Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди та просив: визнати недостовірною інформацію, розповсюджену відповідачем у письмових заявах від 16.06.2014 року, 26.06.2014 року, 3.07.2014 року, 8.09.2014 року, а саме: «що зав.кафедрою «Механіки та опору матеріалів Навчально-наукового технічного інституту Національного університету біоресурсів і природокористування України [PERSON] є корупціонером, хабарником, який організував, та успішно керує групою викладачів корупціонерів, що приймають заліки та іспити за гроші - хабарі» недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON]; зобов'язати відповідача впродовж 15 календарних днів, з дня набрання рішення суду законної сили, спростувати поширену ним інформацію у такий самий спосіб як вона була поширена, а саме шляхом направлення Президенту України, прем'єр-Міністру України, Генеральному прокурору України, міністру Внутрішніх справ України, голові Антикорупційного комітету України, голові Комітету з питань науки і освіти Верховної Ради України [PERSON], Ректору Національного університету біоресурсів і природокористування України, директору Ніжинського агротехнічного Інституту (філіал НУБіПУ), директору Інституту проблем міцності НАН України, прокурору м. Києва, Голові комітету Верховної Ради України по боротьбі з організованою злочинністю та корупцією, письмової заяви від свого імені зі спростуванням недостовірної інформації наступного змісту: «Спростування. Мною, професором [PERSON] в заявах від 16.06.2014 року, 26.06.2014 року, 3.07.2014 року, 8.09.2014 року, які надіслані на Ваше ім'я, була поширена недостовірна інформація про зав.кафедрою «Механіки та опору матеріалів Навчально-наукового технічного інституту Національного університету біоресурсів і природокористування України [PERSON]». Також просив стягнути моральну шкоду, пов'язану з розповсюдженням вказаної інформації в розмірі 45 000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що вказані інформація, яку просить спростувати позивач є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та порушує честь, гідність, ділову репутацію позивача. Під час судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просив: 1. Визнати інформацію поширену [PERSON], у письмовій заяві від 16.06.2014 року, а саме: «... заліки і іспити у студентів як денної, так і заочної форм навчання такі викладачі, як доцент [PERSON] та доцент [PERSON] приймають за гроші, тобто за хабарі. ... в середньому студенти платили від 150 до 250 гривень, а то і більше. ... Що характерно, на цю «парочку» викладачів-хабарників абсолютно не звертав уваги зав. кафедрою «Механіки та опору матеріалів», професор, доктор технічних наук [PERSON]. Це пояснюється тим, що бізнес-вумен, тобто бізнес-леді (крім викладацької справи - займається ще й бізнесом) [PERSON] так зачарувала [PERSON] своїми жіночими вабами, магією «кинути куряво» в очі, а також дорогими подарунками та грошима, зібраними зі студентів (в якості «відкату»), що професор [PERSON] свідомо втратив пильність, тобто «нюх» на кримінальну діяльність [PERSON] ...»; «... таким викдадачам-хабарникам, як [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] взагалі наплювати на це - їх інтересують тільки студентські гроші для збагачення! ...»; «... А то, що кримінальна система хабарництва на кафедрі «Механіки та опору матеріалів» та таке безглузде навчання призведе до повної деградації освіти, таких панночок та панів, як [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не турбує. ...»; «... ганебне явище на кафедрі - це огульне п'янство. Причому, це стало звичайною практикою - з поводу і без поводу відмічать «обільним застольем» різні свята. При цьому це до вподоби, падкого на похвалу та лицемір'є, зав. кафедрою [PERSON] ...»; «... ганебне явище на кафедрі «Механіки та опору матеріалів» - це нетерпимість до кваліфікованих фахівців в технічній і технологічній галузях з боку професора [PERSON], ... Тих викладачів, які не схильні до хабарництва, професор [PERSON], під всяким «соусом», старається звільнити з кафедри, аби не заважали кримінальній корупції, яка на кафедрі перетворилась в систему. ...»; «... хто такий зав. кафедрою, професор [PERSON]? Це аморально-паскудний тип, у якого постійно «зриває кришу», а тому його покинула жінка з двома дорослими дітьми ... причому і жінка, і діти терміново змінили своє «прізвище», а діти навіть «по-батькові», щоб не мати справу з таким батьком - злісним хабарником!»; «... звільнити з посади зав. кафедрою «Механіка та опір матеріалів», матёрого корупціонера - професора [PERSON], ..., який організував кримінальну мафію із викладачів хабарників, якою багато років успішно керує» недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію Позивача - [PERSON]. 2. Визнати інформацію поширену відповідачем у письмовій заяві від 27,06.2014 року, а саме: «... Не бажання керівництва Технічного Інституту ...та особливо зав. кафедрою [PERSON] продовжити зі мною контракт ще на 3-й роки пояснюється тим, що я відкрито почав критикувати такі ганебні явища на кафедрі «Механіка та опір матеріалів», як хабарництво серед викладачів, п'янство, окозамилювання при підрахунку рейтингових показників викладачів та інші кримінальні правопорушення. Що характерно, очолював цю кримінально-аморальну діяльність не хто інший, як зав. кафедрою, професор [PERSON].» недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію Позивача - [PERSON]. 3. Визнати інформацію поширену [PERSON], у письмовій заяві від 03.07.2014 року, а саме: «Звернутися до Вас спонукали мене обставини, пов'язані з масштабною та тотальною корупцією на кафедрі «Механіки та опору матеріалів» Навчально-наукового технічного інституту Надопального університету біоресурсів і природокористування України ... на протязі багатьох років організувалась група викладачів в складі ... зав. кафедрою, професора, де : та технічних наук [PERSON], які беруть хабарі, тобто гроші, зі студентів під час іспитів та заліків. ...» недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію Позивача - [PERSON]. 4. Визнати інформацію поширену відповідачем у письмовій заяві від 08.09.2014 року, а саме: «... я багато разів звертав увагу на те, що із року в рік, із семестру в семестр, із групи в групу такі викладачі, як кандидат педагогічних наук [PERSON], канд. фіз.-мат. наук [PERSON] під керівництвом зав. кафедрою, професора [PERSON] «заліки» і «іспити» у студентів приймають виключно за гроші, тобто беруть зі студентів (а це поголовно діти із бідних, селянських сімей) хабарі.» недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію Позивача - [PERSON]. 5. Зобов'язати відповідача впродовж 15 календарних днів, з дня набрання рішення суду законної сили, спростувати поширену інформацію у такий самий спосіб як вона була поширена, а саме: шляхом направлення Президенту України, Прем'єр-Міністру України, Генеральному прокурору України, міністру Внутрішніх справ України, голові Антикорупційного комітету України, голові Комітету з питань науки і освіти Верховної Ради України, міністру освіти і науки України, депутату Верховної Ради України [PERSON], Ректору Національного університету біоресурсів і природокористування України, директору Ніжинського агротехнічного Інституту (філіал НУБіПУ), директору Інституту проблем міцності НАН України, письмової заяви від свого імені зі спростуванням недостовірної інформації наступного змісту «Спростування. Мною професором [PERSON] в заяві від 16.06.2014 року яку надіслано на Ваше ім'я, була поширена недостовірна інформація про зав. кафедрою «Механіки та опору матеріалів» Навчально-наукового технічного інституту Національного університету біоресурсів і природокористування України професора [PERSON]». 6. Зобов'язати [PERSON], впродовж 15 календарних днів, з дня набрання рішення суду законної сили, спростувати поширену інформацію у такий самий спосіб як вона була поширена, а саме: шляхом направлення Ректору Національного університету біоресурсів і природокористування України, письмової заяви від свого імені зі спростуванням недостовірної інформації наступного змісту «Спростування. Мною професором [PERSON] в заяві від 27.06.2014 року яку надіслано на Ваше ім'я, була поширена недостовірна інформація про зав. кафедрою «Механіки та опору матеріалів» Навчально-наукового технічного інституту Національного університету біоресурсів і природокористування України професора [PERSON]». 7. Зобов'язати відповідача впродовж 15 календарних днів, з дня набрання рішення суду законної сили, спростувати поширену інформацію у такий самий спосіб як вона була поширена, а саме: шляхом направлення прокурору м. Києва, голові комітету Верховної Ради України по боротьбі з організованою злочинністю та корупцією, міністру освіти і науки України, Ректору Національного університету біоресурсів і природокористування України, письмової заяви від свого імені зі спростуванням недостовірної інформації наступного змісту «Спростування. Мною професором [PERSON] в заяві від 03.07.2014 року яку надіслано на Ваше ім'я, була поширена недостовірна інформація про зав. кафедрою «Механіки та опору матеріалів» Навчально-наукового технічного інституту Національного університету біоресурсів і природокористування України професора [PERSON]» 8. Зобов'язати відповідача впродовж 15 календарних днів, з дня набрання рішення суду законної сили, спростувати поширену інформацію у такий самий спосіб як вона була поширена, а саме: шляхом направлення міністру освіти і науки України, Ректору Національного університету біоресурсів і природокористування України, письмової заяви від свого імені зі спростуванням недостовірної інформації наступного змісту «Спростування. Мною професором [PERSON] в заяві від 08.09.2014 року яку надіслано на Ваше ім'я, була поширена недостовірна інформація про зав. кафедрою «Механіки та опору матеріалів» Навчально-наукового технічного інституту Національного університету біоресурсів і природокористування України професора [PERSON]». 9. стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду в розмірі 45 000 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що інформація, яка викладена ним в листах є його конституційним правом на звернення до органів, посадових осіб, які вправі вирішувати питання, що піднімались в його заявах. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За правилами ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] у письмових заявах було поширено інформацію такого змісту: - у заяві від 16.06.2014 року на адресу Президента України, Прем'єр-Міністра України, Генерального прокурора України, міністра Внутрішніх справ України, голови Антикорупційного комітету України, голови Комітету з питань науки і освіти Верховної Ради України, міністра освіти і науки України, депутата Верховної Ради України [PERSON], Ректора Національного університету біоресурсів і природокористування України, директора Ніжинського агротехнічного Інституту (філіал НУБіПУ), директора Інституту проблем міцності НАН України, а саме: «... заліки і іспити у студентів як денної, так і заочної форм навчання такі викладачі, як доцент [PERSON] та доцент [PERSON] приймають за гроші, тобто за хабарі. ... в середньому студенти платили від 150 до 250 гривень, а то і більше. ... Що характерно, на цю «парочку» викладачів-хабарників абсолютно не звертав уваги зав. кафедрою «Механіки та опору матеріалів», професор, доктор технічних наук [PERSON]. Це пояснюється тим, що бізнес-вумен, тобто бізнес-леді (крім викладацької справи - займається ще й бізнесом) [PERSON] так зачарувала [PERSON] своїми жіночими вабами, магією «кинути куряво» в очі, а також дорогими подарунками та грошима, зібраними зі студентів (в якості «відкату»), що професор [PERSON] свідомо втратив пильність, тобто «нюх» на кримінальну діяльність [PERSON] ...»; «... таким викладачам-хабарникам, як [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] взагалі наплювати на це - їх інтересують тільки студентські гроші для збагачення! ...»; «... А то, що кримінальна система хабарництва на кафедрі «Механіки та опору матеріалів» та таке безглузде навчання призведе до повної деградації освіти, таких панночок та панів, як [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не турбує. ...»; «... ганебне явище на кафедрі - це огульне п'янство. Причому, це стало звичайною практикою - з поводу і без поводу відмічать «обільним застольем» різні свята. При цьому це до вподоби, падкого на похвалу та лицемір'є, зав. кафедрою [PERSON] ...»; «... ганебне явище на кафедрі «Механіки та опору матеріалів» - це нетерпимість до кваліфікованих фахівців в технічній і технологічній галузях з боку професора [PERSON], ... Тих викладачів, які не схильні до хабарництва, професор [PERSON], під всяким «соусом», старається звільнити з кафедри, аби не заважали кримінальній корупції, яка на кафедрі перетворилась в систему. ...»; «... хто такий зав. кафедрою, професор [PERSON]? Це аморально-паскудний тип, у якого постійно «зриває кришу», а тому його покинула жінка з двома дорослими дітьми ... причому і жінка, і діти терміново змінили своє «прізвище», а діти навіть «по-батькові», щоб не мати справу з таким батьком - злісним хабарником!»; «... звільнити з посади зав. кафедрою «Механіка та опір матеріалів», матёрого корупціонера - професора [PERSON], ..., який організував кримінальну мафію із викладачів хабарників, якою багато років успішно керує» (а.с. 9-14); - у письмовій заяві від 27,06.2014 року на адресу Ректора Національного університету біоресурсів і природокористування України, а саме: «... Не бажання керівництва Технічного Інституту …та особливо зав. кафедрою [PERSON] продовжити зі мною контракт ще на 3-й роки пояснюється тим, що я відкрито почав критикувати такі ганебні явища на кафедрі «Механіка та опір матеріалів», як хабарництво серед викладачів, п'янство, окозамилювання при підрахунку рейтингових показників викладачів та інші кримінальні правопорушення. Що характерно, очолював цю кримінально-аморальну діяльність не хто інший, як зав. кафедрою, професор [PERSON].» (а.с. 15-16). - у письмовій заяві від 03.07.2014 року на адресу прокурора м. Києва, голови комітету Верховної Ради України по боротьбі з організованою злочинністю та корупцією, міністру освіти і науки України, Ректора Національного університету біоресурсів і природокористування України, а саме: «Звернутися до Вас спонукали мене обставини, пов'язані з масштабною та тотальною корупцією на кафедрі «Механіки та опору матеріалів» Навчально-наукового технічного інституту Над: опального університету біоресурсів і природокористування України ... на протязі багатьох років організувалась група викладачів в складі ... зав. кафедрою, професора, де: та технічних наук [PERSON], які беруть хабарі, тобто гроші, зі студентів під час іспитів та заліків. ...» (а.с. 17-19). - у письмовій заяві від 08.09.2014 року на адресу Міністра освіти і науки України, Ректора Національного університету біоресурсів і природокористування України, а саме: «... я багато разів звертав увагу на те, що із року в рік, із семестру в семестр, із групи в групу такі викладачі, як кандидат педагогічних наук [PERSON], канд. фіз.-мат. наук [PERSON] під керівництвом зав. кафедрою, професора [PERSON] «заліки» і «іспити» у студентів приймають виключно за гроші, тобто беруть зі студентів (а це поголовно діти із бідних, селянських сімей) хабарі.» (а.с. 20-21). Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Розповсюджена інформація відповідачем у письмовій заяві від 16 червня 2014 року на адресу Президента України [PERSON], Прем'єр-Міністра України [PERSON], директора Ніжинського агротехнічного Інституту (філіал НУБіПУ), а саме: «... таким викладачам-хабарникам, як … [PERSON] … їх інтересують тільки студентські гроші для збагачення!», «... Тих викладачів, які не схильні до хабарництва, професор [PERSON], … старається звільнити з кафедри, аби не заважали кримінальній корупції, яка на кафедрі перетворилась в систему», «...професор [PERSON] … злісним хабарником!»; «... зав. кафедрою «Механіка та опір матеріалів»… корупціонера - професора [PERSON] ..., який організував кримінальну мафію із викладачів хабарників, якою багато років успішно керує». не є оціночним судженням, оскільки її можна перевірити на предмет її відповідності дійсності (перевірку істинності фактів) і спростувати. А тому, вона не відноситься до оціночних суджень на підставі ст. 30 Закону України «Про інформацію». Враховуючи те, що вказана інформація не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, то така інформація судом визнається недостовірною на підставі ст. 277 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Позивач обрав спростування недостовірної інформації як один із способів захисту свого порушеного права. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, визнання такої інформації недостовірною, такою, що порушує честь, гідність позивача та зобов'язання відповідача протягом 15 календарних днів, з дня набрання рішення суду законної сили, спростувати поширену ним інформацію у такий самий спосіб, у який вона була поширена, а саме шляхом направлення Президенту України [PERSON], Прем'єр-Міністру України [PERSON], директору Ніжинського агротехнічного Інституту (філіал НУБіПУ) письмової заяви від свого імені зі спростуванням недостовірної інформації такого змісту: «Спростування. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року інформація, що наведена в заяві від 16 червня 2014 року на ім'я Президента України [PERSON], Прем'єр-Міністра України [PERSON], директора Ніжинського агротехнічного Інституту (філіал НУБіПУ) визнана недостовірною такою, що порушує честь, гідність [PERSON], зокрема, не відповідає дійсності така інформація: «... таким викладачам-хабарникам, як … [PERSON] … їх інтересують тільки студентські гроші для збагачення!», «... Тих викладачів, які не схильні до хабарництва, професор [PERSON], … старається звільнити з кафедри, аби не заважали кримінальній корупції, яка на кафедрі перетворилась в систему», «...професор [PERSON] … злісним хабарником!»; «... зав. кафедрою «Механіка та опір матеріалів»… корупціонера - професора [PERSON] ..., який організував кримінальну мафію із викладачів хабарників, якою багато років успішно керує». Водночас, інформація, викладена в письмовій заяві від 16.06.2014 року на адресу Президента України, Прем'єр-Міністра України, Генерального прокурора України, міністра Внутрішніх справ України, голови Антикорупційного комітету України, голови Комітету з питань науки і освіти Верховної Ради України, міністра освіти і науки України, депутата Верховної Ради України [PERSON], Ректора Національного університету біоресурсів і природокористування України, директора Ніжинського агротехнічного Інституту (філіал НУБіПУ), директора Інституту проблем міцності НАН України, а саме: «... тому його покинула жінка з двома дорослими дітьми ... причому і жінка, і діти терміново змінили своє «прізвище», а діти навіть «по-батькові» є достовірною. Цю інформацію визнав позивач у судовому засіданні, а відтак позовні вимоги про її спростування задоволенню не підлягають. Інформація, поширена [PERSON], у письмовій заяві від 16.06.2014 року, а саме: «... заліки і іспити у студентів як денної, так і заочної форм навчання такі викладачі, як доцент [PERSON] та доцент [PERSON] приймають за гроші, тобто за хабарі. ... в середньому студенти платили від 150 до 250 гривень, а то і більше. ... Що характерно, на цю «парочку» викладачів-хабарників абсолютно не звертав уваги зав. кафедрою «Механіки та опору матеріалів», професор, доктор технічних наук [PERSON]. Це пояснюється тим, що бізнес-вумен, тобто бізнес-леді (крім викладацької справи - займається ще й бізнесом) [PERSON] так зачарувала [PERSON] своїми жіночими вабами, магією «кинути куряво» в очі, а також дорогими подарунками та грошима, зібраними зі студентів (в якості «відкату»), що професор [PERSON] свідомо втратив пильність, тобто «нюх» на кримінальну діяльність [PERSON] ...»; «... таким викдадачам-хабарникам, як [PERSON], [PERSON], … та [PERSON] взагалі наплювати на це - їх інтересують тільки студентські гроші для збагачення! ...»; «... А то, що кримінальна система хабарництва на кафедрі «Механіки та опору матеріалів» та таке безглузде навчання призведе до повної деградації освіти, таких панночок та панів, як [PERSON], [PERSON], … [PERSON] та [PERSON] не турбує. ...»; «...з поводу і без поводу відмічать «обільним застольем» різні свята. При цьому це до вподоби, падкого на похвалу та лицемір'є, зав. кафедрою [PERSON] ...»; «... хто такий зав. кафедрою, професор [PERSON]? Це аморально-паскудний тип, у якого постійно «зриває кришу», не можна перевірити на наявність фактичних обставин. Вказана інформація є оціночними судженнями відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію», а відтак позовні вимоги про визнання цієї інформації недостовірною та її спростування задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 положення ч. 1 ст. 7 Цивільного кодексу Української РСР «поширив такі відомості» в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Оскільки вся інша інформація, викладена відповідачем в письмових заявах від 16.06.2014 року, 26.06.2014 року, 3.07.2014 року, 8.09.2014 року є реалізацією відповідачем, наданого йому ст. 40 Конституції України, правом на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що відноситься до компетенції вказаних органів та які зобов'язані розглянути звернення і надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, котру зазнав позивач через розповсюдження про нього недостовірної інформації, то суд, з урахуванням глибини, тривалості душевних страждань, принципу розумності та справедливості, дійшов висновку, що моральна шкода, завдана позивачу, підлягає відшкодуванню відповідачем у розмірі 1 000 грн. відповідно до положень ст. 280 ЦК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача н користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за вимоги немайнового характеру (визнання інформації недостовірної та її спростування) та 10 грн. за вимоги про стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: partial