Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його звільнення є незаконним та необґрунтованим, оскільки заяву про звільнення за згодою сторін він написав, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, під тиском директора та головного бухгалтера. Враховуючи викладене, [PERSON] просив визнати його звільнення з посади викладача з питань автосправ згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України незаконним, скасувати наказ відповідача від 14 квітня 2014 року № 32-ВК звільнення за згодою сторін, поновити його на роботі з 14 квітня року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області 1 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси та ухвалу апеляційного суду Одеської області скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому суд роз'яснив, що позов було пред'явлено до філії «Одеський державний обласний навчально - курсовий комбінат «Укрінтеравтосервіс», яка не є юридичною особою, виступає у взаємовідносинах із іншими юридичними та фізичними особами, в тому числі державними органами від імені підприємства, відповідно до наданих доручень та довіреностей, в межах, значених підприємством та дозволених чинним законодавством. 22 листопада 2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси будо задоволено клопотання позивача та замінено первинного відповідача філію «Одеський державний обласний навчально - курсовий комбінат «Укрінтеравтосервіс», належним відповідачем - «Одеський державний обласний навчально - курсовий комбінат «Укрінтеравтосервіс» Міністерства інфраструктури України по цивільній справі за позовом [PERSON] про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі. У судовому засіданні 24 січня 2017 року позивач наполягав за заміні відповідача «Одеський державний обласний навчально - курсовий комбінат «Укрінтеравтосервіс» Міністерства інфраструктури України на філію «Одеський державний обласний навчально - курсовий комбінат «Укрінтеравтосервіс» та зазначено, що він пред'явив позовні вимоги саме до філії. В порядку ст. 10, 167 ЦПК України, позивачу було роз'яснено його права та обов'язки, наслідки пред'явлення позову не до тієї особи. Між тим, позивач наполягав на заміні відповідача саме на філію «Одеський державний обласний навчально - курсовий комбінат «Укрінтеравтосервіс», у зв'язку з чим, клопотання позивача було задоволено. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач - представник філії «Одеський державний обласний навчально - курсовий комбінат «Укрінтеравтосервіс» до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно наданої суду письмової заяви просив суд розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України права та свобод громадянина захищаються судом. Положеннями ч. ч. 1 та 2ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Судом встановлено, що позивач з 05 серпня 2004 року г посаді викладача першої категорії в Одеському обласному навчально-курсовому комбінаті та наказом голови комісії з і цього ж комбінату від 14 квітня 2014 року № 32-ВК був звільнений відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України - за згодою сторін. Станом на дату судового розгляду справи Одеський обласний навчально-курсовий комбінат Міністерства інфраструктури України не припинив своєї діяльності та не виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб осіб-підприємців. Згідно з положенням про філію «Одеський державний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» філія «Одеський державний обласний навчально-курсовий комбінат» Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» є відокремленим структурним підрозділом УДП «Укрінтеравтосервіс», яки діяльність у сфері професійно-технічної освіти, відповідно України «Про професійно-технічну освіту», створений на виконання наказу Міністерства інфраструктури України від 21 червня 2013 року №423 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств», відповідно до якого УДП «Укрінтеравтосервіс», є правонаступником Одеського державного обласного навчально-курсового комбінату згідно наказу УДП «Укрінтеравтосервіс», від 07 серпня 2013 року № 254. Філія не є юридичною особою, виступає у взаємовідносинах із іншими юридичними та зичними особами, в тому числі державними органами від імені підприємства, відповідно до наданих доручень та довіреностей, в межах, значених підприємством та дозволених чинним законодавством. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. З цієї статті, суд, зокрема, вирішує питання про лад осіб, які братимуть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. За змістом ст. 33 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. Згідно положень ч. 1ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Між тим, позивач неодноразово наполягав на тому, що ним пред'явлено вимоги саме до філії «Одеський державний обласний навчально - курсовий комбінат «Укрінтеравтосервіс». З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що філія «Одеський державний обласний навчально - курсовий комбінат «Укрінтеравтосервіс» є неналежним відповідачем, позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed