Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання незаконним (протиправним) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і його скасування. За твердження позивача ініційований спір немайнового характеру. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.01.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Крім того, представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. У своїй заяві представник позивача вказує, що квартира [ADDRESS], право власності на яку зареєстроване за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» може бути відчужена та передана у власність не визначеному колу осіб. Таким чином, з метою уникнення додаткових судових спорів з розширенням кола учасників процесу і можливістю виконання рішення суду при задоволенні позовних вимог, представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення, а саме: накласти арешт на квартиру [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались. При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно п. 3 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Оскільки предметом даного позову є немайнова вимога лише про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі. Зі змісту Цивільного процесуального кодексу Українив бачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. За таких обставин, з огляду на зміст позовних вимог, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, а ініційований позивачем вид забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами і суперечать змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Outcome: dismissed