Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «АвтоКраз» звернулось до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин та зняття з реєстрації місця проживання. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що Холдингова компанія «АвтоКраз» (протоколом Загальних зборів акціонерів № 21 від 21.03.2012 року найменування змінене на Публічне акціонерне товариство «АвтоКраз») є власником гуртожитку № 9 за адресою: [ADDRESS]. В даному гуртожитку Публічним акціонерним товариством «АвтоКраз» було надано у користування жиле приміщення [PERSON]. Станом на 20.11.2013 року [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS], але фактично у гуртожитку не проживає з липня 2003 року. Фактичне місце проживання відповідача невідоме. З огляду на такі обставини позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду направив заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу без його участі; проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України - за адресою місця проживання чи місця перебування фізичної особи, зареєстрованої у встановленому законом порядку. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності № 181, виданого 11 липня 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області за № 1130 від 06.07.2001 року про оформлення права власності ВАТ ХК «АвтоКрАЗ» (протоколом загальних зборів № 21 від 21.03.2012 р. найменування товариства змінено на ПАТ «АвтоКрАЗ») є власником будівлі гуртожитку [ADDRESS]. Відповідно до наявної світлокопії «Форми А» - [PERSON] з 02.07.2003 року значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] у спірному гуртожитку не проживає з липня 2003 року; речі, що їй належать, в гуртожитку відсутні, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом № 18 від 20.11.2013 року. Відповідач з реєстраційного обліку за місцем реєстрації в добровільному порядку, незважаючи на факт не проживанням в гуртожитку, не знялася та залишається зареєстрованою. Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 вищевказаного Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. На підставі встановлених в судовому засіданні обставин та підстав, беручи до уваги відсутність відповідача в спірному гуртожитку понад 6 місяців, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved