Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

у грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути з відповідача заборгованість відповідно до договору банківського вкладу, укладеного між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» 25 жовтня 2013 року № 669714/2013 у розмірі 50 001 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 4 грудня 2014 року становить 765 015 грн. 30 коп. Крім того, просив стягнути з заборгованість за відсотками відповідно до договору банківського вкладу у розмірі 4 911, 75 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 4 грудня 2014 року становить 75 149 грн. 78 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25 жовтня 2013 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу на вимогу «Тринадцяти місячний» № 669714/2013 у доларах США із виплатою процентів банком у розмірі за ставкою 10,75 % річних. Згідно даного договору банк прийняв, а вкладник передав до Банку грошові кошти у сумі 50 001 доларів США до першої вимоги вкладника. 1 грудня 2014 року він звернувся в телефонному режимі до Банку про повернення вкладу (депозиту). Однак, відповідь від Банку не надійшла, а кошти в розмірі 50 001 доларів США (сума вкладу) та 4 911,75 доларів США (визначені договором відсотки) йому не повернуті. Такі дії відповідача позивач вважає такими, що порушують положення договору, законодавство та його права як споживача. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву просив судовий розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про задоволення позову. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу на вимогу «Тринадцяти місячний» № 669714/2013 в доларах США. Пунктом 1.5 договору банківського вкладу визначено, що виплата процентів, нарахованих на вклад за ставкою 10,75 % річних, здійснюється згідно з умовами Договору та правил. Згідно пункту 1.7 цього Договору дата вимоги вкладником вкладу - 25 листопада 2014 року (а.с. 6). Факт внесення позивачем коштів на депозитний рахунок підтверджується квитанцією від 25 жовтня 2013 року № 1138013, з якої вбачається, що [PERSON] вніс кошти на депозит банку у розмірі 50 001 грн. (а.с. 7). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2)належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Частиною 1 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Виходячи із встановлених судом обставин та наведеного нормативного обґрунтування, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свої зобов'язання по депозитному договору, не повернув позивачу кошти, вкладені ним на депозитний рахунок банку та відсотки за користування такими коштами. Крім того, належних доказів, які б спростовували позицію позивача, викладену у позовній заяві, в супереч вимогам статті 60 ЦПК України, відповідачем суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що право позивача підлягає захисту, а заявлений позов задоволенню. Також судом зазначається про те, що згідно частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача по справі необхідно стягнути судові витрати у розмірі 3 654 грн. на користь держави.

Outcome: approved