Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У грудні 2014 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі ? частки усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаюсь на ті підстави, що відповідач перестав приймати участь у вихованні дитини не цікавиться її розвитком, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, зазначивши, що дитина потребує додаткових витрат. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.06.2003 р. згідно свідоцтва про укладення шлюбу видане відділом РАГС Святошинського районного управління юстиції м. Києва, [NUMBER], актовий запис № 606 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], даний факт підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 1706 (а.с.4). Судом встановлено, що сторони з березня 2014 р. проживають окремо, спільного господарства не ведуть шлюбно-сімейний відносини не підтримують з 2012 р., відповідач у добровільному порядку участі у вихованні та розвитку дитини не бере. Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved