Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

У вересні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 22.06.2011 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредитні кошти, відповідачеві було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, що визначений у довідці про зміну умов кредитування, в подальшому, а саме 26.03.2019 року відповідачці був збільшений кредитний ліміт до 30000 гривень. Щодо встановлення та змін кредитного ліміту банк керувався положеннями п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2..4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дала свою згоду щодо прийняття банком свого рішення про зміну кредитного ліміту. За користування кредитом відповідач зобов`язувалася сплачувати відсотки, що визначені в умовах кредитування. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила, що підписані нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських. [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 28.07.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 51635,54 грн., з яких: заборгованості за кредитом складає 39458,77 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 12176,77 грн. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 22.06.2011 року у розмірі 51635,54 грн. У відзиві на позов представник відповідача просиив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, просить врахувати правову позицію Великої Палати Верховного суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, наполягає на тому, що підписана анкета не являється договором, умови та правила надання банківських послуг разом з Правилами користування платіжною карткою не були відомі [PERSON] , тарифи банку до неї не були доведені, матеріли справи не містять кредитного договору з конкретними умовами та розміром процентів (а.с. 79-83). У відповіді на відзив на позов представник позивача звернув увагу на те, що відповідач у анкеті заяві висловила свою згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки, та особистим підписом засвідчила свою згоду про те, що ця заява разом з Пам`яткою та Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір з банком. До матеріалів справи позивачем надано витяг з Тарифів кредитних карт «Універсальна», з якого чітко вбачається, що відповідачеві встановлено поточну проценту ставку у розмірі 30% на рік. З виписки вбачається, що позичальник певний час користувалася кредитним коштами у вигляді кредитного ліміту, знімала готівку, частково погашала заборгованість (а.с. 94-103). В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. В судове засідання представник відповідача не з`явився, у відзиві просив суд розглянути справу у його відсутність. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2020 року, головуючою суддею у справі визначено Сороку О.В. (а.с. 61). 09 листопада 2020 року по справі відкрите спрощене позовне провадження (а.с. 64). Суд, дослідивши підстави позову та подані сторонами докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 22.06.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 16). 10.09.2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, за мовами якого остання отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредиту у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 119). Протягом дії кредитного договору, підписаного з [PERSON] , останній неодноразово видавалися кредитні картки з визначеним терміном дії (а.с. 14), а кредитний ліміт протягом дії кредитних карток теж неодноразово змінювався (а.с. 15). Як зазначає банк у позові, що відповідає довідці про зміну умов кредитування, 26.03.2019 року відповідачці встановлений кредитний ліміт у розмірі 30000 гривень. [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконувала, внаслідок чого за розрахунком банку станом на 28.07.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 51635,54 грн., з яких: заборгованості за кредитом складає 39458,77 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 12176,77 грн. (а.с. 5-13). При цьому, як свідчить виписка по особовому рахунку відповідача, остання в період з 10.10.2012 року по 01.07.2020 року активно користувався кредитною карткою, здійснюючи різного роду платежі, перекази, купуючи продукти тощо (а.с. 50-57). Мотивувальна частина Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 22.06.2011 року, а так само у анкеті-заяві від 10.09.2017 процентна ставка не зазначена. Проте у Тарифах обслуговування кредитних карток «Універсальна» зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а. с. 17). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, позивачем до матеріалів справи подано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем 22.06.2011 року, а тому позивачем доведено, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи 22.06.2011 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів містили конкретні умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, позов в частині стягнення основної суми боргу обґрунтований та підлягає задоволенню. З матеріалів справи чітко вбачається, що 22.06.2011 року [PERSON] підписала анкету-заяву, ідентифікувався у банку, ознайомилася з Умовами та Правилами надання батьківських послуг в ПриватБанку, а 10.10.2012 року їй було відкрито перший картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна», що не спростовано відповідачем протягом розгляду справи. Встановлені обставини свідчать про обізнаність відповідача про умови кредитування та встановлення процентної ставки за користування кредитом. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути борг за кредитним договором від 22.06.2011 року, розмірі 51635,54 грн., з яких: заборгованості за кредитом складає 39458,77 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 12176,77 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2102 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial