житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12.07.1983 року їй на праві власності належала ? частка житлового будинку з відповідною частиною до нього надвірних споруд по вул.Комунарівській,95 в м.Миколаєві. Згідно з рішенням № 149 Ленінської районної ради народних депутатів від 20.09.1996 року, були змінені ідеальні частки в домоволодінні по вул.Комунарівській,95: співвласника [PERSON] з ? на 16/100, співвласника [PERSON] з ? на 84/100. 25.12.1996 року на підставі цього рішення обом співвласникам були видані свідоцтва про право власності на житловий будинок, за вказаною адресою, з визначеними частками 16/100 і 84/100. Після смерті [PERSON] належну йому на праві власності частку житлового будинку успадкував його син - відповідач у справі [PERSON] Посилаючись на те, що згоди щодо користування будинком та земельною ділянкою вони дійти не можуть, просила суд провести реальний поділ житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами по вул.Комунарівській,95 в м.Миколаєві та визначити порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою. За клопотанням позивачки у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу та додаткову експертизу для визначення можливих варіантів розподілу житлового будинку і визначення порядку користування земельною ділянкою, проведення яких доручено Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області. Під час розгляду справи позивачка уточнила свої вимоги та просила суд провести розподіл житлового будинку згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 125-006/1 від 12.06.2015 року та провести розподіл житлового будинку і визначити порядок користування земельною ділянкою згідно перших варіантів висновку вказаної експертизи. Відповідач не заперечував проти позову. Вказував на те, що реальний розподіл житлового будинку і порядок користування земельною ділянкою має бути визначено згідно фактичного порядку користування будинком і земельною ділянкою, який склався між сторонами тривалий час. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, експерта, вивчивши і оцінивши в сукупності наявні матеріали справи, судом встановлено наступне. З матеріалів цивільної справи, досліджених в судовому засіданні матеріалів інвентаризаційної справи ММБТІ на житловий будинок №95 по вул. Комунарівській в м.Миколаєві, вбачається, що житловий будинок по вул. Комунарівській,95 в м.Миколаєві на праві спільної часткової власності з відповідною часткою господарських будівель та споруд належить: - 16/100 часток - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на житловий будинок, виданого виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів 25.12.1996 року згідно з рішенням Ленінської ради народних депутатів від 20.09.1996 року №149; - 84/100 частки - належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2004 року. На підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів №1458 від 07.09.1955 року попередньому власнику вказаного житлового будинку було надано в користування земельну ділянку площею 511 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів № 670 від 18.07.1979 року додатково було залишено в тимчасовому користуванні попередніх співвласників будинку земельну ділянку площею 138 кв.м. Таким чином, на теперішній час, сторони мають право користуватися земельною ділянкою загальною площею 649 кв.м. Як пояснювали сторони в судовому засіданні, вони бажають реально розподілити житловий будинок та визначити порядок користування земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як вбачається із роз'яснень, викладених у абз.1 п. 6,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Для проведення реального поділу спірного домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №125-006/1 від 12.06.2015 року розроблено один варіант реального поділу житлового будинку з врахуванням порядку користування, який склався між сторонами. За даним варіантом сторонам у власність пропонується виділення часток, які є наближеними до ідеальних часток, з окремими виходами, виходячи із порядку, що склався між сторонами. Відповідно до цього варіанту, кожному із співвласників спільної часткової власності можливо виділити відокремлену частину будинку із самостійним виходом, яка наближено відповідає їх ідеальним часткам. Відповідно до цього висновку кожному із співвласників спільної часткової власності виділяється у власність відокремлена частина будинку із самостійним виходом: [PERSON] - 17/100 частки спірного домоволодіння, а [PERSON] - 83/100 частки. При цьому, реальна частка позивачки складає 17/100, що на 1/100 частки більше від розміру частки, яка їй ідеально належить, а частка [PERSON] на 1/100 частки менша від тієї, яка належить йому, що є досить незначним відхиленням від ідеальної частки у праві власності на житловий будинок на час його реального поділу. При цьому, з пояснень сторін та експерта в судовому засіданні слідує, що відповідач не претендує на виділення в його користування недостатню площу в житловому будинку та її компенсацію за розходження від ідеальної частки, що згідно положень ст..11 ЦПК України є його правом. В судовому засіданні сторони наполягали на проведенні поділу спірного домоволодіння за цим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи. За такого, з врахуванням того, що у користування сторін виділяються ізольовані частини житлового будинку, суд вважає, що реальний поділ житлового будинку з належними господарськими будівлями слід провести саме за цим варіантом судової будівельно-технічної експертизи, оскільки він фактично максимально наближений до їх часток, враховує порядок користування, що склався, та побажання самих сторін. Частиною 1 статті 88 ЗК України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно роз'яснень, викладених у п.п. 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Викладене стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відтак, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, визначаючи порядок користування земельною ділянкою, повинен це враховувати і виділяти у користування співвласнику ділянку, розмір якої відповідає розміру його частки у спільному майні, тобто, обирати такий варіант, при якому площа ділянок, які виділяються співвласникам, найбільше відповідають їхнім ідеальним часткам. З висновку додаткової експертизи від 12.06.2015 року слідує, що експертом запропоновано один варіант визначення порядку користування земельної ділянки між сторонами, а саме: варіант - 1 приближений розміру ідеальних часток співвласників в домоволодінні, з урахуванням спільних побажань співвласників та порядку користування, який склався між співвласниками. В судовому засіданні сторони наполягали на вказаному варіанті експертизи, посилаючись на те, що саме такий порядок користування земельною ділянкою склався між ними досить тривалий час та саме таким чином і надалі вони бажають користуватися нею. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що порядок користування спірною земельною ділянкою слід визначити за першим варіантом висновку додаткової експертизи №125-002/2 від 02.09.2014 року, який приближений до ідеальних часток співвласників в домоволодінні, та на ньому наполягають самі сторони у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved