Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, посилаючись з урахуванням уточнених позовних вимог, а саме про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, на те, що він перебував у шлюбі з [PERSON] з 09 серпня 2013 року по 17 липня 2015 року. Шлюб розірваний на підставі рішення Димитрівського міського суду Донецької області від 06 липня 2015 року. Від шлюбу має двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Після розлучення [PERSON] стала проживати окремо від нього за адресою своєї матері; з собою вона забрала без його згоди проживати і їхніх дітей. Але він для забезпечення добробуту під час спору добровільно сплачував аліменти зі своєї зарплати для утримання дітей та вів переговори щодо визначення місця проживання дітей та побачень з ними. У вересні 2015 року [PERSON] почала він нього вимагати збільшення розміру аліментів, а у разі відмови пропонувала йому відмовитись від батьківства. Почалися перепони у побаченнях із дітьми. Орган опіки та піклування визначив місце проживання дітей із матірю. Він поки з цим погоджується та виконує рішення органу опіки та піклування. Його колишньою дружиною рішення виконкому Димитрівської міської ради №44 від 20.01.2016 року, яким встановлено такий спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: в день свого відпочинку (субота або неділя), батько о 9.00 забирає дітей за місцем проживання дітей за адресою м. Димитров, пров. Уральський 6/1 та о 17.00 повертає малолітніх в родину матері, [PERSON] не виконується. Так, висновками поліції від 05.12.2015 року, 07.03.2016 року, 14.03.2016 року, 21.03.2016 року, листами від 09.03.2016 року, 15.03.2016 року встановлено: 05.12.2015 року, 06.03.2016 року, 12.03.2016 року, 19.03.2016 року, 20.03.2016 року йому було відмовлено у побаченні з дітьми. За таких умов він змушений звертатись за захистом до суду. Але так як орган опіки та піклування не врахував більшість важливих обставин і підготував однобокий феміністський висновок, який дискримінує його як батька, то він вимушений просити суд, щоб 3 доби на тиждень діти були з ним, а 4 доби з відповідачкою. Вважає, що це буде відповідати справедливості та ст. 141 СК України. Рішення органу опіки та піклування становить у тому, щоб він бачився із дітьми лише 16 годин на тиждень з 168 годин, порушує право на рівність прав по відношенню дітей. Він може надати дітям набагато більше, аніж дає відповідачка, але це не було враховано, не було враховано особисте ставлення дітей до нього, його до дітей, стан здоровя відповідачки, не було проведено бесіди із оточенням, його сусідами, його батьками та багато інших недоліків у роботі служби в справах дітей. Він проживає у квартирі, яка перебуває у власності його батька [PERSON] Раніше вони з колишньою дружиною та дітьми проживали там. Це трикімнатна квартира, обладнана всіма необхідними умовами, знаходиться у належному матеріальному, технічному та санітарному стані; він зареєстрований та проживає у цій квартирі. За місцем проживання скарг від сусідів на нього не надходило. Він має вищу освіту, перспективи карєрного зросту. Не має хронічних захворювань, на обліку у психоневрологічному та інших диспансерах не перебуває і не перебував. Працює з 23.05.2006 року на ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» в якості гроз 5 розряду; у колективі характеризується позитивно, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати близько 7000 грн. Органом опіки та піклування не було враховано, що він навчається у вищому навчальному закладі і в теперішній час знаходиться у відпустці по навчанню аж до серпня 2016 року, а у серпні 2016 року у нього чергова відпустка, тому призначення йому 16 годин на тиждень з 168 завдає йому порушення прав на приймання участі у вихованні дітей. Такі рідкісні зустрічі лише віддаляють його від дітей, що шкодить нормальному та правильному вихованню. Допомагати йому згодна його мати [PERSON]. У характеристиці, наданої ЗОШ №9 зазначено, що батьки приділяють належну увагу вихованню сина. Тобто він нічим не гірше відповідачки і звужувати його права на участь у вихованні сина та дочки не є правильним. У інформації, наданої центром «Бригантина» у секцію «Спортивна аеробіка та фітнес» [PERSON] приводив та забирав він. Згідно інформації дошкільного дитячого закладу №19 «Веселка» він брав активну участь у житті [PERSON], приводив та забирав його з дитячого садка. Він постійно слідкує за станом здоровя дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, у нього з дочкою та сином психологічний контакт, привязаність один до одного. Оскільки [PERSON] декілька разів висловлювалась з погрозами на його адресу, що забере дітей до себе та покине територію України, вважає, що суд має визначити місце проживання його дітей з ним. Зі свого боку він не має наміру перешкоджати колишній дружині в здійсненні її прав та обовязків щодо їхніх дітей. З урахуванням уточнених позовних вимог просив визначити у спілкуванні та вихованні з дітьми [PERSON] та [PERSON] такий спосіб його участі: у четвер о 17.00 він забирає дітей до себе, у пятницю забезпечує дітям відвідування загальноосвітнього та дошкільного навчальних закладів, у суботу та неділю діти з батьком, о 17.00 у неділю батько повертає дітей в родину матері до місця проживання за адресою: [INFO]; у разі тривалих відїздів матері ([PERSON]П.) діти цілодобово знаходяться під наглядом батька. У лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, посилаючись, з урахуванням уточнених позовних вимог, на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого у них є двоє дітей: син [PERSON] та дочка [PERSON]. Подружні відносини з відповідачем не склалися у звязку з тим, що вони мали різні погляди на життя, наслідками чого були постійні сварки з чоловіком, свідком яких були діти, що мало тяжкі наслідки для їх психіки; їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їхніх дітей. Після розірвання шлюбу по домовленості між нею і колишнім чоловіком діти залишилися проживати з нею за адресою: [ADDRESS]. Для проведення весілля вони взяли у борг у її подруги [PERSON], яка проживає у Туреччині, 1500 доларів США. У період шлюбних відносин було частково погашено борг у розмірі 1000 доларів США. З метою погашення залишку боргу вона вимушена була поїхати на недовгий період на заробітки до Туреччини, а саме, щоб доглянути за донькою [PERSON] у період її відсутності з 04.09.2015 року по 21.10.2015 року за винагороду у розмірі заробітної плати гувернантки 300 доларів США. Наприкінці листопада 2015 року [PERSON] повторно запросила її допомоги по догляду за її дитиною; у період з 02.12.2015 року по 01.01.2016 року вона перебувала на заробітку у [PERSON] Під час її відсутності, а саме 28.12.2015 року [PERSON] зустрів їхніх дітей з її сестрою [PERSON] та забрав [PERSON], посилаючись на те, що він сам буде виховувати свою доньку. Сестра звернулась до поліції із заявою, повідомивши про цей випадок, про що начальником Димитрівського відділення поліції винесено висновок від 29.12.2015 року. Повернувшись з відрядження 02.01.2016 року вона намагалась забрати свою доньку, проте [PERSON] відмовив їй повертати доньку, звинувативши її в тому, що вона покинула дітей напризволяще, а сама поїхала відпочивати до Туреччини. [PERSON] відмовив їй навіть бачитися з донькою і тільки після приїзду поліції він допустив її до доньки. 03.01.2016 року [PERSON] повторно відмовив їй бачитись з донькою, у звязку з чим вона вимушена була викликати наряд поліції. За її повідомленням начальником Димитрівського відділення поліції 04.01.2016 року винесено висновок, відповідно до якого справа була закрита з посиланням на те, що в діях [PERSON] та [PERSON] виникли цивільно-правові відносини. 11.01.2016 року, 12.01.2016 року, 21.01.2016 року [PERSON] також не дав їй можливості побачитися з донькою, не допустив до доньки лікаря педіатра. За заявою [PERSON] виконавчим комітетом Димитрівської міської ради винесено рішення №44 від 20.01.2016 року, яким встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми [PERSON] та [PERSON], а саме: в день відпочинку [PERSON], який співпадає з вихідним днем тижня (субота, неділя), батько о 09.00 годин забирає дітей за місцем їх проживання за адресою: м. Димитров, пров.Уральський[ADDRESS], о 17.00 годин повертає малолітніх в родину матері [PERSON] 01.02.2016 року органом опіки та піклування виконкому Димитрівської міської ради за її заявою про визначення місця проживання дітей спільно з матірю прийнято рішення щодо доцільності проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] в родині матері за адресою: м. Димитров, пров. Уральський, б. 6, кв.1. 02.03.2016 року вона прийшла до дому до колишнього чоловіка провідати доньку [PERSON]; побачивши на лобі у доньки велику гематому і перелякавшись за стан її здоровя, вона забрала її до себе додому та звернулась у травматологічне відділення і з того часу донька і син мешкають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідно до вимог ч.2 ст. 84 СК України вона має право на утримання від чоловіка до досягнення [PERSON] трьох років. [PERSON] працює та отримує заробітну плату у середньому 6395,42 грн. на місяць; відповідно до ч.1 ст. 187 СК України ним подано заяву за місцем роботи про відрахування аліментів на дітей з його заробітної плати в розмірі ? частини. Ними угоди про сплату аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] та на її утримання не досягнуто, тому відповідно до ч.3 ст. 181 СК України вважає, що кошти на утримання їхніх дітей (аліменти) повинні бути присуджені за рішенням суду у частині від доходу відповідача. З урахуванням уточнених позовних вимог просила визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] спільно з матірю [PERSON]; стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття; стягувати з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення [PERSON] трьох років. Рішенням Димитрівського міського суду Донецької області від 30 травня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми залишено без задоволення. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на дітей та дружину задоволено частково: визначено місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] разом з матірю [PERSON] за адресою: пров. Уральський, 6/1, м. Мирноград Донецької області; стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини та на користь і на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до виповнення доньці [PERSON] 3 років, тобто до 01.03.2017 року; у задоволенні інших зустрічних позовних вимог відмовлено; стягнення аліментів провадити з 18.03.2016 року; рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах платежу за один місяць; стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 551.20 грн. та на користь [PERSON] судовий збір у сумі 551.20 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю та відмовити відповідачці у задоволенні її зустрічного позову; стягнути з відповідачки сплачений ним судовий збір. В обґрунтування апеляційної скарги [PERSON] посилається на порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права; апелянт вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України, оскільки всупереч розяснень, викладених в абз. 2 п. 8 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення» рішення складено на 31 сторінці та містить забагато опису обставин та міркувань сторін, які не мають правового значення; хоча судом було ретельно досліджено докази по справі, але суд не обґрунтував своє рішення належним чином, визначеним процесуальним законом (суд задовольнив зустрічні позовні вимоги відповідачки про визначення місця проживання дітей в той час, коли діти проживали у відповідачки і судом не було встановлено фактів, що позивач перешкоджає проживанню дітей з матірю); в даному випадку суд не виконав загальні вимоги судочинства захисту порушених прав замість цього суд встановив не оспорюваний факт, що діти проживають з матірю і стягнув судовий збір з позивача, що не є справедливим; суд необгрунтовано стягнув з позивача на користь відповідача 1/3 частину доходу на утримання дітей (не зазначив, чому саме такий розмір буде достатнім для утримання дітей; не врахував, що з вересня 2014 року позивач добровільно сплачує аліменти на утримання дітей; доказів того, що відповідачка вимагала збільшення аліментів суду з боку відповідачки не було надано), тому знов таки при вирішенні питання щодо стягнення аліментів судом не було встановлено порушення прав відповідачки; суд також помилково вважав, що були порушені права відповідачки на отримання аліментів на її утримання (доказів того, що відповідачка вимагала цих аліментів, а стороною позивача було відмовлено у цьому, суду не було надано); оскільки зустрічні позовні вимоги були задоволені частково, то суд не правильно визначився із розміром стягненого з позивача судового збору; відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог про визначення способу у спілкуванні та вихованні з дітьми, суд допустив порушення норм матеріального права, а саме ст.ст. 157, ч.1 ст. 159 СК України; апелянт вважає, що ним належними доказами доведено порушення відповідачкою його прав на спілкування та виховання дітей, але суд замість вчасного захисту розлучив на декілька місяців батька із дітьми, без достатніх підстав та без законного обгрунтування. У судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення законним і обгрунтованим. Від органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради надійшов лист про розгляд справи у відсутності представника. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження і дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення норм матеріального права. Відмовляючи [PERSON] у задоволенні його позовних вимог про встановлення способу його участі у вихованні малолітніх [PERSON] та [PERSON] та спілкуванні з ними, про який просив [PERSON] у позовній заяві, суд першої інстанції виходив з того, що такий спосіб не відповідає інтересам дітей. При цьому судом першої інстанції зазначено, що оскільки [PERSON], [INFO] та [PERSON], 01.03.2014року народження є малолітніми та враховуючи прихильність [PERSON] до матері і його боязнь батька та те, що донька [PERSON] взагалі є дворічною дитиною та потребує материнської турботи та догляду, то спосіб участі батька у вихованні дітей, визначений рішенням органу опіки та піклування від 20.01.2016 року №44 є доцільним та буде відповідати інтересам дітей і тому зміни не потребує; суд також врахував вік малолітніх, конкретні обставини справи, те, що рішення органу опіки та піклування повинно виконуватися на тривалий термін, а не на період відпустки позивача. Суд звернув увагу щодо завчасного повідомлення відповідача про дні та години, коли позивач бажає забрати дітей за місцем їх проживання за адресою: [INFO] з огляду на те, що лише 14.05.2016 року, тобто через 4 місяці з дня прийняття рішення органом опіки та піклування, відповідач отримала інформацію про вихідні позивача. До того ж орган опіки та піклування у своєму рішенні від 11.04.2016 року №001 вказав, що спосіб участі у вихованні дітей, запропонований позивачем у позові, не буде відповідати інтересам дітей. Задовольняючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дітей, суд виходив з того, що [PERSON] та [PERSON] є малолітніми, малолітній [PERSON] має прихильність до матері, [PERSON] взагалі є дворічною дитиною та потребує материнської турботи та догляду, жодних виняткових обставин, щоб розлучити дітей з матірю, не встановлено; при цьому суд зазначив, що доводи позивача про те, що він вже добровільно віддав доньку [PERSON] та згоден з позовом і тому у позові необхідно відмовити, не ґрунтуються на законі. Задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та на своє утримання, суд виходив з положень ст.ст. 180, 182, ч.ч. 2,3,6 ст. 84, ч.2 ст. 80 СК України. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей саме в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] та на її утримання саме в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) [PERSON], суд врахував, що позивач та діти здорові, позивач має утриманців, крім двох дітей та колишньої дружини, ще утриманця свою матір, яка є інвалідом третьої групи та потребує постійного медикаментозного лікування. Проте повністю погодитися з такими висновками суду неможливо. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. А відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Димитрівського міського суду Донецької області від 06 липня 2015 року шлюб між сторонами, зареєстрований 9 серпня 2013 року, розірвано. Після розірвання шлюбу діти за згодою батьків залишилися проживати з матірю [PERSON] за адресою: м. Димитров, пров. Уральський, 6/1. Згідно довідки ВП «Шахта Стаханова», починаючи з 1 вересня 2014 року по січень 2016 року з [PERSON] за його заявою утримувалися аліменти в розмірі 25% на користь [PERSON] на утримання двох дітей, [INFO] і [INFO]. В апеляційному суді [PERSON] пояснив, що аліменти на утримання дітей він сплачує і в наступний час. Як зазначав позивач у позовній заяві з вересня 2015 року після його відмови на вимагання колишньої дружини збільшити розмір аліментів почались перепони у побаченні з дітьми. [PERSON], звертаючись із зустрічними позовними вимогами про визначення місця проживання малолітніх дітей з нею та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей та на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку, також посилалась на конфліктну ситуацію, яка виникла між нею та колишнім чоловіком та бажання отримувати аліменти за рішенням суду. На підтвердження виникнення конфліктної ситуації щодо визначення способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей, а згодом і визначення місця проживання дітей сторонами надані висновки поліції від 5.12.2015 року, 29.12. 2015 року, 04.01.2016 року, 13.01.2016 року, 23.01.2016 року, 07.03.2016 року, 21.03.2016 року, 29.05.2016 року за зверненнями як [PERSON], так і [PERSON], які досліджені судом першої інстанції. Судом першої інстанції досліджені і інші зібрані по справі докази. Так, згідно рішення виконавчого комітету Димитрівської міської ради від 20.01.2016 року №44, прийнятого за заявою позивача, встановлено такий спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]: в день його відпочинку, який співпадатиме з вихідним днем тижня (субота або неділя), батько о 09.00 год. забирає дітей за місцем їх проживання за адресою: [INFO], о 17.00 год. повертає малолітніх в родину матері [PERSON]. [PERSON] зобовязаний заздалегідь надавати матері дитини [PERSON] відомості щодо днів свого відпочинку з метою забезпечення систематичних зустрічей з дітьми. Відповідальність за життя та здоровя дітей під час зустрічей покладено на батька. Проте, як вбачається з висновків Димитрівського відділення поліції Красноармійського ВП ГУНП в Донецькій області від 07.03.2016 року, 14.03.2016 року, 21.03.2016 року, 28.03.2016 року [PERSON] звертався з приводу невиконання [PERSON] рішення виконавчого комітету Димитрівської міської ради від 20.01.2016 року та чинення перешкод у спілкуванні з дітьми. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Димитрівської міської ради від 11.04.2016 року №001 щодо визначенні способу участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей, наданого в межах розгляду даної цивільної справи, спосіб участі, запропонований [PERSON] в позовних вимогах, а саме: о 17.00 год. щочетверга батько забирає дітей до себе, забезпечує в пятницю відвідування дітьми навчальних закладів, проводить дозвілля з ними у вихідні дні тижня та повертає малолітніх о 17.00 год. щонеділі в родину матері [PERSON]; у разі тривалих відїздів [PERSON] діти цілодобово знаходяться під наглядом батька, не буде в повній мірі відповідати інтересам дітей, посилаючись на те, що такий спосіб є варіантом короткочасного проживання дітей в його родині. Батько пояснив такі вимоги перебуванням на даний час у відпустці. Членами комісії визнано дані вимоги не досить обґрунтованими, зауважено громадян на необхідності складання документу для можливості його виконання на необмежений термін. При цьому у висновку, зокрема зазначено, що мати дітей заперечує проти ночівлі дітей у [PERSON], аргументуючи свою позицію часто вибуховим характером батька, його схильністю до вживання спиртних напоїв, проявом недостатньої уваги до дітей. [PERSON] через недовіру до громадянина, невпевненість в його намірах, мати пропонувала вирішити способи участі батька з дітьми в її присутності. На думку членів комісії, через наявність конфлікту між батьками, що може спричинити сварку, свідками якої будуть діти, на сьогодні таке проведення дозвілля неприйнятне. У висновку також зазначено, що в процесі розгляду питання [PERSON] і [PERSON] дійшли згоди щодо наступного способу участі громадянина у вихованні малолітніх [PERSON] та [PERSON] та спілкуванні з ними: щосуботи та щонеділі о 9.00 год. батько забирає дітей за місцем їх проживання за адресою: [INFO], б. 6, кв.1 та о 19.00 повертає малолітніх в родину матері.

Outcome: partial