Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У грудні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 14 серпня 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення у справі № 199/2362/14-ц, провадження 2/199/1806/14 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Автомост», [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно з них, як з Поручителів ТОВ «АС-Автотрейдер» по кредитам, боргу у сумі 6 222 288,31 грн., дане рішення суду набрало чинності 18.11.2014. 27 листопада 2014 року видано виконавчий лист. 11.12.2014 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Дніпропетровської області відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №199/2362/14-ц про стягнення з [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Автомост» суми боргу у розмірі 6 222 288,31 грн., та накладено арешт на все майно боржників, про що свідчить запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав гласності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 27.11.2017, де в розділі «підстава виникнення обтяження» вказано: Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №45748198, виданий 12.12.2014 (відносно [PERSON]), ВП №45748120 від 12.12.2014 (відносно [PERSON]), видавник Головний державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Данилевська Т.М. Крім того, постановами державного виконавця від 18.12.2014 накладено арешт на кошти на рахунках [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Автомост», які відкрито в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» м.Київ, ПАТ «Мегабанк» м.Харків та ПАТ «Альфа Банк» м.Київ. Таким чином, державний виконавець виконав передбачені законом дії, пов'язані з виконанням судового рішення по цивільної справи АНД районного суду м.Дніпропетровська. 30.03.2015 вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. ПАТ «Райффайзенн Банк Аваль» на протязі 2015-2016 неодноразово направляв до виконавчої службі виконавчого листа, а виконавча служба повертала його у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення, про яке свідчать відмітки на зворотній стороні виконавчого листа. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року заочне рішення АНД суду від 14 серпня 2014 року скасовано та відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до Блінова О.Є. та [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою ВССУ від 28.08.2017 рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року залишено без змін, а касаційна скарга ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - без задоволення. На протязі 2014-2016 років державна виконавча служба повертала виконавчої листи у зв'язку з відсутністю майна,на яке можливо звернути стягнення. Крім того, постановами державного виконавця від 18.12.2014 накладено арешт на кошти на рахунках [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Автомост», які відкрито в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» м.Київ, ПАТ «Мегабанк» м.Харків та ПАТ «Альфа Банк» м. Київ. На підставі зазначеного позивач просить зняти арешт зі всього майна, банківських рахунків та коштів, що належать [PERSON], [PERSON], Товариству з обмеженою відповідальністю «Автомост» накладений постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. про арешт майна боржника від 12.12.2014 в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №199/2362/14, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про солідарне стягнення боргу в розмірі 6 222 288 грн. 31 коп. та стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати. В судове засідання позивачі не з'явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, до суду надано заяву з проханням розглядати дану справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. До суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що у зв'язку із поверненням виконавчого листа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця відсутні правові підстави для скасування арешту майна. Крім того, належним відповідачем по даній справі є ГТУЮ у Дніпропетровській області в особі Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомост», [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості були задоволені в повному обсязі. Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. 11 грудня 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП №45748198 за виконавчим листом №199/2362/14, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська 27.11.2014. 12 грудня 2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. була винесена постанова про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. 18 грудня 2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. винесено постанови про арешт коштів боржників. 30 березня 2015 року виконавчий лист №199/2362/14, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 27.11.2014, було повернуто стягувачеві ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомост» про стягнення заборгованості закрито. Відмовлено у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року залишено без змін. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В рішенні по справі «Onerylidiz проти Туреччини» Європейський суд висловився наступним чином: «Справжнє, ефективне здійснення права, що охороняється цією нормою, не залежить від одного обов'язку держави не втручатися і може вимагати забезпечення позитивних заходів щодо захисту, особливо, якщо існує позитивний зв'язок між заходами, здійснення яких заявник вправі очікувати від державних органів, і ефективним користуванням його майном…» В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.ч.4,5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт на майно, що накладений постановою від 12.12.2014 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. на підставі виконавчого листа виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська №199/2362/14 в межах виконавчого провадження, порушує можливості реалізації позивачами своїх прав власності на це майно, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивачів підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті майна позивачів. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.; на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. та на користь ТОВ «Автомост» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Outcome: approved