Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який уточнила, та остаточно просила суд надати їй або її офіційному представнику дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів, для виїзду за кордон її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], без згоди його батька - [PERSON] Також позивач просила дозволити тимчасовий виїзд за межі України [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу його батька - [PERSON], до Автономної Республіки Крим, строком на шість місяців - з 01.09.2017 року по 01.03.2018 року включно, у супроводі матері дитини - [PERSON] або інших осіб, уповноважених нею за нотаріально посвідченою згодою, без нотаріально посвідченої згоди батька [PERSON] В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2014 року. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Після припинення сімейних стосунків між сторонами, син проживає разом із позивачкою. Позивачка зазначила, що на території Автономної Республіки Крим проживають її родичі і вона бажає їх провідати та вважає, що це сприятиме розширенню світогляду дитини та позитивно позначиться на його фізичному, духовному та інтелектуальному розвитку. Відповідач [PERSON] не заперечує проти виїзду сина за кордон, але відмовляється з'явитися до нотаріуса для оформлення згоди на виїзд, що змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, змінені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив, заяв від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.04.2014 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 182. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Після припинення сімейних стосунків дитина проживає разом із позивачкою. Позивач має намір здійснити тимчасовий виїзд до Автономної Республіки Крим, де проживають її родичі, разом із сином, з метою оздоровлення та культурного розвитку дитини, розширення її світогляду. Однак відповідач ухиляється від надання нотаріально посвідченого дозволу на виїзд дитини за кордон для оздоровлення і відпочинку. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно з п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31.03.1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністі згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Виходячи із наведеного, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved