Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

у грудні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ТОВ «ВІА-АВТО», в якому просила визнати право власності на незавершене будівництво: - однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 89,93 кв.м., з яких: 49.20 кв.м. площа квартири, 40,73 кв.м. - площа лоджії, вартістю - 414 190,01 грн, в тому числі ПДВ 20% - 69 031,67 грн; - однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 48,96 кв.м., з яких: 39.10 кв.м. площа квартири, 9,86 кв.м. - площа лоджії, вартістю - 262 154,62 грн, в тому числі ПДВ 20% - 43 692,44 грн. В обґрунтування позову зазначила про те, що 15.04.2013 року між ТОВ «ВІА-АВТО» та [PERSON] було укладено договір № 182/П/П2/П213 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого позивач набула майнові права на об`єкт нерухомості, що розташований за будівельною адресою: [ADDRESS] загальною площею 89,93 кв.м.. Позивачем повністю здійснено оплату вартості майнових прав у розмірі 414 190,01 грн., про що відповідачем видано довідку про оплату вартості майнових прав за договором 182/П/П2/П213 та свідчить квитанція прибуткового касового ордера №289 від 16.04.2013 року. Позивач виконала взяті на себе зобов`язання, однак, відповідач свої зобов`язання не виконав, будівництво об`єкту нерухомості не закінчив та не ввів в експлуатацію, а тому позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Також позивач зазначила, що 17.04.2013 року між ТОВ «ВІА-АВТО» та [PERSON] було укладено договір № 183/П/П2/П214 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого позивач набула майнові права на об`єкт нерухомості, що розташований за будівельною адресою: [ADDRESS] загальною площею 48,96 кв.м.. Позивачем повністю здійснено оплату вартості майнових прав у розмірі 262 154,62 грн., про що відповідачем видано довідку про оплату вартості майнових прав за договором 183/П/П2/П214 та свідчить квитанція прибуткового касового ордера №326 від 18.04.2013 року. Позивач виконала взяті на себе зобов`язання, однак, відповідач свої зобов`язання не виконав, будівництво об`єкту нерухомості не закінчив та не ввів в експлуатацію, а тому позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження. 17.05.2021 року на адресу суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову, у якій позивач просить змінити позовні вимоги №2 та №3, а саме замінивши фразу «…право власності на незавершене будівництво…» на фразу «…майнове право на оформлення у власність…». Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову повністю з підстав, викладених позивачем у позовній заяві, не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. 19.05.2021 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Позивачем подана заява про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувшись з клопотання про розгляд справи у відсутність представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-АВТО» Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2013 року між ТОВ «ВІА-АВТО» та [PERSON] було укладено договір № 182/П/П2/П213 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого позивач набула майнові права на об`єкт нерухомості, що розташований за будівельною адресою: [ADDRESS] загальною площею 89,93 кв.м.. Позивачем повністю здійснено оплату вартості майнових прав у розмірі 414 190,01 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою про оплату вартості майнових прав за договором 182/П/П2/П213 та про що свідчить квитанція прибуткового касового ордера №289 від 16.04.2013 року. Також, судом встановлено, що 17.04.2013 року між ТОВ «ВІА-АВТО» та [PERSON] було укладено договір № 183/П/П2/П214 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого позивач набула майнові права на об`єкт нерухомості, що розташований за будівельною адресою: [ADDRESS] загальною площею 48,96 кв.м.. Позивачем повністю здійснено оплату вартості майнових прав у розмірі 262 154,62 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою про оплату вартості майнових прав за договором 183/П/П2/П214 та про що свідчить квитанція прибуткового касового ордера №326 від 18.04.2013 року. Згідно зі ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вказаною нормою закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з вимогами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що ТОВ «ВІА-АВТО» визнає позовні вимоги в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просить його задовольнити. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила ТОВ «ВІА-АВТО» кошти за договорами, однак, позивачу квартири у власність не передані. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшли своє об`єктивне підтвердження обґрунтування позовних вимог, останні, були визнані стороною відповідача в ході розгляду справи, а відтак суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 50% від сплаченого судового збору в зв`язку з визнанням позову.

Outcome: approved