Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з січня 2014 року по грудень 2018 року він із відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та [INFO] в них народилася спільна дочка [PERSON] . На момент народження дитини вони не перебували в зареєстрованому шлюбі та не звернулися до органів РАЦС із спільною заявою, реєстрація дитини була здійснена в пологовому відділенні відповідачем без його відома в порядку ст. 135 СК України. Батьком був записаний « [PERSON] ». Під час перебування відповідача в пологовому відділенні він вирішував організаційні та фінансові питання, пов`язані з пологами. Після припинення ними спільного проживання відносини між ними погіршилися та стали неприязними, відповідач обмежила його від будь-яких контактів з дитиною та не визнає його батьківство, не дозволяє йому бачитися з дитиною та відмовлялася отримувати від нього кошти на утримання дитини. В лютому 2019 року погодилася, щоб кошти для дитини були зараховані на її картку в Ощадбанку. Також ними спільно були організовані хрестини дитини та хрещеними батьками стали його друзі. Тому позивач просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Житомира, внести зміни до актового запису про її народження № 1365 від 25.05.2018 року, складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, виключивши відомості про батька « [PERSON] », зазначивши у відомостях про батька - « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м. Житомира». Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, виклавши в ньому заперечення проти батьківства позивача відносно її дочки та задоволення позову, зазначивши, що вона ніколи не проживала однією сім`єю з позивачем. Він приходив до її квартири, вони підтримували дружні стосунки, іноді разом проводили час та зустрічались на свята. Проте такі ж відносини вона підтримувала і з іншими чоловіками. Коли вони завагітніла, вони разом не проживали, будь-яких розмов про те, хто батько дитини, позивач не вів, вони не мали будь-яких планів на майбутнє, вона проживала зі своїм сином [PERSON] . Після народження дочки позивач не відвідував її в пологовому будинку, не проживав з нею, оскільки вона підтримувала стосунки не тільки з ним. Доглядом і вихованням дитини він не займався. У догляді за дочкою допомагав син, її матір та сестра. Посилання позивача на те, що він вирішив організаційні та фінансові питання, пов`язані з пологами, не відповідає дійсності, так як у пологовому будинку він не з`являвся, а кошти на пологи і на дитину їй були надані роботодавцем, про що свідчить банківська виписка. Що ж стосується фотографій, які надав позивач, зауважила, що він відвідував її, але фотографії будь-яким чином не можуть підтвердити батьківство позивача. А щодо грошового переказу, то ці кошти він перераховував їй як повернення позичених у неї в борг у 2017 році коштів. Після народження дитини вони припинили відносини. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 27.02.2020 року за клопотанням представника позивача в справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України (21000, м. Вінниця, вул. В. Порика, 8). На вирішення експертизи було поставлено запитання стосовно того, чи є [PERSON] , [INFO] біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . Однак експертиза проведена не була у зв`язку з неявкою [PERSON] , [PERSON] та дитини [PERSON] до Вінницького НДЕКЦ МВС України для відбору експериментальних зразків, про що зазначено в повідомленні судового експерта Руцького К.В. про неможливість проведення експертизи від 28.05.2020 року № 290 (а. с. 92). У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали, обґрунтовуючи його викладеними в позовній заяві обставинами. Позивач також пояснив, що після народження дитини продовжував проживати разом із відповідачем однією сім`єю ще протягом 5-6 місяців. На наданих ним світлинах зображення його разом із спільною з відповідачем дитиною, а також його мати з онукою [PERSON] . З серпня 2019 року відповідач не відповідає на його дзвінки та не дозволяє йому бачитися з дитиною, не спілкується з його батьками та хрещеними батьками дитини. До припинення спілкування з відповідачем він відвідував дитину та надавав близько 2000,00 грн. на її утримання. У відповідача коштів у борг не позичав. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову із зазначених у відзиві підстав, пояснивши, що з позивачем у неї інколи були близькі відносини, але майбутнє вона з ним не планувала. Представник третьої особи надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи в його відсутності та вирішити спір згідно чинного законодавства. Суд, заслухавши сторони та їхніх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] народилася [INFO] , про що Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 25.05.2018 року зроблено актовий запис за № 1365 та батьками вказані відповідач та « [PERSON] », що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 29.08.2020 року (а. с. 112, 113), згідно чого підставою для запису відомостей про батька була заява про державну реєстрацію народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 25.05.2018 року, тобто за вказівкою матері. На час народження дитини сторони в зареєстрованому шлюбі між собою та з іншими особами не перебували. Допитані в судовому засіданні в якості свідків за клопотанням сторони позивача [PERSON] , [PERSON] надали показання про те, що позивач та відповідач проживали разом 4 роки, починаючи з 2014 року, в переважній більшості в помешканні відповідача по [ADDRESS] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За показаннями свідка [PERSON] після народження дитини вона два дні була біля відповідача пологовому будинку, кілька разів вона бачила її батьків, з якими на теперішній час не спілкується, на свята відповідач привозила дочку [PERSON] та свого старшого сина [PERSON] до неї додому. Коли дитині виповнилося 8 місяців, позивач та відповідач припинили спільне проживання і [PERSON] не дозволяє бачитися з дитиною. Позивач допомагав відповідачу коштами на утримання дитини, відвозив дитину на операцію. Їй відомо про те, що відповідач не наполягала на реєстрації шлюбу з позивачем, щоб отримувати допомогу на дитину як одинока матір. За показаннями свідка [PERSON] вона підтвердила, що свідок [PERSON] знаходилася після народження дитини в пологовому будинку біля відповідача. [PERSON] вказала, що була присутньою на хрестинах дитини, де сторони поводили себе як чоловік та жінка. Позивач відвозив відповідача в пологовий будинок на пологи, знаходився біля неї, а також відвозив її з дитиною в лікарню. На теперішній час між сторонами припинені відносини та відповідач різко припинила спілкування з родичами позивача. Із показань свідка [PERSON] слідує, що позивач йому говорив про вагітність відповідача та про очікування спільної дитини. Він був присутній на хрестинах дитини, а на даний час відповідач не надає можливості позивачу бачитися зі своєю дитиною. Допитані в судовому засіданні в якості свідків за клопотанням сторони відповідача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стверджували, що ніколи не бачили позивача в помешканні відповідача та його особистих речей там не було. Свідок [PERSON] зазначив, що в пологовий будинок до відповідача позивач не приходив та хто є батьком дитини, йому не відомо, а з [PERSON] та [PERSON] він не знайомий. За показаннями свідка [PERSON] відповідачу в пологовому будинку допомагала її матір та сестра, а на запитання про те, хто є батьком дитини, [PERSON] їй не відповідала. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач могла спілкуватися з різними чоловіками та ніхто постійно в її квартирі не проживав. З пологового будинку відповідача забирали її батьки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. За положеннями ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього кодексу. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У пунктах 6 та 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у тих випадах, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. На підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження, що передбачено положеннями ст. 134 СК України. З огляду на те, що відомості про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України та оскільки ім`я й по батькові батька дитини записане за вказівкою її матері, які збігаються з іменем і по батькові позивача, суд приймає до уваги показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підтверджують походження народженої відповідачем дитини від позивача, у зв`язку з чим суд вважає доведеним батьківство позивача відносно малолітньої [PERSON] та задовольняє позов. На виконання вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1536,80 грн. за дві вимоги вимогу немайнового характеру, що підтверджено документально.

Outcome: approved