Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

У вересня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовна заява мотивована тим, що 08 лютого 2018 року біля 09 години на автодорозі Т - 02-33 «Вапнярка - Крижопіль ПП» Загнітків» водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «DAEWOO MATIZ» д/н [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «NISSAN», державний номер [NUMBER] , під його керуванням, сим порушив п.11.3 Правил дорожнього руху: «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу». Вказаними діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 10 травня 2018 року (справа №142/153/18) [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім цього [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.. 126 ч. 2 КУпАП 08 лютого 2018 року на автодорозі Т - 02-33 «Вапнярка - Крижопіль ПП» Загнітків» автомобілем марки «DAEWOO MATIZ» д/н [NUMBER] без права керування даним транспортним засобом. Згідно висновку авто товарознавчого дослідження № 8/Д/19 проведеного судовим експертом Сидорюком В.А. матеріальний збиток, спричинений йому пошкодженням автомобіля був визнаний в розмірі 60408,14 грн. Відповідач добровільно не відшкодував спричинені збитки. З урахуванням зазначеного, просив стягнути з відповідача на його користь 60408,14 грн., завданої внаслідок пошкодження автомобіля, а також витрати на правову допомогу. Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 квітня 2020 року у даній справі було залучено в якості третьої особи, яа не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПАТ «Страхова компанія «ВУСО». В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засідання позов не визнали, посили відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причина неявки суду невідома, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Внаслідок ДТП автомобіль марки «NISSAN», державний номер [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень, чим позивачу як власнику автомобіля завдано матеріальних збитків, які підлягають стягненню з відповідача. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК» ВУСО» за Полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності серії АМ № 2231854. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції чинній на час вчинення ДТП, (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 1.6 статті 1 Закону передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про дорожній рух» - право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням транспортного засобу з установленим терміном дії. Відповідно до визначень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у редакції чинній на час вчинення ДТП, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно із пунктом 2.2 статті 2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Із системного аналізу вказаних положень законодавства та умов укладеного між сторонами договору, вбачається, що необхідною умовою для виникнення обов`язку страховика здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власнику наземного транспортного засобу є настання страхового випадку, внаслідок якого спричинено шкоду третім особам під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням власника або особи, яка на законних підставах володіє ним та має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Встановлено, що під час вчинення ДТП, водієм автомобіля марки «DAEWOO MATIZ» д/н [NUMBER] , був [PERSON] та, що на момент ДТП водій [PERSON] не мав посвідчення водія, тобто не мав законних підстав для керування автомобілем марки «DAEWOO MATIZ» д/н [NUMBER] , отже він не відноситься до осіб, відповідальність яких застрахована згідно з полісом № АС / 7200313 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже підстави для стягнення страхового відшкодування із страхової компанії відсутні, оскільки за страховим полісом серії АМ № 2231854 була застрахована цивільно-правова відповідальність осіб, які правомірно експлуатували транспортний засіб, однак [PERSON] до таких осіб не відноситься, у зв`язку з відсутністю у нього посвідчення водія відповідної категорії, а тому вказана ДТП не є страховим випадком. Оскільки факт завдання шкоди позивачу не є страховим випадком, то потерпілий не позбавлений права вимагати відшкодування такої шкоди на підставі загальних правил, передбачених ЦК України, а саме на підставі ст. 1187 ЦП України. Крім того, факт шкоди підтверджується висновком авто товарознавчого дослідження № 8/Д/19 проведеного судовим експертом Сидорюком В.А. (а.с. 14-23), а також узгоджується позицією постановою Верховного суду від 10 жовтня 2018 року справа № 161/8578/16. На підставі викладеного і

Outcome: approved