Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

У вересні 2019 року ПАТ « Авіокомпанія «Міжнародні Авіалінії України» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 40289,31 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 березня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» було укладено Договір №2232/2017, за умовами якого МАУ зобов`язалося направити відповідача на професійне навчання та профінансувати таке навчання, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався пройти навчання у повному обсязі і відпрацювати в МАУ не менше трьох років після проходження навчання. Відповідно до п.2.2.3 Договору щодо навчання у разі звільнення працівника за власним бажанням або за ініціативою роботодавця у виключних випадках, передбачених п.2.3. цього Договору, до закінчення встановленого у п.2.2.2 Договору строку (3 роки з моменту завершення навчання), працівник зобов`язується відшкодувати витрати, понесені роботодавцем на його навчання. Враховуючи, що звільнення відповідача відбулося до завершення встановленого Договором щодо навчання строку відпрацювання, відповідачем та МАУ було укладено Договір про надання позики від 09 квітня 2019 року з тим, щоб відповідач за рахунок отриманої позики в сумі 50 000,00 грн. виконав свої зобов`язання за Договором щодо навчання, оскільки розрахункової суми при звільненні виявилося недостатньо для виконання таких зобов`язань у повному обсязі. В той же час, сума отриманої позики мала бути повернута відповідачем на умовах, передбачених Договором позики, а саме: до 15 травня 2019 року мала бути повернута частина позики в розмірі 10 000,00 грн.; до 15 червня 2019 року мала бути повернута частина позики в розмірі 20 000.00 грн.; до 15 липня 2019 року мала бути повернута частина позики в розмірі 20 000,00 грн. Вся сума позики, відповідно до п. 1.4. Договору, позики мала бути повернута до 26 липня 2019 року. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованості у розмірі 40289,31 грн., та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2019 року відкрито позовне провадження та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20-21). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує (а.с.38). [PERSON] , який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 26, 28) та у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.36) не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17 березня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» було укладено Договір №2232/2017, за умовами якого МАУ зобов`язалося направити [PERSON] на професійне навчання та профінансувати таке навчання, а [PERSON] , в свою чергу, зобов`язався пройти навчання у повному обсязі і відпрацювати в МАУ не менше трьох років після проходження навчання (а.с.9). Відповідно до п.2.2.3 Договору щодо навчання у разі звільнення працівника за власним бажанням або за ініціативою роботодавця у виключних випадках, передбачених п.2.3. цього Договору, до закінчення встановленого у п.2.2.2 Договору строку (3 роки з моменту завершення навчання), працівник зобов`язується відшкодувати витрати, понесені роботодавцем на його навчання. Враховуючи, що звільнення відповідача відбулося до завершення встановленого Договором щодо навчання строку відпрацювання, Між [PERSON] та МАУ 09 квітня 2019 року було укладено Договір про надання позики в сумі 50 000,00 грн. для виконання зобов`язання за Договором щодо навчання (а.с.7-8). Відповідно до п. 3.1.1 відповідачем на умовах, передбачених Договором позики, мала бути повернута сума позики, а саме: до 15 травня 2019 року в розмірі 10 000,00 грн.; до 15 червня 2019 року в розмірі 20 000.00 грн.; до 15 липня 2019 року в розмірі 20 000,00 грн. Вся сума позики, відповідно до п. 1.4. Договору, позики мала бути повернута до 26 липня 2019 року (а.с.7-8). 12.08.2019 року МАУ було направлено [PERSON] претензію з вимогою сплатити заборгованість, яка була відповідачем залишена поза увагою (а.с.11). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію із цього питання у постановах від 2 липня 2014 року у справі № 3-36 цс14, від 02 жовтня 2015 року у справі № 3-369цс15. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що [PERSON] взяте на себе зобов`язання за укладеним із ПАТ « Авіокомпанія «Міжнародні Авіалінії України» договором позики не виконав, взяті у борг кошти в обумовлений договором строк не повернув, будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання ним умов договору позики, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ « Авіокомпанія «Міжнародні Авіалінії України» підлягають задоволенню, а також позивач має право на отримання від позичальника (відповідача) процентів від суми позики. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 141 ЦПК України на користь позивача.

Outcome: approved