Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У грудні 2016р. [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (далі - ПАТ «Омега Банк» ), посилаючись на те, що 03 липня 2008 року між її чоловіком [PERSON] та ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», було укладено кредитний договір №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року, відповідно до умов якого останній надав [PERSON] грошові кошти у вигляді кредиту в іноземній валюті в розмірі 120000,00 доларів США зі сплатою 11,9 відсотків річних, строком до 03 липня 2030 року включно. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки від 03 липня 2008року №1501/0708/71-137, згідно якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання відповідати перед ПАТ «Сведбанк» як солідарний боржник по зобов'язанням [PERSON] , що виникають з умов вищевказаного кредитного договору. 03 липня 2008 року в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки №1501/0708/71-137-Z-1 від 03 липня 2008 року, відповідно до умов якого останнім було передано в іпотеку банку житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS], які належать на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03 липня 2008року [PERSON] ПАТ «Сведбанк» свої зобов'язання перед [PERSON] виконав та надав останньому кредит в розмірі 120000 доларів США. Позивачка зазначала, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Позивачка зазначала, що в результаті укладення зазначеного вище договору, зобов'язання її чоловіка [PERSON] за кредитним договором №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року та її зобов'язання за договором поруки №1501/0708/71-137 від 03 липня 2008 року перед ПАТ «Сведбанк» було погашено ПАТ «Дельта Банк». Стверджувала, що 20 грудня 2012 року [PERSON] на вимогу ПАТ «Дельта Банк» сплатив на рахунок останнього 1300,00 доларів США, що еквівалентно 33941,44 грн. Зазначала, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа №520/12484/15 -ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в процесі розгляду якої їй стало відомо, що договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» містить дефекти форми та змісту, які є підставою для визнання факту відсутності істотних умов у договорі купівлі-продажу права вимоги від 25 травня 2012 року. Відповідно до акту приймання-передачі прав вимоги до договорукупівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» зобов'язання [PERSON] за кредитним договором №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року, за договором поруки №1501/0708/71-137 від 03 липня 2008 року, договором іпотеки №1501/0708/71-137-Z-1 від 03 липня 2008 року. Зазначала, що при укладенні договору про купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк» була порушена процедура внесення змін до кредитного договору, внаслідок якого було змінено кредитора, без погодження з позичальником та поручителем. Окрім зазначеного, ПАТ «Сведбанк» в порушення вимог ст.19 Закону України «Про іпотеку» не внесло зміни до кредитного договору та іпотечного договору та не посвідчило їх нотаріально, а також не зареєструвало їх у встановленому законом порядку. Крім того, за її думкою право вимоги за кредитним договором №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» не перейшло до ПАТ «Дельта Банк», оскільки умова про перехід прав вимоги за даним кредитним договором не передбачена договоромкупівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року. Посилаючись на вищевикладене позивачка просила суд винести рішення, яким встановити факт відсутності істотних умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а саме відсутній нотаріально посвідчений перелік кредитних та забезпечувальних зобов'язань, що передаються та нотаріально посвідчений перелік фізичних та юридичних осіб-боржників, що є предметом такого договору, стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 1300,00 доларів США, що еквівалентно 33941,44 грн., та стягнути судовій збір. Представник позивачки, діючий за довіреністю від 15 лютого 2017 року в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити (а.с.76). Представник ПАТ «Дельта Банк»в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.97). Представник ПАТ «Омега банк» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.96). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 03 липня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року, відповідно до умов якого останній надав [PERSON] грошові кошти у вигляді кредиту в іноземній валюті в розмірі 120000,00 доларів США зі сплатою 11,9 відсотків річних, строком до 03 липня 2030 року включно (а.с.24-31). В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки від 03 липня 2008року №1501/0708/71-137, згідно якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання відповідати перед ПАТ «Сведбанк» як солідарний боржник по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов вищевказаного кредитного договору (а.с.66). 03 липня 2008 року в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки №1501/0708/71-137-Z-1 від 03 липня 2008 року, відповідно до умов якого останнім було передано в іпотеку банку житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS], які належать на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03 липня 2008року [PERSON].(а.с.32-35). Встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого продавець цим погоджується продати (відступити)права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Права вимоги переходять від продавця до покупця (відступлення) та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі Прав вимоги. Актом приймання-передачі прав вимоги до договорукупівлі-продажу прав вимоги, який укладений та підписаний уповноваженими представниками ПАТ «Сведбанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець) підтверджується факт передачі продавцом та прийнятті покупцем прав вимоги що перечислені у додатку до цього акту, що посвідчує факт здійснення відчуження, а також факт передачі продавцом та прийнятті покупцем єлектроних носіїв інформації з погодженими між сторонами даними щодо Прав вимоги (а.с.65). Таким чином, відповідно до умов договорукупівлі-продажу прав вимоги ПАТ «Сведбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі і за договорами, укладеними між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Сведбанк», що підтверджується копією договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 лютого 2012 року. В результаті укладення договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 лютого 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» зобов'язання [PERSON] за кредитним договором №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року та зобов'язання [PERSON] за договором поруки №1501/0708/71-137 від 03 липня 2008 року перед ПАТ «Сведбанк» було погашено ПАТ «Дельта Банк». З змісту позовної заяви вбачається, що 20 грудня 2012 року [PERSON] на вимогу ПАТ «Дельта Банк» сплатив на рахунок останнього 1300,00 доларів США, що еквівалентно 33941,44 грн., але квитанції на яку посилається позивачка в матеріалах справи відсутня. Отже, дані обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] були повідомлені про факт укладання договору купівлі-продажу прав вимоги, а останній здійснював часткові кредитні платежі та не заявляла з цього приводу ніяких заперечень. Судом встановлено, що 07 червня 2013 року ПАТ «Сведбанк» змінив назву на ПАТ «Омега банк», який є правонаступником ПАТ «Сведбанк» (а.с.). Згідно відомостей Єдиного державного реєсту юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стан суб'єкта ПАТ «Сведбанк» - припинено (а.с.101-107). З змісту позовної заяви вбачається що у провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться або знаходилася цивільна справа №520/12484/15 -ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, але документів, які підтверджують ці обставини позивачка та її представник суду не надали. Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Отже, заміна кредитора у зобов'язаннях шляхом відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги від 25 лютого 2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» була реалізована на підставі статей 512-516 ЦК України. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, згідно ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загального порядку зміни кредитора у зобов'язанні, визначеного ч. 2 ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тобто, новим кредитором у зобов'язанні, на підставі норм чинного законодавства став ПАТ «Дельта банк», який є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом. При цьому, слід зазначити, що відступлення права вимоги призводить до заміни сторони правочину (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. Стаття 627 ЦК України, з посиланням на статтю 6 Кодексу передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір, в силу ст. 638 ЦК України вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» правомірно, у встановлений законодавство спосіб придбав право вимоги у ПАТ «Сведбанк», а відтак і набув права грошової вимоги по кредитному договорі №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року. Суд вважає, що у сторін по договору купівлі-продажу прав вимоги станом на дату його укладення 25.05.2012р. був необхідний обсяг цивільної правоздатності. Встановлено, що [PERSON] частково виконував свої зобов'язання в частині сплати кредитних платежів на користь нового кредитора ПАТ «Дельта Банк», будь-яких заперечень не виникало. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВС України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої були порушено вчиненням правочину. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, інтересу, у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що звернувшись до суду з позовними вимогами про встановлення факту відсутності істотних умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а саме відсутній нотаріально посвідчений перелік кредитних та забезпечувальних зобов'язань, що передаються та нотаріально посвідчений перелік фізичних та юридичних осіб-боржників, що є предметом такого договору, позивачка вибрала не той спосіб захисту своїх прав. Фактично, з змісту позовної заяви вбачається, що позивачка вважає договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», неукладеним, нікчемним, недійсним, але з такими вимогами до суду не зверталася. Оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, то питання щодо неукладеності, нікчемності, та недійсностідоговору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, на що посилається позивачка у своєму позові, судом не розглядається. Суд вважає, що позивачкою та її представником, не надано жодного доказу чи обґрунтованих посилань, які б підтверджували належними і допустимими доказами про наявність в діях ПАТ «Сведбанк» і ПАТ «Дельта Банк» при укладенні договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р. порушень прав чи інтересів позивачки, оскільки умови кредитного договору №1501/0708/71-137-Р-1 від 03 липня 2008 року, договору поруки №1501/0708/71-137 від 03 липня 2008 та договору іпотеки №1501/0708/71-137-Z-1 від 03 липня 2008 року, не змінилися, зобов'язання сторін по вказаних договорах залишилися такими самими. Посилання позивачки про відсутність нотаріально посвідченого переліку кредитних та забезпечувальних зобов'язань, що передаються та нотаріально посвідченого переліку фізичних та юридичних осіб-боржників, що є предметом договорукупівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», спростовуються актом приймання-передачі прав вимоги до договорукупівлі-продажу прав вимоги, який укладений та підписаний уповноваженими представниками ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк та додатком до цього акту. Що стосується вимог позивачки про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 1300,00 доларів США, то суд вважає, що в задоволенні даних вимог слід відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні належним чином оформлені повноваження позивачки щодо захисту прав та інтересів [PERSON] в суді. Відповідно до ст.3ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кордексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За таких обставин суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, оскільки позивачкою не було доведено обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: dismissed