Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

У грудні 2020 року публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі - 4 977 грн. 72 коп. та сплачений судовий збір у розмірі - 2 102 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що 07 жовтня 2019 року між сторонами укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 5646771, за яким застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу марки «MAZDA 3», реєстраційний номер [NUMBER] . 04 лютого 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «HYUNDAI», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП. Відповідно до дослідження № АА 5809 ЕІ-2 від 14 грудня 2020 року, страхового акту № ОЦВ-20-32-22224/1 від 24 лютого 2020 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «HYUNDAI», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 4 977 грн. 72 коп. Позивач відшкодував власнику автомобіля марки «HYUNDAI», реєстраційний номер [NUMBER] , шкоду завдану діями [PERSON] відтак вправі вимагати від винної особи, яка залишила місце пригоди, відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі - 4 977 грн. 72 коп. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач ПАТ «НАСК «Оранта» представника не направив, у заявах від 16 березня 2021 року та 14 квітня 2021 року представник позивача Негрич С.Ю. просив суд розглянути дану справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 13 квітня 2021 року подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2019 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 5646771, за яким застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу марки «MAZDA 3», реєстраційний номер [NUMBER] . 04 лютого 2020 року у місті Києві по вулиці Жмаченка, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «MAZDA 3», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «HYUNDAI», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 04 лютого 2020 року є доведеною. Відповідно до дослідження № АА 5809 ЕІ-2 від 14 грудня 2020 року, страхового акту № ОЦВ-20-32-22224/1 від 24 лютого 2020 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «HYUNDAI», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 4 977 грн. 72 коп. Згідно із реєстром безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання від 03 березня 2020 року ПАТ «НАСК «Оранта» переказало на користь потерпілої особи грошові кошти у розмірі - 4 977 грн. 72 коп. Відповідно до статті 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. За змістом статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма міститься у положеннях статті 27 закону України «Про страхування». Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 1 051 грн. 00 коп. У зв`язку із визнанням відповідачем позову поверненню позивачу підлягає судовий збір у розмірі - 1 051 грн. 00 коп.

Outcome: approved