Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

\~ У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження 16 лютого 2015 року у подружжя [PERSON] та [PERSON] дитини доньки [PERSON], [INFO]. Обґрунтовую свої вимоги тим, що з 26.10.2007 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 16.02.2015 року від шлюбу у них народилась донька у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Відповідно до чого їй було видано свідоцтво про народження серії І-АЯ №568695, яке було зареєстровано Совєтським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту ЗАГС Міністерства АРК. На час реєстрації дитини м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, були вже тимчасово окупованою територією, і на території м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, не було жодного державного органу влади України. Тому він вимушений був звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, однак, йому було відмовлено у реєстрації та видачі свідоцтва про народження дитини та рекомендовано було звернутися до суду про встановлення факту народження відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року за №2398-VI. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10.12.2015 року (а.с.15-17), наполягав на задоволенні заяви, наводив підстави, що викладені в позові. \~\~\~\~ Від заінтересованої особи - Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Вислухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до вимог ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що територія Криму є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дії Конституції та законів України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконним, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоровя, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоровя не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] є громадянином України, перемістився з тимчасово окупованої території с. Охотське, вул.. Радянська, 41 у м. Харків і мешкає за адресою: [ADDRESS] та перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], яка є громадянкою України. Судом встановлено, що 16.02.2015 року у м. Симферополь Автономної Республіки Крим зацікавлена особа [PERSON] народила доньку [PERSON], про що їй було видане свідоцтво про народження серії І-АЯ №568695 (а.с.12), яке відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Крім того, факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом про народження серії 35 №001808 від 17.02.2015 року (а.с.11). Як вбачається зі змісту ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України [PERSON] свідоцтво про народження його доньки, виданого державним органом України.

Outcome: approved