Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості по аліментам. Позовні вимоги мотивує тим, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.01.2013 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вказує, що за домовленістю з відповідачем ним з 2013 року у добровільному порядку сплачуються аліменти на утримання доньки в розмірі 500 грн. щомісяця, постійно купує одяг, взуття для доньки та збирає її кожного року до школи купуючи їй все необхідне. У звязку з чим відповідач до 13.02.2017 року не зверталась до ВДВС з приводу примусового стягнення аліментів. Лише в серпні 2017 року позивач отримав виклик від державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області та розрахунок заборгованості по аліментам за минулі роки з січня 2015 року по липень 2017 року, згідно якого сума заборгованості по аліментам станом на 01.08.2017 року становить 32730 грн. На даний час його сімейний стан змінився, оскільки на його утриманні перебуває малолітній син від іншого шлюбу та дружина. Вказує, що постійного місця роботи не має, працює неофіційно різноробочим на будівництві та його середня заробітна плата становить приблизно 6000-7000 грн. на місяць. При цьому кожного місяця позивач несе витрати на оренду житла та комунальні платежі близько 4000 грн., проїзд, харчування та одяг для родини близько 2000 грн. Окрім того, надає матеріальну допомогу для придбання ліків батьку [PERSON], [INFO], який є інвалідом 3 групи, не працює та за станом здоровя потребує періодичного лікування та догляду. Зазначив, що вказані обставини поставили його у скрутне матеріальне становище. Посилаючись на наведене, просив суд звільнити його від заборгованості по аліментам, яка виникла у період з 01.01.2015 року по 01.08.2017 року в розмірі 32730 грн. та зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за виконавчим листом №1101/3801/12 Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20.12.2016 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі ј частки заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення повноліття дитини, визначивши їх у твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, додатково пояснивши, що оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» збільшився прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років, який з січня 2018 року становить 1860 грн., тому просила зменшити розмір аліментів визначивши його у твердій грошовій сумі 700 грн. щомісяця, але не менше 50% розміру встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку. Подала до суду відповідь на відзив (а.с.81-82). Відповідач позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Подала суду відзив на позовну заяву згідно якого зазначила, що вважає безпідставними посилання позивача на хворобу його батька та необхідність надання матеріальної допомоги, як на підставу зміни його матеріального становища, оскільки вказана обставина мала місце на час винесення рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.01.2013 року, а з наданих позивачем документів не вбачається факту сплати коштів на лікування саме позивачем чи надання ним матеріальної допомоги його батькові. Стосовно зміни сімейного стану позивача, як підставу зменшення розміру аліментів, зазначила, що позивачем не надано жодних доказів непрацездатності дружини чи необхідності її утримання чоловіком, а перебування на утриманні позивача ще однієї дитини не впливає на розмір присуджених судом аліментів, оскільки після сплати визначених сум аліментів у позивача залишається 75% його доходу для утримання нової сімї. Також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження розміру витрат на утримання сімї. Відсутні підстави і для звільнення позивача від заборгованості по аліментам, оскільки у звязку із втратою виконавчого листа при пересилці звернулась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, яка була задоволена ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.12.2016 року та видано дублікат виконавчого листа (а.с.72-73). Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін та інших учасників справи, дослідивши докази в їх сукупності прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.01.2013 року у справі №1101/3801/12 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Шлюб між сторонами розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення повноліття дитини, тобто 15.07.2027 року, розпочавши стягнення з 28.12.2012 року (а.с.74). На підставі вказаного рішення суду видано дублікат виконавчого листа. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.12.2016 року у справі №1101/3801/12 задоволено заяву [PERSON] про видачу дубліката виконавчого листа. Видано дублікат виконавчого листа у справі №1101/3801/12 на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.01.2013 року (а.с.75). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький від 01.03.2018 року №9165/1323-33 встановлено, що заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.03.2018 року становить 46029 грн., з них сплачено аліменти на суму 19000 грн. Залишок боргу станом на 01.03.2018 року становить 27029 грн. (а.с.118). 06 червня 2015 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON], від другого шлюбу має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження (а.с.9, 10). Згідно довідки будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» від 06.02.2018 року №03-18/77 встановлено, що [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 01.12.2015 року по сьогоднішній день (а.с.80). Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, інформація про доходи [PERSON] за період з 2016 року по третій квартал 2017 року відсутня (а.с.86). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму на дитину на 2018 рік. Так для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум з 1 січня 2018 року становить 1860 грн., тобто 50% становить 930 грн. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з розясненнями, викладеними у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року № 143 цс 13. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, з часу ухвалення рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.01.2013 року у [PERSON] змінився сімейний стан, він одружився та має на утриманні ще одну дитину та дружину. На даний час позивач офіційно не працевлаштований та має мінливий дохід. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», були внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на 1 січня 2018 року становить 930 грн. Зважаючи на зміну матеріального та сімейного стану позивача, перебування на його утриманні ще однієї малолітньої дитини та дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню у розмірі зменшення з ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На думку суду такий розмір аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини, обовязок по утриманню якої покладений на позивача, та захистом його прав. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3. Частиною 2 статті 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII внесено зміни до ст.197 СК України, а саме виключено ч.3 цієї статті, яка передбачала право суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти, а тому посилання позивача на цю норму як підставу звільнення від сплати заборгованості з аліментів є безпідставними, оскільки вона втратила чинність. Не заслуговують на увагу і твердження позивача про те, що ним за домовленістю з відповідачкою за період з грудня 2013 року по липень 2017 року були сплачені аліменти на утримання доньки в сумі 20080 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.100-108), що є підставою для звільнення його від сплати заборгованості, оскільки зазначені суми були враховані державним виконавцем при перерахунку заборгованості з аліментів, що вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.118). Посилання позивача на хворобу батька та потребу у постійному лікуванні є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження майнового стану його батька, розміру отриманої пенсії або інших доходів, що мало слугувати належним доказом того, що загальний розмір його доходів не задовольняв його потреби, повязані з додатковими витратами на лікування та придбання медичних препаратів. Зміну сімейного стану позивача суд врахував при розгляді позовної вимоги про зменшення розміру аліментів, що не є підставою для звільнення від заборгованості за аліментами в контексті ст. 197 СК України. Оскільки позивачем не надано доказів тяжкої хвороби та інших обставин, що мають істотне значення, підстави для його звільнення від сплати заборгованості за аліментами так і для зменшення заборгованості відсутні. Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зменшення розміру аліментів підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні позовної вимоги про звільнення від заборгованості з аліментів слід відмовити повністю.

Outcome: partial