Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем 31 серпня 1984 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, був зареєстрований шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинені більше семи років тому. Відповідач довгий час проживає в Америці. Позивач за цей час створив іншу сім`ю, де народився син [PERSON] , [INFO] . Вважає, що збереження сім`ї з відповідачем неможливим, надання судом будь-яких строків для примирення недоцільним. 24 січня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду в порядку загального позовного провадження. 05 березня 2020 року по справі проведено підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду на 20 листопада 2020 року, з встановленням резервної дати судового засідання 20 січня 2021 року. Судом сформовано доручення про ведення процесуальних дій, до компетентного органу Сполучених штатах Америки з проханням про вручення за кордоном судових документів відповідачу [PERSON] 14 січня 2021 року відповідач звернулась з заявою про відкладення розгляду справи, так як сподівається на примирення з позивачем та збереження сім`ї, лист направлений поштою FedEx Express. 20 січня 2021 року провадження по справі відновлено, справу призначено до судового розгляду на 12 березня 2021 року. 09 березня 2021 року відповідач до суду не прибула, надала заяву про відкладення розгляду справи, в зв`язку з карантинними обмеженнями пов`язаними з епідемією, прибути до суду не може. Однак наполягає на своєї присутність в судовому засідання, сподіваючись на примирення з позивачем та збереження сім`ї. 12 березня 2021 року в зв`язку з перебуванням судді в тарифній відпустці, справа знята з розгляду. 01 квітня 2021 року відповідач [PERSON] звернулась з заявою про відкладення розгляду справи, мотивуючи, що вона хоче бути присутньою в судовому засіданні при розгляді справи, так як сподівається на примирення з позивачем та збереження сім`ї. Позивач та його представник адвокат Лівицький О.М. звернулись до суду з письмову заяву, в якій просили розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримали, просили розірвати шлюб. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 1984 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 818, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Згідно до ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Твердження відповідача про можливість подальшого спільного життя сторін як подружжя і збереження сім`ї, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач довгий час проживає в іншій державі, Сполучені Штати Америки. Позивач створив іншу сім`ю, де народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено документально. Зазначене підвереджує факт не проживання сторін довгого часу сумісно. Перебування особи в шлюбі може відбуватися за вільною згодою особи, а примушування до шлюбу є не допустимим. На підставі наведеного, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та правам, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем, чи відновити дошлюбне прізвище. Враховуючи відсутність клопотання позивача про зміну відповідачу прізвище на дошлюбне, суд вважає можливим залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved