Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

У вересні 2019 р. представник позивача звернувся до суду з позовними вимогами про солідарне стягнення з [PERSON] (далі відповідач 1- [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач 2 - [PERSON] ) заборгованості за кредитним договором у розмірі 102 777,45 доларів США та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.02.2008 між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, укладено кредитний договір № ML-300/59/2008, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 146233,00 доларів США. Цільове використання кредиту - на купівлю нерухомого майна (квартири), розташованої за адресою: [ADDRESS] . У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, 12.02.2008 між банком та [PERSON] укладено договір поруки №SR-300/59/2008, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором. У порушення умов укладеного договору, позичальник не виконує зобов`язання належним чином, на підставі чого, станом на 06.06.2018, розмір заборгованості становить 96199,85 доларів США - заборгованість по кредиту, 6577,60 доларів США - заборгованість по відсоткам, які позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.09.2019 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.03.2020 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не прибули про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзив на позов та будь-які інші клопотання до суду зі сторони відповідачів не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.02.2008 між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, укладено кредитний договір № ML-300/59/2008, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту - 146233 дол. США, терміном повернення до 12.02.2036 року, із плаваючою процентною ставкою - фіксований відсоток 1 чи 2 +FIDR, фіксований відсоток 1 - 2,49; фіксований відсоток 2 - 4,49%. Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту (п.п. 2, 3,4 договору). У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, 12.02.2008 між банком та [PERSON] укладено договір поруки №SR-300/59/2008, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Договір діє до повного виконання зобов`язання за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань (п. 4.1-4.2). 14.07.2014 сторони уклали додатковий договір №1, відповідно до умов якого на період з 14.07.2014 до 11.01.2015 для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка: фіксована ставка - 10,49% річних. На період з 12.01.2015 до повного виконання боргових зобов`язань буде використовуватись плаваюча процентна ставка 4,49% річних. 14.07.2014 між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» укладено додатковий договір № 1 до договору поруки №SR-300/59/2008 (а.с.58-60). Відповідно до умов договору, банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику кредитні грошові кошти на суму 146233 доларів США. Вказані обставини отримання позичальником грошових коштів також підтверджуються випискою по особовому рахунку. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 06.06.2018 наявна заборгованість у розмірі 102777,45 доларів США, яка складається з: 96199,85 доларів США - заборгованість по кредиту, 6577,60 доларів США - заборгованість по відсоткам. 09.07.2018 банк звернувся до відповідачів з досудовою вимогою щодо виконання зобов`язання за кредитним договором, сплати заборгованості, які залишились без відповіді та задоволення. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення пар. 1 гл. 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). Частинами 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що позичальник належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, забезпеченим договором поруки, не виконувала, тому виникла заборгованість, яка підлягає до стягнення солідарно з боржника та поручителя на користь кредитора. Зазначений позивачем розмір заборгованості суд вважає доведеним та обґрунтованим належними та допустимими доказами, а саме, ордером на видачу кредитних коштів, випискою по особовому рахунку, розрахунком заборгованості. Обставини, наведені у позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачами, які з 16.09.2019 після відкриття провадження по справі, не скористалися своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved