Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У вересні 2020 року представник Криворізького державного педагогічного університету звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами було укладено Договір №02-01990 про надання освітніх послуг від 31 серпня 2017 року. Відповідно до І розділу Договору, строк надання освітньої послуги починається з 2 курсу 1 семестру, з 01.09.2017 року по 30.06.2020 рік, але 20 червня 2019 року наказом по університету від 24.06.2019 р. № 556-с «Про особовий склад студентів факультету географії, туризму та історії» [PERSON] було відраховано з університету за невиконання індивідуального навчального плану. Просять стягнути з відповідача суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4146,40 грн., 3% річних у розмірі 152,77 грн., пеню у розмірі 384,52 грн., що складає загальну заборгованість у розмірі 4683 грн. 70 коп. та судового збору в сумі 2102, 00 грн., Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року по справі відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження. Представник позивача до початку розгляду справи через канцелярію суду надав заяву про розгляд без його участі, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач заяву із запереченням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив, відзиву до суду не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький державний педагогічний університет» в особі ректора Шрамка Ярослава Владиславовича та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 02-01990 про надання освітніх послуг від 31 серпня 2017 року. Відповідно до наказів Міністерства освіти і науки України від 15 травня 2018 року № 477 «Про перейменування Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» та від 04 лютого 2019 року №123 «Про затвердження Статуту Криворізького державного педагогічного університету», а також наказу ректора від 11 лютого 2019 року № 71 «Про організацію роботи з перейменування університету», найменування Державний вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет» змінено на Криворізький державний педагогічний університет. Відповідно до І розділу Договору № 02-01990 про надання освітніх послуг від 31 серпня 2017 року позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок відповідача здійснити навчання [PERSON] за заочною формою навчання за спеціальністю 014.03. Середня освіта (історія), з присвоєнням ступеня вищої освіти «бакалавр». Згідно пункту 9 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 22500 грн., зокрема за 2017 рік (вересень - грудень) - 3000 грн., 2018 рік - 7500 грн., 2019 рік - 7500 грн., 2020 рік (січень-червень) - 4500 грн. Додатковою угодою від 01 лютого 2018 року до Договору № 02-01990 про надання освітніх послуг від 31 серпня 2017 року вартість освітньої послуги була змінена з 01 лютого 2018 року на офіційно визначений індекс інфляції та відповідно до п.9. зазначеної додаткової угоди загальна вартість освітньої послуги становила - 25067,50 грн., зокрема за кожен календарний рік: за 2017 рік (вересень-грудень) - 3000 грн., за 2018 рік (січень) - 750 грн., за 2018 рік (лютий-грудень) - 7674,30 грн., за 2019 рік - 8527 грн., за 2021 рік (січень-червень) - 5116,20 грн. Відповідно до І розділу Договору, строк надання освітньої послуги починається з 2 курсу 1 семестру, з 01.09.2017 року по 30.06.2020 рік, але 20 червня 2019 року наказом по університету від 24.06.2019 р. № 556-с «Про особовий склад студентів факультету географії, туризму та історії» [PERSON] було відраховано з університету за невиконання індивідуального навчального плану. Відповідно до частини 2 ст.903 Цивільного кодексу України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлене договором чи законом. Із цього випливає, що Відповідач не виконуючи зобов`язання по оплаті за навчання, систематично порушував умови договору. Заборгованість по оплаті за навчання складає 3913,84 грн. Відповідачу була направлена претензія № 65 від 06 березня 2020 року на суму 4300,73 грн., на яку Відповідачем не відреагувала належним чином. Відповідно до пункту 11 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим Договором. Пунктом 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» передбачено, що освітня послуга - комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій суб`єкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. В свою чергу, позивач повністю виконав взяті на себе за договором зобов`язання. Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплати виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послуг. Також ч. 1,3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, ч. 2 ст. 551 ЦК України, у в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки., а саме відшкодування збитків та сплата неустойки. Тому в період з 01.01.2020 по 12.06.2020 року за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги Відповідачу нарахована пеня у розмірі 384,52 грн. Також, згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. 3% річних від простроченої суми основного боргу складають: 152 грн., 77 коп. Основний борг з урахуванням індексу інфляції складає: 4146 грн., 40 коп. Частиною 2 ст. 903 ЦК України, передбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих закладах, можуть бути відраховані з вищого навчального закладу у разі невиконання учбового плату, за порушення умов контракту та в інших випадках передбачених законом. Враховуючи вищевказані положення норми матеріального права та те, що відповідач належним чином не виконала договірні зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого станом виникла заборгованість у сумі 4683 грн. 70 коп., яка складається з: основного боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4146,40 грн., 3% річних у розмірі 152,77 грн., пеню у розмірі 384,52 грн., суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача, оскільки ці вимоги є законними та обґрунтованими. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved