Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2014 року був задоволений її позов до [PERSON] та [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Відповідно до даного рішення, суд встановив порядок користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , виділивши у користування [PERSON] ізольовану кімнату площею 10,5 кв.м., [PERSON] ізольовану кімнату площею 13,3 кв.м., [PERSON] ізольовану кімнату 17,3 кв.м., залишивши в загальному користуванні кухню, балкон, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу. Спірна квартира являється спільною частковою власністю позивача та відповідачів яким належить по 1/3 частині кожному та складається з житлової кімнати площею - 13,3 кв.м., житлової кімнати площею - 17,3 кв.м., житлової кімнати площею - 10,5 кв.м. В квартирі зареєстровані позивач разом з чоловіком та трьома неповнолітніми доньками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, зареєстровані відповідачі [PERSON] - мати позивачки, та [PERSON] , разом з повнолітнім сином, яка являється рідною сестрою позивача. Сину відповідачки [PERSON] належить на праві власності окреме житло. На даний час склалася ситуація при якій розмір житлової кімнати якою користується позивач не тільки не може задовольняти потреби позивача, її родини, в тому числі неповнолітніх дітей в той час як відповідачі користуються кімнатами значно більшою прощею, фактично проживаючи в них одні. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду на просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділити у користування [PERSON] ізольовану кімнату розміром 17,3 кв.м., [PERSON] ізольовану кімнату площею 13,3 кв.м., [PERSON] ізольовану кімнату площею 10,5 кв.м., залишивши в загальному користуванні: кухню розміром - 8,0 кв.м., балкон - 2,2 кв.м., ванну кімнату - 2,7 кв.м., вбиральню - 1,4 кв.м., коридор - 15,6 кв.м., вбудовану шафу - 1,3 кв.м. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2019 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 21). Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30.06.2020 підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. При цьому, представник зазначив, що підставами для зміни встановленого порядку користування квартирою вказані в позову, зокрема, розмір житлової кімнати, якою користується позивач не може задовольняти потреби позивача та її родини. При цьому, зазначив, що позивач має намір повернутись і проживати у вказаній квартирі Відповідачі позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснили, що визнають права позивача на частку у вказаній квартирі, окрім того, не заперечують і ніколи не заперечували, щоб позивач проживала у вказаній квартирі. Проте, вони заперечують щодо саме такого порядку користування квартирою, який просить встановити позивач. Пояснюючи це тим, що вони самостійно несли витрати на облаштування вказаної квартири, робили ремонт, купували меблі, облаштовували квартиру. При цьому. Позивач участі в цьому не приймала, комунальні послуги позивач також не сплачує, жодних витрат по утриманню своєї власності не несе. При цьому, кімната яку їй було виділено в користування є вільною, відповідачі нею не користуються, на відміну від кімнати, яку позивач просить виділити у вказаному позові, яку, наразі використовує для проживання відповідач [PERSON] та її син. Вказують, що позивач жодного дня не проживала в квартирі, проте вони не заперечують проти проживання позивача у вказаній квартирі, в кімнаті, яка була виділена їй у користування згідно з рішенням суду. Свідок [PERSON] , який є сином відповідача [PERSON] підтвердив, що позивач жодного дня в квартирі не проживала, нічого в квартиру не купувала, а також те, що за кошти відповідачів в квартирі були встановлені нові металопластикові вікна, покладено паркет, куплено шафи, поклеєно обої. Також зазначив, що за час його проживання у вказаній квартирі, в ній за кошти відповідачів неодноразово робився ремонт як з метою поліпшення умов проживання, так і з метою усунення аварійних поломок, як, наприклад, заміна сантехнічного обладнання. Допитана в судовому засіданні [PERSON] під присягою підтвердила, що позивач в квартирі ніколи не проживала, ремонт не робила. Допитана в судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що позивач в квартирі не проживала, вказувала, що вони з [PERSON] ніколи не були проти її проживання в квартирі. Підтвердила, що за цей час в квартирі неодноразово робився ремонт, участі в якому позивач не брала. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно з розпорядженням орану приватизації №919 від 02.12.2011 прохання наймача [PERSON] про передачу квартири, в якій вона мешкає і яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] задоволено і передано вказану квартиру в приватну спільну власність (а.с. 6). Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2014 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Встановлено порядок користування жилим приміщення в квартирі [ADDRESS] виділено у користування [PERSON] ізольовану кімнату площею 10,5 кв.м., [PERSON] ізольовану кімнату площею 13,3 кв.м., [PERSON] ізольовану кімнату площею 17,3 кв.м., залишивши в загальному користуванні: кухню, балкон, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 7-8). При цьому, в судовому рішенні встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] якій належить на праві приватної власності 1/3 її частина, відповідачам [PERSON] і [PERSON] також на праві приватної власності належить по 1/3 її частині кожній. Відповідно до технічного паспорту, квартира [ADDRESS] , розташована на 4 поверсі 10 поверхового будинку та складається з: 3 кімнат жилою площею 41,1 кв.м, у тому числі: 1-а кімната - 13,3 кв.м, 2-а кімната - 10.5 кв, мя, 3-тя кімната - 17,3 кв.м, кухні площею - 8,0 кв.м, ванної кімнати - 2,7 кв.м, вбиральні (поєднаної) - 1,4 кв.м, коридору -15,6 кв.м та вбудованої шафи - 1,3 кв. м. Квартира обладнана балконом площею 7,35 кв.м., лоджією площею 2,2 кв.м(а.с. 9). За даними реєстру територіальної громади м.Києва, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , в квартирі зареєстровані: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Непорушність права власності закріплено в ст. 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. За приписами ч.1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку. Судом встановлено, що спірна квартира перебуває у спільній частковій власності сторін по справі, кожному з яких належить по 1/3 частині квартири. Житлова площа квартири складає 41,1 кв.м. Отже, ідеальна частка кожного співвласника в житловій площі складає 13,7 кв.м. Позивач просить виділити собі у користування кімнату площею 17,3 кв.м, якою наразі користується [PERSON] , [PERSON] просить залишити в користуванні кімнату площею 13,3 кв.м, якою вона заразі користується, а [PERSON] просить виділити у користування ізольовану кімнату площею 10, 5 кв. м, яка наразі є вільною, користування якою визначено за позивачем на підставі судового рішення. Тобто, позивач просить виділити у спільне користування відповідачів кімнати меншої площі, ніж складає їх спільна частка житлової площі в спільній власності. При цьому, у своє користування позивач просить виділити найбільшу кімнату 17, 3 кв.м, що також не відповідає розміру її частки. Окрім того, суд бере до уваги, що рішення Святошинського районного суду м.Києва від 02.10.2014 приймалось за позовом [PERSON] , яка сама запропонувала виділити в її користування кімнату розміром 10,5 кв.м. Рішення набрало законної сили. Нових обставин. Які могли б сприяти зміні встановленого порядку користування позивачем не вказано. Таким чином, враховуючи розмір житлової площі, яка припадає на кожного із співвласників, суд доходить висновку, що виділення у відособлене користування кожному з них частини квартири, яка б відповідала їх ідеальним часткам не вбачається можливим, запропонований позивачем варіант не відповідає вимогам законодавства та порядку фактичного користування квартирою та призведе до порушення прав інших співвласників щодо володіння та користування квартирою, відповідачі не погоджуються на зменшення їхньої частки у праві користування квартирою, а тому встановити новий порядок користування спірним житловим приміщенням у судовому порядку неможливо. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. З викладеного,

Outcome: dismissed