Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

у вересні 2020 року позивач АТ «Укрсиббанк» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11471115000 у розмірі 290 266,31 грн., а також по 2176,99 грн. судового збору з кожного. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 11.10.2006 року між АКіБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11471115000 (в системі обліку банку кредитний договір № 11471115000 від 02.02.2015 року) зі змінами відповідно до додаткових угод № 1 від 26.01.2015 року, № 2 від 02.02.2015 року та № 2 від 05.05.2015 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 35 000 доларів США, а позичальник зобов?язувався повертати кредит та сплачувати плату за кредит на умовах кредитного договору, але у будь-якому випадку повернути повністю кредит не пізніше 11.10.2026 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. Додатковою угодою № 2 від 02.02.2015 року до кредитного договору внесені зміни щодо зміни валюти договору та на поточний рахунок позичальника видано новий транш у розмірі 380 412,36 грн. для погашення заборгованості у доларах США. Також, сторони домовились, що для ідентифікації кредитного договору, можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, так і № 11471115000, а також № 10111202000. Позичальник зобов?язувався погасити заборгованість траншем у іноземній валюті та здійснювати погашення заборгованості у національній валюті у строки не пізніше 12.10.2026 року та згідно графіку погашення кредиту. Також, відповідно до умов додаткової угоди № 2 від 05.05.2015 року сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за договором та встановлення процентної ставки користування кредитними коштами у розмірах та по періодах, передбаченими п.п. 1.1 додаткової угоди, а також про те, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін, встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. В забезпечення виконання зобов?язань [PERSON] , 11.10.2006 року між АКіБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 24-А05/10-2006И зі змінами відповідно до додаткової угоди № 2 від 05.05.2015 року. Позивач зазначає, що відповідачі взятих на себе зобов?язань не виконали, у зв?язку із чим у відповідачів виникла заборгованість, яка станом на 09.09.2020 року становить 290 266,31 грн., з яких: 256 010,15 грн. - заборгованість за кредитом, 32 251,50 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 716,83 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, 125,33 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 14.01.2020 року по 29.02.2020 року, 162,14 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за період з 11.01.2020 року по 12.03.2020 року. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.09.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2020 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.06.2021 року до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були належним чином повідомлені судом про день та час розгляду справи, що стверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових направлень, суду судове засідання не з?явились; заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, позивачі не скористались, відзиву на позовну заяву не подали. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання ніхто не з?явився. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.10.2006 року між АКіБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 24-АО5/10-2006И, за умовами п. 1.1 якого банк зобов?язується надати позичальнику, а позичальник зобов?язується прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 35 000 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 176 750 грн. по курсу НБУ на день укладення договору. Позичальник у будь-якому випадку зобов?язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 11.10.2026 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 договору на підставі будь-якого з підпунктів 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.9, 7.4, 9.2, 9.14 договору (п.п. 1.2.2. договору). Пунктом 1.3 кредитного договору регламентовано порядок нарахування процентів за користування кредитом, згідно положень якого за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 10,3% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2 договору. Сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною першою п. 9.2 (п.п. 1.3.2. договору). Положеннями п.п. 4.6, а також 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.9, 7.4, 9.2, 9.14 кредитного договору визначено умови та підстави дострокового повернення суми кредиту та сплати процентів, комісій. Зокрема, відповідно до змісту п.п. 5.5 кредитного договору, у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій, строком більше, ніж на один місяць, та/або інших умов договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів , комісій у порядку, встановленому розділом 11 кредитного договору. 26.01.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 24-АО5/10-2006И, за умовами якої сторони врегулювали умови договірного списання коштів на користь банку в порядку, у строки та у сумах, що зазначені у договорі та п. 2 додаткової угоди. 02.02.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 24-АО5/10-2006И, за умовами якої сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, так і № 11471115000, а також № 10111202000. За умовами п.п. 2 додаткової угоди № 2 сторони дійшли згоди, що банк зобов?язується надати позичальнику, а позичальник зобов?язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цій додатковій угоді, у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 712 662,80 грн. у поряду і на умовах, зазначених у договорі та цій додатковій угоді. Кредитування позичальника здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) в національній валюті в межах ліміту кредитної лінії та перерахування на поточний рахунок в національній валюті , відкритий позичальником в банку. На дату укладення додаткової угоди № 2, позичальнику надається транш в національній валюті України у розмірі 380 412,36 грн. Відповідно до п.п. 4.2 додаткової угоди № 2, сторони домовились, що позичальник зобов?заний повернути транш в національній валюті в термін, не пізніше 12 жовтня 2026 року. Також, відповідно до умов додаткової угоди № 2, сторонами скориговано графік погашення кредиту та викладено його у новій редакції. Крім того, 05.05.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 24-АО5/10-2006И, за умовами якої сторони домовились про встановлення процентної ставки за використання кредитних коштів за договором у наступних розмірах: з 05.05.2015 року встановлюється процентна ставка в розмірі 8%; з 05.05.2016 року встановлюється процентна ставка в розмірі 11,7%; з 05.05.2017 року встановлюється процентна ставка в розмірі 15,32%; з 05.05.2018 року встановлюється процентна ставка в розмірі 16%; з 05.05.2019 року встановлюється процентна ставка в розмірі 17%; з 05.05.2020 року встановлюється процентна ставка в розмірі 18%; з 05.05.2021 року встановлюється процентна ставка в розмірі 19%. Також, відповідно до умов додаткової угоди № 2, сторонами скориговано графік погашення кредиту та викладено його у новій редакції. Крім того, 11.10.2006 року між АКіБ «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки № 24-АО5/10-2006И, за умовами якого поручитель [PERSON] зобов?язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником його зобов?язань перед кредитором у повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 24-АО5/10-2006И від 11.10.2006 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Також, 05.05.2015 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 24-АО5/10-2006И від 11.10.2006 року, умови якої відображають викладене у додатковій угоді № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 24-АО5/10-2006И від 05.05.2015 року, укладеної між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Перевіряючи обґрунтованість і доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами частини 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статей 553, 554 ЦК України та умов укладеного 11.10.2006 року між АКіБ «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] договору поруки, поручитель зобов?язується відповідати за виконання позичальником зобов?язань перед кредитором щодо повернення кредиту, сплати процентів, пені у повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Підписанням договору поруки, поручитель підтвердила, що їй добре відомі усі умови кредитного договору. Судом встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання за укладеним між сторонами договором не виконували, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором плату не здійснювали, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем станом на 09.09.2020 року утворилась заборгованість в сумі 290 266,31 грн., з яких: 256 010,15 грн. - заборгованість за кредитом, 32 251,50 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 716,83 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, 125,33 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 14.01.2020 року по 29.02.2020 року, 162,14 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за період з 11.01.2020 року по 12.03.2020 року, що підтверджується розрахунком-заборгованості, який було надано позивачем, та який відповідачами в ході розгляду справи спростовано не було. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги, що у даній справі стороною позивача дотримано, та доводи сторони відповідача про відсутність достатніх доказів на підтвердження суми заборгованості є хибними, та такими, що спростовуються матеріалами справи. Враховуючи, що відповідачами не надано суду доказів в підтвердження того, що ними належним чином виконувались умови кредитного договору та договору поруки, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Переконливих доказів на спростування обґрунтованості позовних вимог відповідачами суду надано не було, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язань за укладеним між сторонами договором. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, та стороною позивача не спростовані, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги є законними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved