Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON], діюча як законний представник [PERSON], [INFO], звернулася до відповідача з вищезазначеним позовом, в якому просила скасувати арешт на 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], померлому [INFO] року, який накладений Постановою відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню 29510503 від 23.11.2011 року на виконання виконавчого листа №1-208/11 від 14.11.2011 року про стягнення з [PERSON] боргу на користь НДЕКЦ. Свої вимоги мотивувала тим, що її чоловіку [PERSON] на праві власності належить 1/2 частини квартири [ADDRESS]. [INFO] року її чоловік [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем після його смерті є їх неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Вона, діюча як законний представник неповнолітнього спадкоємця, маючи намір оформити права власності по праву спадкування на майно, звернулася до нотаріуса, з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було встановлено, що Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.11.2011 року винесеною відділом ДВС Роздільнячнського районного управління юстиції накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Вона звернулася до Роздільнянського МВ ДВС з метою з'ясування обставин накладання арешту, однак відповідно до листа №4451 від 05.11.2017 року їй повідомлено, що виконавче провадження № 29510503 відкрито 27.10.2011 року, згідно виконавчого листа № 1-208/11 від 14.11.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь НДЕКЦ боргу за проведену експертизу у сумі 844,20грн. та завершене на підставі ч.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавче провадження знищено. Тому за захистом прав неповнолітнього сина вона вимушена звернутись до суду, оскільки, їх неповнолітній син [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] та у зв'язку із накладенням арешту на майно померлого не має змоги оформити свої спадкові права. В судове засідання позивач [PERSON], діюча як законний представник [PERSON], [INFO]не з'явилась, надавши заяву про підтримання позовних вимог та з проханням справу розглянути у її відсутність ( а.с.19 ) Відповідач - Роздільнянський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про слухання справи за відсутністю їх представника ( а.с.20) У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON], яка діє як законний представник [PERSON], [INFO] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є спадкоємцем першої черги на майно [PERSON], померлого [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 19 вересня 2015 року, на підставі актового запису № 642.(а.с.7). Постановою про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника по виконавчому провадженню 29510503 від 23.11.2011 року, винесеною відділом ДВС Роздільнянського РУЮ Одеської області, накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, № 103872615 від 15.11.2017 року (а.с.10). Відповідно до листа №4451 Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС від 05.12.2017 року виконавче провадження за № 29510503 відкрито 27.10.2011 року, згідно виконавчого листа №1-208/11 від 14.11.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь НДЕКЦ боргу за проведену експертизу у розмірі 844,22грн. та завершене 02.03.2012 року на підставі ст.. 47 п.2 ЗУ «Про виконавче провадження» та 25.02.2016 року виконавче провадження знищено. (а.с.11) Відповідно до квитанції № 28648794 від 21.12.2017 року [PERSON] було погашено борг на користь НДЕКЦ за проведення експертизи у розмірі 844,22грн. (а.с.18) Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що підстави, що спричинили прийняття Роздільнянським міжрайонним відділом ВДВС постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню 29510503 від 23.11.2011 року на теперішній час відпали. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016р., позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Оскільки виконавче провадження про стягнення з боржника [PERSON] закрито, а наявність арешту перешкоджає позивачу оформити в установленому законом порядку спадщину після смерті боржника суд вважає, що позов належить задовольнити. В силу ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч.2 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України, пункту 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016р.,позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням того, що борг, у зв'язку із виникненням якого було накладено арешт на майно боржника, погашено у повному обсязі, а арешт з майна не знято, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved