Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У грудні 2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про зняття арешту з майна, який уточнювався в останнє15.01.2018 року. В позові [PERSON] зазначив, що він є власником земельної ділянки розміром 0,12 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району в ОСГК «Мостобуд 5», 82. У вересні 2017 року, як вказав позивач, він вирішив продати вказану земельну ділянку, однак при укладанні правочину йому стало відомо, що на вказану земельну ділянку був накладений арешт 26.10.2007 року державним виконавцем ВДВС м.Феодосія [PERSON], про який раніше йому не було відомо, як і не відомо підстав накладення вказаного арешту. У звязку з викладеним, позивач звернувся до ВДВС ГТУЮ у Херсонській області щодо надання йому інформації про наявність чи відсутність такого арешту та отримав відповідь, що фактично всі виконавчі провадження знаходяться на території АР Крим, до ВДВС ГТУЮ у Херсонській області жодних виконавчих проваджень та виконавчих листів відносно [PERSON] не надходило, а тому надати інформацію щодо стягувача та виконавчого документа надати не можливо. [PERSON] вважає, що на даний час він позбавлений права розпоряджатись своїм майном, а тому був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом в якому просить суд: - скасувати постанову про арешт майна боржника серії АА №708333 від 26.10.2007 року, винесену державним виконавцем Бандуріною О.Г. відділу державної виконавчої служби м.Феодосія АР Крим; - зняти арешт з земельної ділянки розміром 0,12 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСГК «Мостобуд 5», 82, яка належить [PERSON] на праві власності. В судовому засіданні був присутній представник позивача за довіреністю [PERSON], яка підтримала позов [PERSON] в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, у відповідності до норм до\~ст. 128-130 ЦПК України(а.с.56,60). Причини неявки суду не повідомляв. Заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову та відзиву на позов не надав. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Суд, заслухавши надані пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №710983 від 16.05.2009 року, позивачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1200 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСГК «Мостобуд 5», 82, кадастровий номер :2322183500:12:001:0702. Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 104396322 від 20.11.2017 року, Постановою серії АА №708333 від 26.10.2007 року Відділом державної виконавчої служби у м.Феодосія (державний виконавець Бандуріна О.Г.) було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON]. Відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на території, яка відповідно до Закону України є тимчасово окупованою територією України, м. Феодосія є тимчасово окупованою територією України, тому виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на тимчасово окупованій території України здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Відповідно до ч. 1 ст.. 20 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 1999 року виконавче дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцем знаходження його майна. Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 1999 року у разі якщо у процесі виконавчого провадження держаним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенції державного виконавця, та з' ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходження боржника, місцем його роботи чи місцем знаходження майна боржника, про що повідомляє стагувачу. Суду був наданий паспорт позивача, з якого вбачається, що [PERSON] з 2007 року зареєстрований за адресою: [INFO]. З пояснень представника позивача, які були надані в судовому засіданні та з позовної заяви вбачається, що [PERSON] проживав та працював на території м.Запоріжжя. Тобто виконання виконавчого провадження повинно було виконуватись на території Запорізької області. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» від 1999 року Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» від 1999 року державний виконавець надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» від 1999 року копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Як зазначав позивач в позові та як було зазначено представником позивача в судовому засіданні, про арешт майна [PERSON] стало відомо лише у вересні 2017 року, під час укладання правочину. Право власності на земельну ділянку зареєстровано згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №710983 від 16.05.2009 року. У звязку з чим суд приходить до висновку, що права [PERSON] як сторони виконавчого провадження були порушенні. Згідно відповіді ГТУЮ у Херсонській області від 18.09.2017 року №9594, наданої позивачу вбачається, що фактично виконавчі провадження, які перебувають на території АР Крим, в тому числі по стягненню коштів з [PERSON] О.1., до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області не передавались, а також на виконані у відділі не перебувають. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження за пошуковими критеріями по ПІБ та РНОКПП, інформації відносно зазначеного боржника по зареєстрованим виконавчим провадженням до 2008 року, не знайдено, у звязку з чим, неможливо надати інформацію щодо стягувача та виконавчого документа. Відповідно до п. 3 ч. 1 Розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягають виконавчі провадження, виконання за якими здійснюється на тимчасово окупованій території. Таким чиномсуд визнає, що на даний час на належне [PERSON] майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 03.11.2017 року особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього решту. Статтею 41 Конституції України закріплено - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved