Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, штрафних санкцій. В обґрунтування позову зазначивши, що 11 лютого 2012 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №XN003EY014 на продаж метало пластикових вікон. Відповідно до договору ФОП [PERSON] продав, а відповідач отримав та зобов'язався прийняти газоболонне обладнання на умовах визначених розділом 2 основного договору та розділом 1 Додаткової угоди №006729 від 11.02.2013 року. Відповідно до основного договору відповідач повинен був сплатити за отриманий товар загальну суму 11223 гривні 45 копійку, з яких: 1402 гривні 93 копійки відповідач сплатив до моменту отримання товару та 9820 гривень 52 копійки на умовах відтермінування платежу. Товар був отриманий у повному обсязі відповідачем, буд-яких претензії та/або зауваження з боку відповідача були відсутні. Між [PERSON] та позивачем ТОВ «Сучасний факторинг» було укладено генеральний договір відступлення права вимоги №СФ2017602 від 07.02.2013 року, за яким ФОП [PERSON] у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до боржника. Оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки (відтермінування), ФОП [PERSON] з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений товар запропонувало, а відповідач особисто погодив та уклали відповідні правочини з позивачем, за якими останній сплатив борг за Відповідача, та отримав право вимоги до останнього щодо оплати боргу та у випадку порушення відповідачем умов його погашення, штрафних санкцій за договором купівлі-продажу та додатковою угодою. Згідно договору позивач надав відповідачу можливість сплатити суму боргу 9820 гривень 52 копійки окремими платежами по 1402 гривні 93 копійки в період з 16.03.2013 року по 16.09.2013 року включно. Зазначеною Угодою визначено, що оплата повинна була здійснюватись до 16 числа кожного місяця. Відповідач, порушуючи визначений графік, жодного платежу не вніс. Залишок основного боргу, який на дату подання позовної заяви не сплачено відповідачем, становить 9820 гривень 52 копійки. Позивач в досудовому порядку не змів врегулювати виниклий спір з відповідачем, вимоги позивача щодо погашення боргу ним залишилися без задоволення. Враховуючи систематичне ухилення відповідача від виконання договірних зобов'язань, відсутності бажання останнього добровільно виконати взяті на себе зобов'язання, позивач звертається до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 9820,52 гривень, суму нарахованого штрафу у розмірі 3600 гривень, збитки від інфляції у розмірі 7758,21 гривень, три відсотки річних у розмірі 845,54 гривень, та понесені ним судові витрати у розмірі 1218 гривень. В судове засідання позивач свого представника не направив, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надавала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалась правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 лютого 2012 року між ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу металопластикових вікон №XN003EY014. За п. 1.1 даного договору продавець (ФОП [PERSON]Є.) зобовязується передати у власність покупця ([PERSON]Є.) металопластикові вироби із профілю REHAV60 в асортименті і кількості, встановлених договором, а покупець зобовязується прийняти вироби і оплатити встановлену договором грошову суму. Додатковою угодою №006729 від 11 лютого 2013 року до договору сторонами було змінено умови оплати вартості товару, згідно п. 1.1 якої, сторони дійшли згоди щодо розстрочки платежу на наступних умовах. Відповідач за умовами договору повинен був сплатити за отриманий товар загальну суму 11223 гривні 45 копійку. За умовами додаткової угоди вказану суму було розстрочено до сплату шляхом внесення 1402,93 гривень до моменту отримання товару та 9820 гривень 52 копійки на умовах відтермінування платежу в період з березня 2013 року по вересень 2013 року. Оплата повинна здійснюватися щомісячними платежами до 16 числа кожного місяця платежем у розмірі 1402,93 гривень та внесенням останнього платежу у розмірі 1402,94 гривень. Умови договору ФОП [PERSON] були виконані в повному обсязі. Згідно акту прийому-передачі від 11.02.2013 року, товар відповідачем був отриманий у належному асортименті та кількості. На момент отримання товару, будь-яких претензії та/або зауважень з боку останнього не було. 07.02.2013 року між ФОП [PERSON] та позивачем ТОВ «Сучасний факторинг» було укладено генеральний договір відступлення права вимоги №СФ2017602, за яким ФОП [PERSON] у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до боржника (п. 2.1 договору). За умовами даного договору (п. 5.1 договору) та додаткової угоди до нього №006729 від 11.02.2013 року з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений товар ФОП [PERSON], за згоди відповідача, позивач ТОВ «Сучасний факторинг» сплатив борг за відповідача, та отримав право вимоги до останнього щодо оплати боргу та у випадку порушення відповідачем умов його погашення, штрафних санкцій за договором купівлі-продажу та додатковою угодою. Згідно п. 2 додаткової угоди до нього №006729 від 11.02.2013 року загальна сума відступлених вимог складає 9820,52 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК Уераїни). За ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до\~статті 632\~цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Як передбачено ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч. 3 ст. 692 ЦК України). За встановлених судом обставин, відповідач свої обовязки щодо здійснення оплати прийнятого ним товару не здійснив. Оскільки відповідачем умови договору виконані не були, з урахування наведеного нормативного обґрунтування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 9820,52 гривень. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 додаткової угоди №006729 від 11 лютого 2013 року до договору купівлі-продажу передбачена відповідальність відповідача за невиконання своїх обовязків у вигляді сплати штрафу за пропуск строку внесення платежів (підряд): пропуск одного платежу - 50 гривень, двох 100 гривень, трьох 200 гривень, чотирьох і більше 300 гривень. В своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача суму штрафу у розмірі 3600 гривень, вирахувану наступним чином: кількість пропущених платежів (12) помножена на суму штрафу (300 гривень). Суд вважає за можливе часткове задоволення даної вимоги, оскільки як передбачено п. 1 додаткової угоди, період внесення платежів вирахуваний з березня 2013 року по вересень 2013 року, таким чином кількість пропущених платежів становить 7, а не 12 як зазначено позивачем. Таким чином належна до сплати відповідачем сума штрафу складає 2100 гривень. За ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не оплативши вартості товару, весь час не сплати користувався чужими коштами суд вважає за можливе стягнення з нього суми трьох відсотків річних у розмірі 845,54 гривень та суми збитків від інфляційних процесів у розмірі 7758,21 гривень. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial