Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У жовтні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначав, що 18 травня 2012 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ТОВ «Просто Фінанс» відступило позивачу свої «права грошових вимог» до боржників за кредитними договорами згідно переліку у додатку № 1 до договору. Так позивач набув право вимоги до [PERSON] - боржника за кредитним договором № 03007765182 від 12 вересня 2008 року. Станом на 10 вересня 2013 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитом в загальній сумі 47 770,76 грн., з яких заборгованість за кредитом - 35 543,52 грн., по відсотках - 9 444,53 грн., за комісією - 1328,25 грн. і штраф - 1 454,46 грн. [PERSON] позов не визнав. Суду пояснив, що кредитний договір між ним та ТОВ «Просто Фінанс» укладався. Через складний матеріальний стан він не зміг виконувати своїх зобов»язань. У липні 2011 року ТОВ «Просто Фінанс» звернулося в суд з позовом до нього про стягнення заборгованості, і рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 жовтня 2011 рокуё яке набрало законної сили, з нього на користь кредитора були стягнуті заборгованість по кредиту в сумі 30 499,32 грн., прострочена заборгованість за щомісячними платежами - 5 997,31 грн. та штрафи в сумі 1 044,15 грн., а всього - 37 540,78 грн. Отже, відповідач вважав, що повторне стягнення з нього заборгованості за тим самим кредитним договором не відповідає закону. Суд, дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення відповідача, встановив такі фактичні обставини справи: 12 вересня 2008 року між ТОВ «Просто Фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03007765182, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг 42 165,00 грн. на строк до 10 вересня 2013 року зі сплатою 13,99 відсотків річних та щомісячною комісією 0,15%. [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, в зв»язку з чим утворилася заборгованість. У липні 2011 року ТОВ «Просто Фінанс» звернулося до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в загальній сумі 37 540,78 грн. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 жовтня 2011 року (а.с.45-46), яке набрало законної сили, позов було задоволено повністю: з [PERSON] була стягнута заборгованість по кредиту в сумі 30 499,32 грн., прострочена заборгованість за щомісячними платежами - 5 997,31 грн. та штрафи в сумі 1 044,15 грн., розраховані станом на 10 червня 2010 року. Під час розгляду цієї справи відповідач [PERSON], заперечуючи позов, звертав увагу суду на те, що розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «Кредитні ініціативи», відрізняється від розрахунку, з якого виходив первісний кредитор, і з яким погодився суд у рішенні від 18 жовтня 2011 року. Так, зазначеним рішенням з нього була стягнута достроково вся заборгованість по тілу кредита в сумі 30 499,32 грн. Новий кредитор, окрім того, що просить вдруге стягнути тіло кредита, зазначає, що його розмір становить іншу суму - 35 543,52 грн. Надати пояснення таким розбіжностям відповідач не зміг. У звя'зку з цим та у відповідності до пункту 4 частини першої статті 169 ЦПК України, суд викликав в судове засідання представника позивача для надання пояснень (ухвали від 17 грудня 2013 року, а.с.51, від 12 березня 2014 року, а.с.65). Позивач свого представника в судове засідання не направив. Ухвалою (а.с. 105) від 7 серпня 2014 року суд просив позивача письмово пояснити, чому залишок по тілу кредиту за розрахунками ТОВ «Просто Фінанс» відрізняється від розрахунків первісного кредитора, та виходячи з якої суми боргу по тілу кредита відбувалося нарахування відсотків, комісії та штрафних санкцій. Ухвалу суду позивач отримав 1 вересня 2014 року, що підтверджується розпискою про отримання рекомендованого листа (а.с. 108). Письмових пояснень позивач суду також не надіслав. Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою та другою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі…Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов»язання залишаються невиконаними належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Предметом доказування у цій справі є не тільки сам факт невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, але й розмір його заборгованості. Позивач повинен надати суду докази на користь заявленої ним суми боргу. Позивач провів розрахунок заборгованості (а.с. 20), виходячи з розміру тіла кредита в сумі 35 543,52 грн., в той час як суд у рішенні від 18 жовтня 2011 року встановив, що заборгованість по тілу кредита становить 30 499,32 грн. Первісний кредитор надавав інший розрахунок заборгованості - у відповідності по пункту 2.5. кредитного договору просив стягнути заборгованість по так званим щомісячним платежам, які включали в себе відповідну частину суми кредиту, проценти за користування ним та комісію за управління. Відповідно до пунктів 7.2., 7.3. кредитного договору розмір штрафних санкцій встановлюється в розмірі 20 відсотків від повної суми щомісячного платежу, зобов'язання по сплаті якого порушено, тобто також залежить від заборгованості по тілу кредита. Без надання позивачем додаткових доказів неможливо усунути розбіжності в розрахунках та достовірно встановити розмір заборгованості по кредитному договору. Вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про те, що позивач не надав суду достатніх доказів на користь заявлених вимог, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, відповідно до статей 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed