Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] (далі по тексту-позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Протягом тривалого часу відповідач добровільної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. Усі витрати, пов'язані з їх утриманням, позивач несе сама, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. В свої позовних вимогах просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, проте, не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щодо кожної дитини, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Після досягнення старшою дитиною повноліття продовжувати стягувати аліменти на утримання молодшої дитини до досягнення повноліття у тому ж розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 04 лютого 2006 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 58 (а.с. 4). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 5-6). В судовому засіданні з пояснень сторін судом встановлено, що 25 січня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Позивач в судовому засіданні пояснила, що діти перебувають на повному її утриманні, відповідач протягом тривалого часу добровільно матеріальної допомоги на утримання спільних дітей їй не надає. Стаття 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст..184 СК України. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, оскільки відповідач маючи двох малолітніх дітей, не належно виконує свої обов'язки щодо їх утримання, з врахуванням визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, позов підлягає задоволенню, тобто аліменти необхідно стягнути з нього в примусовому порядку починаючи з дня подачі позову до суду і до виповнення дітьми повноліття. Згідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved