Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до [PERSON] , треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, стягнення аліментів. У позові позивачка зазначила, що з [INFO] народилась [PERSON] , про що видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області 09 квітня 2015 року, актовий запис № 120. [PERSON] , є рідною тіткою [PERSON] [INFO] , оскільки її мати [PERSON] , є її рідною сестрою, що підтверджується свідоцтвами про народження. Після народження [PERSON] , ії мати самоусунулась від виконання материнських обов`язків вже у пологовому будинку відмовляючись годувати, слідкувати за гігієною немовля та інше. Обов`язки із догляду дитини виконувала позивач, оскільки знаходились з [PERSON] у пологовому будинку з народження дитини до дня виписки. Після виписки з пологового будинку позивач, відповідач та немовля приїхали за адресою мешкання [PERSON] : [ADDRESS] . Після чого, [PERSON] , відразу зібралась поїхати до себе додому, та більше до дитини не повернулась. Не дочекавшись [PERSON] позивач зателефонувала до органів опіки та повідомила про покинуту дитину. Представники Органу опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області зафіксували той факт, що дитина покинута матір`ю, та залишили її з [PERSON] , як з рідною тіткою, оскільки дитина була забезпечена всім необхідним включаючи ліжечко, одяг, годувальні суміші, ліки, іграшки та інше. [PERSON] з того часу проживає разом позивачем та її родиною. Оскільки [PERSON] була покинута матір`ю, яка не з`являлась за дитиною, не цікавилась її станом, [PERSON] здійснила реєстрацію народження дитини, та батьками [PERSON] були вказані: [PERSON] та [PERSON] , був вписаний зі слів позивачки оскільки немовля народилось не у шлюбі. Позивачка вважає, що, [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків вже 3 роки та 8 місяців, не цікавиться життям та не виховує дитину, не утримує та немає будь якого наміру здійснювати це в майбутньому. Відповідно до листа Сонячної сільської ради Запорізького районну Запорізької області № 487 від 20.10.2015 року підтверджується той факт, що [PERSON] людина безвідповідальна, розсіяна, емоційно не врівноважена, схильна до істеричної поведінки, має шкідливі звички вживає алкогольні напої та палить, а також хворіє на епілепсію. З пологового будинку дитину забрала [PERSON] , яка опікується дитиною, займається дитиною, виховує, піклується здоров`ям дитини, одягом, іграшками. Сільська рада вважає, що [PERSON] не здатна піклуватися про дитину взагалі та є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав. Все своє життя [PERSON] проживає у любові та турботі в родині позивача яка складається з [PERSON] , [PERSON] , чоловіка з я ким позивач проживає 14 років без реєстрації шлюбу, та братів - [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . З вересня 2018 року [PERSON] зарахована до дошкільного Володимирського закладу загальної середньої освіти «Успіх» Широківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області. Згідно психолого-педагогічної характеристики [PERSON] до закладу приводить тітка, біологічних ані матері ані батька [PERSON] вихователі не бачили, у дівчинки високій рівень адаптації, легко йде на контакт з дорослими та з однолітками, дружить з багатьма дітьми. Згідно Інформаційної довідки КЗ «Запорізький районний центр Первинної медико- санітарної допомоги» Дніпрельстанівський фельдшерський пункт, [PERSON] проживає в сім`ї [PERSON] та [PERSON] з 31.03.2015 року та в супроводі позивача відвідує центр. [PERSON] має все необхідне для життя, навчання та розвитку. Позивачка вважає, що вона є єдиною родичкою [PERSON] , яка має можливість та бажає її виховувати. Родина проживає у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та [PERSON] , на праві власності в рівних частках. Згідно № 22-08/140 від 06.11.2018 року Служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] , [INFO] влаштована та тимчасове перебування в сім`ю [PERSON] . Враховуючи той факт, що все своє життя [PERSON] проживала в родині позивача, яку вважає своєю сім`єю, а також те, що позивач є рідною тіткою для [PERSON] , просить вирішити питання про призначення її опікуном для [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку про стан здоров`я заявника від 21.11.2018 року, виданого КНП «Медико - санітарної допомоги «Сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області, за станом здоров`я вона може бути опікуном. [PERSON] , не має наміру піклуватися про дитину, в добровільному порядку матеріальної допомоги дитині не надає, самоусунулась від утримання та виховання доньки. Тому позивач просить вирішити питання про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь в розмірі 1/4 частини усіх видів їх заробітку (доходу), щомісяця, що буде гарантом дотримання права дитини на достатній рівень матеріального забезпечення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. [PERSON] зазначила, що дівчинка проживає в її родині з народження та вважає, що позивачка є її матір`ю. [PERSON] також покинула свою другу дитину, хлопчика який не вижив. Вона не піклується та не цікавиться дитиною. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відзив на позов не подала, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд. Третя особа [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Зазначив, що він не заперечує проти того, що б його цивільну дружину визначили опікуном дитини. Зазначив, що дитина живе в любові та турботі, та вважає, що вона є членом їх родини. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, та надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, батьками позивачки [PERSON] та відповідачки [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.04.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до актового запису про народження № 120 від 09.04.2015 р. відомості про батька [PERSON] внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00021692575. Наказом Служби у справах дітей Запорізького району Запорізької області № 22-08/140 від 06.11.2008 р. [PERSON] , [INFO] влаштовано на тимчасове перебування в сім`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.09.2008 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20469998 від 06.10.2008 р. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.12.2018 р. складеного комісійно в ході обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , з`ясовано що за зазначеною адресою проживає [PERSON] , та її сини [PERSON] , [PERSON] та племінниця [PERSON] яка проживає з народження. Квартира складається з двох кімнат, кухні, коридору та санвузла. В кімнатах чисто, тепло. [PERSON] працює без оформлення, її співмешканець працює офіційно. Старші діти навчаються у Володимирівському НЗ , [PERSON] ходить в дитячій садок. [PERSON] веде нормальний спосіб життя, дітей доглядає добре. Умови проживання дітей гарні. Діти мають окремі ліжка, стіл для виконання домашніх завдань, комп`ютер та іграшки. За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз`яснень, що містяться у абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування № 01-22/0257 від 26.03.2019 р. висловлена позиція з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про наявність факту ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та вважає доцільним позбавлення її батьківських прав відносно дитини, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд приходить до переконання, що рішення щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] є правильним, оскільки мати навіть за час розгляду справи в суді жодного разу не відвідала дитину, не спілкувалась з нею, що свідчить про те, що поведінки своєї вона змінювати не бажає. Позивачка перешкод в спілкуванні з дитиною не чинить, її поведінка свідчить про бажання забезпечити для дитини спілкування з матір`ю. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Наразі суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання своєї малолітньої доньки. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини. Протягом розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробила, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчинив. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні [PERSON] її малолітньої доньки [PERSON] , судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] намагалась виконувати батьківські обов`язки. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. Згідно ст. 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з ч.1 ст.58 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч. 3 ст. ;60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч 1, 2 ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 2, 3, 4 ст.63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Позивачка [PERSON] пройшла повне медичне обстеження, що підтверджується висновком про стан здоров`я заявника від 21.11.2018 р. виданого КНП «Центр первинної медико-Санітарної допомоги «Сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON] по стану здоров`я може бути опікуном. Відповідно до довідок серії ІАА № 0965105 від 21.11.2018 р. та серії ІАА № 0965106 від 19.11.2018 р. [PERSON] та [PERSON] не знятої чи не погашеної судимості немає. Відповідно до заяви від 13.11.2018 р. [PERSON] цивільний чоловік [PERSON] не заперечує проти проживання в їх родині [PERSON] Зі змісту висновку служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації № 22-33/0020 від 03.01.2019 року вбачається, що Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації вважає, що [PERSON] може бути опікуном малолітньої [PERSON] Встановлення опіки буде відповідати інтересам дитини. За наведених обставин, суд вважає за можливе призначити [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] . Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що [PERSON] не має постійного заробітку, суд приходить до висновку, що на утримання дитини необхідно стягнути аліменти у розмірі, визначеному позивачем у позовній заяві, що буде відповідати можливостям відповідача, критеріям виваженості, розумності та справедливості. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити [PERSON] , що вона не позбавлена у подальшому права вирішувати питання про поновлення її у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved