Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

у вересні 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Країна» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просило стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в сумі 7 685,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 25.12.2015 у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Ssang Yong, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПАТ СК «Країна» автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2016 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні даної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до рахунку №162 від 29.12.2015 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , склала 15 830,00 грн. Згідно умов договору страхування ПАТ СК «Країна» сплатила на користь страхувальника суму страхового відшкодування у розмірі 15 830,00 грн. На підставі ст.993 ЦК України, після виплати страхового відшкодування у ПАТ СК «Країна» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в розмірі 15 830,0грн. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ СК «Галицька», яка повідомила, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу застрахованого автомобіля становить 8 145,00 грн. У зв`язку з цим, ПАТ СК «Країна» просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди 15 830,00 грн. і страхового відшкодування 8 145,00 грн., яка складає 7685,00 грн., оскільки така відповідальність покладається на відповідача відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за правилами ст.ст.274-279 ЦПК України без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу був встановлений десятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою, яка вказана у позовній заяві. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву у справі. Суд розглядає справу на підставі поданих матеріалів та наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 25.12.2015 року у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Ssang Yong, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПАТ СК «Країна» автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2016 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні даної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до рахунку №162 від 29 грудня 2015 року загальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 15 830,00 грн. 19.04.2016 року ПАТ СК «Країна» відшкодувала шкоду завдану потерпілій особі - власнику застрахованого автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 15 830,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4071 від 19.04.2016 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ СК «Галицька» згідно полісу № АЕ/356601 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. ПАТ «СК «Країна» звернулося до ПрАТ СК «Галицька» з вимогою про відшкодування шкоди у розмірі 15 830,00 грн. За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Листом від 15.07.2016 року ПрАТ СК «Галицька» повідомило ПАТ СК «Країна» про те, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] складає 8 145,00 грн. Отже, у ПрАТ СК «Галицька» виник обов`язок відшкодувати ПАТ СК «Країна» вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля потерпілого у розмірі 8 145,00 грн. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 2 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року передбачено, що оскільки відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-ІУ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, так і захисту майнових прав страхувальника, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, встановлюється залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах, передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 року в справі № 6-2878цс15 відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка одержана позивачем від страховика, становить суму 7 685,00 грн. (15 830,00 - 8 145,00). Відповідач для відшкодування завданої ним шкоди зобов`язаний сплатити на користь позивача різницю між фактичним розміром страхового відшкодування і страхової виплати, здійсненої страховиком, яка складає 7 685,00 грн. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду у розмірі 1 762,00 грн.

Outcome: approved