Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15.11.2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 10374305, відповідно до п. 2.2 якого їй було надано кредит у сумі 100000,00 грн. на споживчі цілі, зі строком користування кредитними коштами до 14.05.2018 року. В забезпечення належного виконання зобов`язань позичальником за договором про іпотечний кредит № 10374305 від 15.11.2013 року між банком та [PERSON] 15.11.2013 року укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір № 10374305/1, за яким предметом іпотеки є належна на праві власності позивачу однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором з другої половини 2016 року банк неодноразово повідомляв позивача у направлених йому листах у лютому та липні 2017 року про наявність простроченої заборгованості та необхідність її погашення. На вимогу банку позивачем частково погашено кредитну заборгованість відповідача шляхом внесення готівки в касу банку на загальну суму 21702,33 грн. На адресу відповідача було направлено претензію від 13.12.2019 року з вимогою відшкодувати сплачені кошти в сумі 21702,33 грн., яка залишена без задоволення. Тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 21702,33 грн., інфляційні збитки в сумі 2824,03 грн., 3 % річних від прострочення боргу в сумі 1759,45 грн., судовий збір у сумі 840,80 грн. та 15000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Від відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову. У відзиві вказано зобов`язання [PERSON] за договором про іпотечний кредит № 10374305 від 15.11.2013 року виконано в повному обсязі 22.03.2018 року і будь-яких претензій як до позичальника, так і до майнового поручителя [PERSON] банк не має. Кошти, надані [PERSON] у розмірі 21702,33 грн. на погашення заборгованості, внесені на відкриті рахунки для здійснення розрахунково-касового обслуговування кредиту позичальника. В справі № 295/12569/18 Богунським районним судом міста Житомира розглядався спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та 02.04.2019 року ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 30.09.2019 року. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, обрунтовуючи вимоги позову викладеними в ньому обставинами, пояснивши, що даний позов обгрунтований дещо іншими обставинами, ніж ті, якими обґрунтовані вимоги позову в справі № 295/12569/18, оскільки в розглянутій справі позов не містив посилання на ст. 42 Закону України «Про іпотеку» та після ухвалення судом рішення позивач направляв [PERSON] ще одну претензію 13.12.2019 року. В останнє судове засідання представник не з`явився та надав заяву про розгляд справи в його відсутності. Відповідач [PERSON] та представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] причин неявки до суду не повідомила. Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» надав заяву з проханням проводити судове засідання в його відсутності з урахуванням відзиву на позовну заяву. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 03.03.2021 року провадження в справі в частині вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 21702,33 грн. та інфляційних збитків у сумі 2824,03 грн. закрито. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 10374305, згідно якого позичальнику надано кредит у сумі 100000,00 грн. на споживчі цілі, зі строком користування кредитними коштами до 14.05.2018 року. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань позичальником за договором про іпотечний кредит № 10374305 від 15.11.2013 року між банком та [PERSON] 15.11.2013 року укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір № 10374305/1, за яким предметом іпотеки є належна на праві власності позивачу однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У справі № 295/12569/18 Богунським районним судом міста Житомира встановлено, що позивачем було внесено на погашення кредитного договору № 10374305 від 15.11.2013 року 21702,33 грн. у зв`язку з простроченням позичальником [PERSON] платежів за кредитним договором, що не підлягає доказуванню. 13.12.2019 року позивач направив відповідачу [PERSON] претензію з вимогою сплатити йому грошові кошти в сумі 21702,33 грн. протягом семи днів шляхом переказу коштів за вказаними ним реквізитами. Зідно ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. Оскільки рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 02.04.2019 року в цивільній справі № 295/12569/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк», про стягнення боргу, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 30.09.2019 року, у задоволенні позову відмовлено, в тому числі в частині вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 21702,33 грн. За таких обставин, враховуючи, що судом було відмовлено в задоволенні зазначених вимог, суд не знаходить підстав для задоволення позову щодо стягнення з [PERSON] 3 % річних від прострочення боргу, яка є похідною вимогою від основної вимоги щодо стягнення з неї як боржника на користь позивача як майнового поручителя суми сплачених ним коштів на виконання основного зобов`язання. Окрім того, необхідно зауважити, що в справі відповідачем є АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк», проте позовних вимог до нього позивачем не заявлено.

Outcome: dismissed