Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У грудні 2020 року представник позивача звернувся до суду із позовом, яким просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги мотивує тим, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23.09.2006 року, який було розірвано 18.10.2011 року. [INFO] у них народився син [PERSON] . Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя. Всі питання щодо виховання дитини вирішується позивачем самостійно без участі підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. За вказаного, змушена звернутись до суду із позовною заявою про позбавлення [PERSON] ,[INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2021 року позовну заяву залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, які представник позивача виконав. Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.02.2021 року прийнято справу до провадження, призначено підготовче засідання та 17.05.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Відповідно до ухвали суду від 12.08.2021 року за клопотанням представника позивача витребувано від Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької Міської ради - висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача надав, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у їх відсутності, просив задовольнити позовні вимоги, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористався. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської радив судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, підтримала висновок органу опіки та піклування. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2011 року розірвано. Відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про зміну імені виданим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області від 20.09.2012 року [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] . Після реєстрації шлюбу у 2015 році [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.05.2012 року у справі №1109/4026/12 (номер провадження 2/1109/2251/12) стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 квітня 2012 р. до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Згідно довідки державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Степанова Є.С. за №8686 від 08.08.2018 року [PERSON] дійсно не отримувала аліменти [PERSON] у період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року згідно виконавчого листа №1109/4026/2012. Борг по аліментам станом на 01.09.2018 року становить 63 936,24 грн. Відповідно до характеристики, наданої директором НВК №26 від 03.09.2018 року, [PERSON] навчається у закладі з 1 по 4 клас. За час навчання жодного разу батько учня, [PERSON] , не цікавився його успіхами та досягненнями і ніколи не приймав участі у навчально-виховному процесі стосовно дитини (не відвідував батьківські збори, жодного разу не спілкувався з класним керівником стосовно власної дитини) а тому був проінформований стосовно шкільного життя, [PERSON] . Сумлінне виконання батьківських обов`язків постійно виконувала мама учня [PERSON] та вітчим [PERSON] . У довідці комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кіровограда» від 31.08.2018 року №1650-03 зазначено, що про станом здоров`я дитини [PERSON] піклується мати [PERSON] . Відповідно до висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради №5338/49-05-24 від 19.10.2021 року, орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, враховуючи рішення комісії захисту прав дитини від 06.10.2021 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради №5338/49-05-24 від 19.10.2021 року в бесіді з працівником управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради малолітній [PERSON] повідомив, що свого батька [PERSON] давно не бачив, батько з ним не спілкується, не цікавиться його навчанням та інтересами. За довідкою квартального комітету № 23 Подільського району м. Кропивницького від 27.05.2021 р. № 215, дитина [PERSON] проживає в сім`ї матері [PERSON] . Згідно з розрахунком Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.06.2021 р. № 37639722, борг гр. [PERSON] із виплати аліментів для утримання сина [PERSON] станом на 01.06.2019 р. складає 127298, 49 грн. З інформації комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-Ш ступенів № 26-дошкільний навчальний заклад - дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області від 18.05.2021 р. № 267 вбачається, що виховання учня 7-6 класу [PERSON] здійснює мати [PERSON] . Батько [PERSON] до закладу не приходив, навчанням та вихованням дитини не цікавився. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В абзаці 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлено, що матеріали справи не мають жодного доказу піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, матеріальне забезпечення, медичний догляд, необхідне спілкування із сином та створення інших умов для його нормального розвитку. Таким чином суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та, враховуючи при цьому, що відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків по вихованню дитини та його матеріальному забезпеченню, самоусунувся від виховання сина, вважає, що є достатньо підстав для позбавлення його батьківських прав та задоволення позову в цілому. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача 840,80 грн. судового збору на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved