Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

У вересні 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення грошових коштів в загальному розмірі 13000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 05.06.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір найму (оренди) квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на строк з 05.06.2019 по 05.06.2020. Відповідно до умов цього договору наймодавець [PERSON] передала, а наймач [PERSON] прийняла у тимчасове платне користування вищевказану квартиру з усіма необхідними технічними пристроями та предметами домашньої обстановки. Орендна плата складала 13000 грн. за місяць. В день укладення договору позивач вніс орендну плату за 05.06.2019 та заставну суму в розмірі 13000 грн. В подальшому в зв`язку з пандемією, що виникла на території Україи в позивача на роботі виникли деякі зміни, у зв`язку з чим вона змушена була звільнити орендовану квартиру, про що повідомила наймодавця. 02.05.2020 позивач передала вінаймодавцю ключі від квартири з усім належним майном, яке в ній знаходилося. Проте, відповідач не повернула позивачу заставну суму коштів, яка була нею сплачена в розмірі 13 000 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінчення встановлено терміну зберігання». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 05.06.2019 між [PERSON] (наймодавцем) та [PERSON] (наймачем) укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, предметом якого є надання наймодавцем наймачеві в строкове платне користування трикімнатної квартири [ADDRESS] , на строк з 05.06.2019 до 05.06.2020 (а.с. 6-8). За умовою, визначеною пунктом 3.1 договору, розмір орендної плати становить 13 000 грн. в місяць. Відповідно до п. 3.2.1 договору встановлено особливості порядку розрахунків по орендній платі за об`єкт нерухомості, відповідно до якого при підписанні даного договору найму, наймачем внесена орендна плата за перший місяць оренди і заставна сума в розмірі місячної орендної плати, яка за відсутності заборгованості за всіма обов`язковими платежами, буде повернута наймачеві по закінченню строку дії договору, тобто позивачем було внесено заставну суму в розмірі 13 000 грн. Цього ж числа сторонами підписано акт прийому-передачі жилого приміщення, відповідно до якого наймодавець передав, а наймач прийняв у тимчасове платне користування (оренду) нерухоме майно у вигляді трикімнатної квартири за вищевказаною адресою з усіма невід`ємними пристроями та предметами домашньої обстановки, а саме: газовою плитою, витяжкою, холодильником, телевізором, пральною машиною, кондиціонером, мікрохвильовою пічкою, електросчайником та вазою (а.с. 10). Отже на підставі вищевказаного договору між [PERSON] та [PERSON] виникли зобов`язання найму (оренди) житла, які врегульовані нормами глави 59 ЦК України. Відповідно до положень статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлене законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з нормами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання . Стаття 572 цього Кодексу визначає, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). На підставі аналізу наведених положень цивільного закону та з урахуванням специфіки спірних правовідносин і пояснень позивача суд дійшов висновку, що сплачена ним відповідачу у день укладення договору грошова сума в розмірі 13 000 грн. є завдатком, який забезпечував збереження майна, що знаходилось у квартирі і передавалось позивачу у користування, та гарантував сплату комунальних платежів. З позовної заяви вбачається, що термін дії договору найму (оренди) житла був укладений до 05.06.2020 р., однак у травні 2020 р. у позивача виникли певні обставини, у зв`язку з чим він в березні 2019 повідомила наймодавця про намір здати орендовану квартиру. 02.05.2020 позивач передала об`єкт оренди наймодавцю [PERSON] , при цьому у останньої не виникло до позивача жодних претензій по сплаті за комунальні послуги та збереження наявного у квартирі майна. За загальним правилом, встановленим статтею 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін (частина 1 стаття 604 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами, визначеними пунктом 4.2. договору, дострокове розірвання даного договору, а також зміна його умов, можливе за ініціативою однієї зі сторін, з повідомленням про це іншої сторони не менше ніж за один місяць до передбачуваною дати розірвання договору. Отже з огляду на встановлені обставини суд вважає, що укладений сторонами договір був достроково припинений (розірваний) за згодою сторін в березні 2019, при цьому позивач не порушила умови договору щодо строку попередження про дострокове розірвання договору, оскільки 02.05.2020 передала позивачу ключі від квартири. За загальним правилом, встановленим частиною 4 статті 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас передбачені цивільним законодавством забезпечувальні заходи виконання зобов`язання завжди виникають у зв`язку з основним зобов`язанням і, як правило, мають залежний від основного зобов`язання характер, тобто їх дійсність залежить від дійсності основного правочину. Частина 3 статті 571 ЦК України визначає, що у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Позивач в телефонній формі зверталася до відповідача з проханням про повернення завдатку, який вона сплатила, що підтверджується записами про розрахунки по орендній платі та копією платіжного доручення, проте прохання позивача були залишені поза увагою, а згодом відповідач взагалі припинила відповідати на телефонні дзвінки. Відтак на підставі викладених у позовній заяві аргументів, оцінки наданих позивачем доказів та вищенаведених положень матеріального закону суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що у день розірвання договору відповідач зобов`язана була повернути йому суму завдатку. Зважаючи на результат розгляду справи, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved