Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. У січні 2012 року шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] є студентом денної форми навчання Національного університету водного господарства та природокористування, навчається на контрактній основі, стипендії не одержує, перебуває на утриманні позивача та потребує матеріальної підтримки зі сторони батька. Відповідач одержує пенсію та неофіційно працює. Тому [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі ? частини всіх його доходів на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею 23 років або до закінчення нею навчання, 50 % фактично понесених витрат на оплату навчання дочки за 1 семестр 1 курсу та стягувати з нього 50 % витрат по оплаті за навчання дитини з серпня 2014 року і до закінчення навчання. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги та остаточно просила суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею 23 років або до закінчення навчання, стягнути з нього 50 % фактично понесених витрат на оплату навчання дочки за 2 семестри 1 курсу та зобов'язати відповідача в подальшому відшкодовувати позивачу 50 % витрат по оплаті за навчання дитини до досягнення нею 23 років або до закінчення навчання. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно. Проти задоволення решти позовних вимог заперечив та пояснив, що живе виключно за рахунок пенсії, інших доходів не має, крім того, на даний час має непогашені кредити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з тим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 цього ж Кодексу, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27 січня 2012 року. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Остання є студентом першого курсу денної форми навчання інституту агроекології та землеустрою Національного університету водного господарства та природокористування, навчається на контрактній основі, тобто потребує матеріальної допомоги. Загальна вартість освітньої послуги становить 24000 грн. Позивачем сплачено за 1 курс навчання дочки кошти в сумі 6000 грн. [PERSON] працює на посаді головного спеціаліста управління Державної казначейської служби України в Ізяславському районі Хмельницької області, де загальна сума доходу позивача у 2013 році склала 32332 грн. Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області і отримує пенсію за вислугу років в розмірі 1452 грн. 07 коп. на місяць. Наведене не заперечується сторонами та підтверджується: свідоцтвом про народження дочки сторін [PERSON] (а.с. 3), рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2012 року про розірвання шлюбу між сторонами (а.с. 4), договором про підготовку фахівця на умовах повного відшкодування витрат за навчання № 12232 від 12 серпня 2013 року, укладеним між Національним університетом водного господарства та природокористування і [PERSON] (а.с. 6), довідкою Національного університету водного господарства та природокористування про розмір плати за навчання за 1 семестр (а.с. 5), квитанціями про сплату коштів за навчання (а.с. 5, 19), довідкою про доходи позивача (а.с. 12), довідкою про розмір пенсії відповідача (а.с. 34). Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не бере до уваги посилання позивача [PERSON] на те, що відповідач неофіційно працює та має додаткові доходи, оскільки вказана обставина не підтверджується наявними у справі доказами та заперечується [PERSON] Суд також відхиляє посилання відповідача на те, що він сплачує два кредити в банках, та не бере до уваги надані останнім кредитний договір (а.с. 23), довідку про кількість та розмір платежів (а.с. 21) та інформаційну картку для позичальника (а.с. 22), оскільки вказані обставини не мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з положеннями частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приймає визнання відповідачем позову в частині стягнення на користь позивача аліментів в розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно на утримання повнолітньої дочки [PERSON] і вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити. Що стосується решти позовних вимог, суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача половини фактично понесених витрат на оплату навчання дочки за 1 курс та зобов'язання [PERSON] в подальшому відшкодовувати позивачу половину витрат по оплаті за навчання дитини, позивач вказує юридичною підставою позову в цій частині положення ст. 185 СК України, що підтверджено [PERSON] і в судовому засіданні. Однак, позивачем не враховано, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, передбачений главою 16 СК України. В зазначеній главі відсутня норма про обов'язок батьків нести додаткові витрати на повнолітню дитину. Правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину встановлені у ст. 185 СК України, яка міститься у главі 15 СК, та поширюються на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню лише неповнолітніх дітей, а тому правила даної статті не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли між повнолітньою дочкою та відповідачем. Разом з тим, у главі 16 СК України міститься ст. 199, якою передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, на повнолітню дитину, яка навчається, можуть бути стягнуті саме аліменти. Відтак, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. На підставі ст.ст. 185, 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial