Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №б/н від 01.07.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте відповідач належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.10.2015 року, у сумі 20276 грн. 37 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3066 грн. 27 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13068 грн. 37 коп., заборгованістю за пенею та комісією в сумі 2700 грн. 00 коп., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору у розмірі 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), та у сумі 941 грн.73 коп. штраф (процентна складова). У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. Представник позивача ПАТ Комерційний Банк Приватбанк [PERSON], що діє за довіреністю № 2516-О від 16 серпня 2013 року (а.с.52), який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розписками про отримання судових повісток (а.с.27,31,38,42,45) та телефонограмою (а.с.50), в засідання суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, причину виниклої заборгованості пояснила складними сімейними обставинами. Зазначила, що розмір заборгованості не відповідає дійсності, оскільки вона після закінчення дії картки більше платежів не вносила. Зазначила, що після закінчення дії кредитної картки у 2009 році, нової картки не отримувала. Просить застосувати строк позовної давності, про що зазначила в судовому засіданні. Дослідивши подані позивачем документи, вислухавши відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитного договору №б/н від 01.07.2006 року (а.с.9), остання отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно пункту 2 Умов і правил надання банківських послуг, кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення) (а.с.10). Відповідно до п. 9.12 розділу І Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же термін (а.с.14). Відповідно до пункту 3.1.1 розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг, строк дії картки вказано з її лицьового боку (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с.14 об.) За змістом пункту 5.3 розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг, строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем визначено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору (а.с.15). Пунктом 5.4. розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг, строк погашення Кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (в полі MONTH) передбачено по платіжним картам без встановленого мінімального обовязкового платежу (а.с.15). Таким чином, підписуючи заяву клієнта від 01 липня 2007 року (а.с.9), [PERSON] була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг. Вся інформація, яку банк має повідомити позичальнику міститься у змісті кредитного договору є вичерпною. Підписавши договір відповідач погодилася з умовами надання кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 01.07.2006 року станом на 31.10.2015 року, має заборгованість у сумі 20276 грн. 37 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3066 грн. 27 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13068 грн. 37 коп., заборгованістю за пенею та комісією в сумі 2700 грн. 00 коп., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору у розмірі 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), та у сумі 941 грн.73 коп. штраф (процентна складова) (а.с.5-8). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 527 ЦК України\~передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд вважає, доведеним факт укладання кредитного договору між позивачем та відповідачем та факт не виконання відповідачем в повному обсязі своїх зобов'язаннь за договором, в результаті чого утворилась заборгованість в зазначеному вище розмірі яку відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд, також вважає вірним розрахунок заборгованості, що утворилась на час звернення позивача в суд з позовом за захистом порушених прав, і не приймає до уваги доводи відповідача про сплату кредиту в меншому розмірі ніж зазначено в розрахунку, оскільки [PERSON] не надала будь яких належних і допустимих доказів в підтвердження свої заперечень, зазначивши, що такі документи були знищені під час проведення АТО у м. Словянську, коли її будинок було зруйновано. Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності, суд виходить із такого. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року та № 6-127цс14 22 жовтня 2014 року. Відповідно до умов Кредитного договору, укладеного між позивачем і [PERSON] договір від 01.07.2006 року діє протягом 12 місяців з моменту підписання (п. 9.12 розділу І Умов та правил надання банківських послуг). Строк дії платіжної карти вказаний з її лицьового боку (місяць і рік) - останній календарний день зазначеного місяця(пункт 3.1.1 розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг). Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно інформації наданої позивачем № 30.1.0/2-20160126/4493 від 02.02.2016 року (а.с.51), термін дії кредитної картки № 4149605363761099, сплинув 31.07.2009 року. Перевипуску кредитної картки не було. З урахуванням положень пункту 9.12 розділу І, пунктів 5.3. і 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг та

Outcome: dismissed