Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

У вересні 2020 року керівник Сумської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Сумської обласної ради з позовом до Сумської районної державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що розпорядженням голови Сумської РДА від 15.04.2008 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та індивідуального дачного будівництва за рахунок земель запасу на території Великочернеччинської сільської ради та надано [PERSON] у приватну власність земельні ділянки загальною площею 1 га, з них 0,9 га для ведення особистого селянського господарства та 0,1 га для індивідуального дачного будівництва. На підставі зазначеного розпорядження [PERSON] отримала державні акти на право власності на земельні ділянки. В подальшому вказані земельні ділянки продані на підставі договорів купівлі-продажу від 04.08.2011 [PERSON] , за якою на даний час зареєстровано право власності на них. Вищезазначені земельні ділянки частково розташовані на землях лісогосподарського призначення та землях лісового фонду комунальної власності, переданих рішенням 16 сесії 23 скликання Сумської обласної ради від 19.10.2000 у постійне користування ДП «Сумський агролісгосп». Позивач вважав, що, приймаючи відповідне розпорядження, Сумська РДА діяла з перевищенням повноважень, оскільки уповноваженим органом щодо розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення є Сумська обласна рада. Крім того, відбувся факт зміни цільового призначення із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення, який також підтверджується висновками різних експертиз. Сумською обласною радою заходів реагування та повернення земельних ділянок лісогосподарського призначення та лісового фонду у комунальну власність територіальних громад в особі Сумської обласної ради, вжито не було, тому позивач вбачає виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати незаконним і скасувати розпорядження Сумської районної державної адміністрації № 309 від 15.04.2008; визнати недійсними державні акти на землю, видані [PERSON] з відміткою нотаріуса про перехід права власності за [PERSON] ; визнати недійсними договори купілі-продажу від 04.08.2011, укладені між [PERSON] та [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] повернути у комунальну власність територіальних громад Сумської обласної ради земельні ділянки площами 0,1 та 0,9 га та стягнути з відповідачів судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав повністю. Представник відповідача - Сумської районної державної адміністрації Сумської області Бойко А.С. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, пояснивши, що на підставі технічної документації, всіх погоджень та в межах своїх повноважень Сумська РДА надала земельні ділянки [PERSON] .. В матеріалах справи містяться докази про те, що земельна ділянка, яка відводиться останній, не належить до земель «Сумського агролісгоспу» та відноситься до земель запасу сільської ради. Підтримала відзив на позов, наданий раніше та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що вони оспорюють факт накладання земельних ділянок. У 2008 році були надані документи, які підтверджували, що надані землі не є лісом. До цього ніяких заперечень ні в яких інстанціях не було. [PERSON] стала добросовісним власником земельної ділянки. Просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши заяву з проханням слухати справу у її відсутність, в якій також зазначила, що позов не визнає у повному обсязі. Представник 3-ї особи Сумського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Сумський агролісгосп» - адвокат Черненко Д.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що за висновком експерта встановлено накладення земельних ділянок, але є лист агролісгоспу про те, що ці землі не входять до земель лісового призначення. Просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши правові позиції сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступних висновків. За змістом ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що розпорядженням голови Сумської районної державної адміністрації від 15.04.2008 № 309 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та індивідуального дачного будівництва за рахунок земель запасу Великочернеччинської сільської ради та надано [PERSON] у приватну власність земельні ділянки загальною площею 1 га, з них 0,9 га - для ведення особистого селянського господарства та 0,1 га для індивідуального дачного будівництва (а.с.11). Дане розпорядження видавалося на основі проекту землеустрою, який розроблено землевпорядною фірмою «Кадастр» та норм Земельного кодексу України (в редакції від 01.01.2008, чинній на момент видання розпорядження) (а.с.18-46). Так, відповідно до статті 17 Земельного кодексу України, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності. Згідно із частиною 3 статті 122 Земельного кодексу України, районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання. Відповідно до частин 6, 7, 8, 9 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мeтa її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання а видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Також, відповідно до частини 3 статті 186 Земельного кодексу України, прогнозні матеріали використання і охорони земель, проекти землеустрою, матеріали державного земельного кадастру, проекти з питань використання і охорони земель, реформування земельних відносин, а також техніко-економічні матеріали обґрунтувань використання і охорони земель підлягають державній експертизі, яка здійснюється органом по земельних ресурсах відповідно до закону. Більше того, у розділі «Висновки» проекту землеустрою, наявного у матеріалах справи, містяться висновки Південно-Східного регіонального відділу охорони навколишнього природного середовища в Сумській області, відділу містобудування та архітектури Сумської районної державної адміністрації, головного державного санітарного лікаря Сумського району, відділу земельних ресурсів у Сумському районі Сумської області, які погоджують відведення земельних ділянок [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та індивідуального дачного будівництва. Ураховуючи вищезазначене, Сумській районній державній адміністрації дали на затвердження проект відведення земельних ділянок громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та індивідуального дачного будівництва, погоджений у відповідності до норм Земельного кодексу України. Підстав для відмови у затверджені проекту відведення не було. На підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації від 15.04.2008 № 309 [PERSON] отримала державні акти на право власності серії ЯЕ № 411273 на земельну ділянку, кадастровий номер 5924782200:09:001:1007 площею 0,9 га для ведення особистого селянського господарства та серії ЯЕ № 411274 на земельну ділянку, кадастровий номер 5924782200:09:001:1008 площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва (а.с.12,13). В подальшому вказані земельні ділянки продані на підставі договорів купівлі-продажу від 04.08.2011 року [PERSON] (а.с.14-17), за якою на даний час зареєстровано право власності на них. Рішенням Сумської обласної ради від 19.10.2000 землі сільських, селищних та міських рад Сумської області надано у постійне користування дочірнім агролісогосподарським підприємствам Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» для ведення лісового господарства в розрізі суб`єктів земельних відносин по площах та угіддях згідно додатку, зокрема землі у межах Сумського району надано ДП «Сумський агролісгосп» (а.с.50). Позивач у позовній заяві посилається на лист Міськрайонного управління м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 07.11.2019 № 1660/1 15-19, відповідно до якого земельні ділянки, кадастрові номери яких 5924782200:09:001:1008, 5924782200:09:001:1007, знаходяться за межами населених пунктів на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області та входять до складу земель, що знаходяться в постійному користуванні ДАП «Сумський агролісгосп» для ведення лісового господарства (а.с.142). Згідно листа ДП «Сумський інститут землеустрою» від 19.08.2019 № 683/01-20 при камеральному опрацюванні даних технічного звіту по межах земель Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області 2000 р. (УААН Інститут землеустрою, Сумський філіал) встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами 5924782200:09:001:1007 та 5924782200:09:001:1008 знаходяться в межах контуру 832 площею 7,5 га, угіддя ліс та контуру 822 площею 0,3 га квартал населеного пункту (а.с.140). Позивач стверджує, що спірні земельні ділянки належали до земель лісового фонду, тоді як в матеріалах справи містяться докази, що свідчать про протилежне. Так, у листі Дочірнього агролісогосподарського підприємства Сумський агролісгосп» від 20.12.2007 № 235 вказано, що земельна ділянка, яка відводиться громадянці [PERSON] не належить до земель «Сумського агролісгоспу» (а.с.48) та у листі відділу земельних ресурсів у Сумському районі Сумської області, адресованому громадянці [PERSON] , зазначено, що земельна ділянка на території Великочернеччинської сільської ради, яка передбачається для відведення громадянці [PERSON] відноситься до земель запасу сільської ради (землі сільськогосподарського призначення - багаторічні садження) (а.с.49). Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. \~Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та\~пункту 2 частини першої статті 3,\~статті 321 ЦК\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.\~ \~ \~ \~ \~У відповідності\~з ст.\~ 391\~ЦК України\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном.\~У відповідності\~з ст.\~ 152\~Земельного кодексу\~України держава забезпечує\~громадянам та\~юридичним \~особам \~рівні умови\~захисту прав\~власності на\~землю. Власник\~земельної \~ділянки \~ або\~ землекористувач\~ може\~вимагати усунення\~будь-яких\~порушень його\~прав \~на \~землю,\~ навіть\~якщо \~ці \~порушення \~не \~пов`язані \~з позбавленням\~права володіння\~земельною ділянкою,\~і відшкодування\~завданих збитків.\~Захист прав\~громадян та\~юридичних осіб\~на земельні\~ділянки здійснюється\~ зокрема,\~шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. У відповідності\~з ст.\~328\~Цивільного кодексу\~України право\~власності набувається\~на підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України). У відповідності з ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Припинення права власності можливо з підстав, визначених у гл. 25 Цивільного кодексу України, зокрема, у разі відчуження власником свого майна, відмови власника від права власності, знищення майна, викупу пам`яток культурної спадщини, реквізиції, конфіскації, звернення стягнення за зобов`язаннями тощо. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 42019200000000150 [PERSON] обвинувачується у тому, що будучи службовою особою, а саме перебуваючи на посаді начальника відділу земельних ресурсів у Сумському районі Сумської області, протягом 2007-2008 років, перебуваючи за адресою [ADDRESS] , неналежно виконуючи свої обов`язки через несумлінне ставлення до них, порушив вимоги чинного законодавства, що призвело до передачі 15.04.2008 у приватну власність [PERSON] земельних ділянок площею 1 га, розташованих на землях лісогосподарського призначення та лісового фонду, чим державним інтересам спричинено тяжкі наслідки у виді завдання майнової шкоди в сумі 324\~500 грн. Як вбачається з копії ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 13.07.2020 у справі № 591/3790/20, закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності (а.с.185,186). Ухвала набрала законної сили. Відповідач [PERSON] , оспорюючи позов у своїх письмових запереченнях, поданих до суду, послалася на те, що в даній ухвалі суду не зазначено саме встановлених судом обставин незаконності передачі у приватну власність [PERSON] земельних ділянок, отже посилання на цей документ позивачем є недоречним. Як встановлено судом, в рамках вказаного кримінального провадження були проведені судова земельно-технічна, оціночно-земельна експертизи та експертиза з питань землеустрою, за результатами яких встановлено, що межі земельних ділянок з кадастровими номерами 5924782200:09:001:1007 та 5924782200:09:001:1008 частково перетинаються (накладаються) з межами земельних ділянок, переданих Рішенням 16 сесії 23 скликання Сумської обласної ради від 19.10.2000 року «Про вилучення надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб» дочірнім агролісогосподарським підприємствам Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» для ведення лісового господарства, в т.ч. Сумському агролісгоспу (а.с.56-130). \~ \~ \~ \~Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що у 2008-2009 роках працював головним лісничим, був допитаний по вищевказаній кримінальній справі. По картографічним матеріалам земельна ділянка не належала до земель агролісгоспу, розмір земельної ділянки 1 га, знаходиться в с. Вільшанки, вони виїжджали на місце. Земля була не лісова, в межі лісу дана земельна ділянка не входила, на ділянці лісу не було, там були розвалені будівлі, фундамент від будівлі, стояла стара груша чи яблуня, були дерева бузини, на земельній ділянці лісових насаджень не було. У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач не надав суду беззаперечних доказів на підтвердження того, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 5924782200:09:001:1007 площею 0,9 га та 5924782200:09:001:1008 площею 0,1 га, які передані у приватну власність [PERSON] , і які знаходяться на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області, мають лісогосподарське призначення та вкриті лісом. У відповідності з ст.ст. 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про визнання незаконним і скасування розпорядження Сумської районної державної адміністрації № 309 від 15.04.2008; визнання недійсними державних актів на землю, виданих [PERSON] з відміткою нотаріуса про перехід права власності за [PERSON] ; визнання недійсними договорів купілі-продажу від 04.08.2011, укладених між [PERSON] та [PERSON] ; зобов`язання [PERSON] повернути у комунальну власність територіальних громад Сумської обласної ради земельні ділянки площами 0,1 та 0,9 га, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заявлених позовних вимог. Оскільки, у задоволенні позову відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed