Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] , в особі представника адвоката Тивоненка Данила Руслановича, звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи перший відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, про захист прав споживачів. В обґрунтування позову зазначено, що 03.08.2021 позивач, через веб-сайт «Автоматизована система виконавчого провадження», дізналась, що вона знаходиться в Єдиному реєстрі боржників. Того ж дня представник позивача адвокат Тивоненко Д.Р., склав та направив адвокатський запит до Першого відділу державної виконавчої служби у м.\~Вінниці Центрально-Західного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.\~Хмельницький) з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. 13.08.2021 представник позивача отримав інформацію від ВДВС про те, що виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.\~Хмельницький) постановою від 12.08.2019 відкрито виконавче провадження №\~59629760 з примусового виконання виконавчого напису, згідно з яким борг позивача перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами» становить 38\~838,65. До 13.08.2021 позивач про існування виконавчого провадження не знала, жодних документів, повідомлень від третіх осіб або відповідача не отримувала. Позивач не погоджується із законністю вчинення вказаного виконавчого напису та вважає, що він є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», так як вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався нечинним законодавством, не перевіривши безспірність вимог. На підставі викладеного, просила суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 11.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та проведення судового засідання по суті призначено на 08.12.2021. Від представника позивача адвоката Тивоненка Д.Р., надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім цього, вважає клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді неприйнятним, у зв`язку з тим, що відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог та саме дії відповідача призвели до того, що позивач була змушена звернутись до суду із цим позовом, її майно та рахунки арештовані виконавчою службою. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України. Просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. № 5793 від 10.07.2019 таким, що не підлягає виконанню та не заперечують про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн, посилаючись на ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Інші вимоги позивача, такі як стягнення орієнтованих судових витрат в розмірі 17\~000,00 грн відповідачем не визнаються. Треті особи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, пояснень суду не подали, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 5793 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №\~1516/4209DCLRKZPT від 24.09.2014, укладеним позивачем з ПАТ «Платинум Банк», заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 28). Як зазначено у виконавчому написі, правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Платинум Банк», на підставі Договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 про відступлення права вимоги за Кредитним договором № 1516/4209DCLRKZPT від 24.09.2014, є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». В свою чергу правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 є ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Строк, за який проводиться стягнення за виконавчим написом: з 20.07.2015 по 07.06.2019 включно. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 38\~838,65 грн (а.с.\~28). Зі змісту оспорюваного виконавчого напису випливає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 1516/4209DCLRKZPT, укладеним 24.09.2014, за період 20.07.2015 по 07.06.2019. Однак, вказаний договір був укладений 24.09.2014 між позивачем та ПАТ «Платинум Банк». При цьому, матеріали справи не містять та відповідачем не надано жодних доказів правонаступництва за вказаним кредитним договором, а також у суду відсутні документи, які б обґрунтовували правильність розрахунку заборгованості та періоду виникнення заборгованості, а отже відсутні докази наявності безспірності заборгованості. Крім того, ухвалою суду від 11.10.2021 було задоволено клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічова\~О.М.\~належним чином\~завірених копій\~документів,\~на підставі\~яких було\~вчинено виконавчий\~напис №\~5793\~від 10.07.2019\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «ФК\~управління активами»\~суми боргу\~у розмірі\~38\~838,65\~грн та у ТОВ «ФК\~управління активами»\~належним чином\~завірених копії\~документів,\~які були\~надані приватному\~нотаріусу Київського\~міського нотаріального\~округу Гуревічову\~О.М.\~для вчинення\~виконавчого напису\~№ 5793\~від 10.07.2019\~(у\~т.ч.\~кредитний договір,\~договори про\~відступлення права\~вимоги тощо). Однак затребувані документи до суду не надано. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст.\~87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі №\~916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. [PERSON] у позовній заяві зазначає, що стягувач взагалі не надсилав боржнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, а про наявність заборгованості вона дізналася через веб-сайт «Автоматизована система виконавчого провадження», оскільки вона є Єдиному реєстрі боржників. Крім того, ТОВ «Фінансова компанія управління активами», звертаючись до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, не надало підтвердження про отримання [PERSON] вимоги про сплату боргу, тому позивач була позбавлена можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. 05.10.2021 від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» надійшла заява про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, в якій він просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим\~О.М. № 5793 від 10.07.2019 таким, що не підлягає виконанню та не заперечують про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн, посилаючись на ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Інші вимоги позивача, такі як стягнення орієнтованих судових витрат в розмірі 17\~000,00 грн відповідачем не визнаються. Відповідно до п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів в редакції змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 1516/4209DCLRKZPT, укладеного 24.09.2014 між позивачем та ПАТ «Платинум Банк», оскільки п. 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послався приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов\~О.М. у виконавчому написі № 5793 від 10.07.2019. Таким чином, станом на 10.07.2019 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості, що виникла за кредитним договором №\~1516/4209DCLRKZPT від 24.09.2014. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем визнаються позовні вимоги в цій частині, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 5793, вчиненого 10.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим\~О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК управління активами» заборгованості в загальному розмірі 38\~838,65 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті 50 відсотків судового збору в сумі 454,00 грн (від 908,00 грн) за звернення позивача до суду із позовною заявою підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. До матеріалів справи долучено: копію Договору № 03/08 про надання професійної правничої допомоги адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» клієнтові [PERSON] від 03.08.2021, копію ордеру серії АР № 1006393 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Тивоненком Д.Р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001616, копію переліку вартості послуг за договором від 06.09.2021 та копію Акта № 2 надання послуг до Договору № 03/08 про надання професійної правничої допомоги від 08.09.2021. Крім цього, представником позивача адвокатом Тивоненком Д.Р., додатково зазначено, що стягненню підлягає сума в розмірі 5\~000 грн, оскільки фактично ним були надані послуги, викладені в Акті № 2 надання послуг до Договору № 03/08 про надання професійної правничої допомоги від 08.09.2021, окрім п. 7, яким визначено представництво інтересів клієнта у суді. З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума у розмірі 5\~000,00 грн, яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved