Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

У вересні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк, банк), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 27.01.2017, чим підтвердив свою згоду на те, що остання разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Приватбанком Договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, він отримав кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 25 000 грн. Виконання відповідачем договору підтверджується фактом користування картковим рахунком та використанням кредитних коштів. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі. Останній в свою чергу, не повертає своєчасно отримані кредитні кошти і станом на 14.09.2021 має заборгованість у розмірі 14 785 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в письмовій заяві просив справу слухати без його участі, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечив щодо утворення у нього заборгованості по кредиту. Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. З оглянутої судом заяви від 27.01.2017 слідує, що [PERSON] , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови) та Тарифами ПриватБанку виявив бажання оформити на своє ім`я кредитну картку. Ним були отримані наступні кредитні картки: 27.01.2017 з терміном дії до 07/20, 04.08.2020 з терміном дії до 01/24. Згідно інформації Банку позичальнику було встановлено кредитний ліміт в розмірі 5 000 грн., розмір якого неодноразово змінювався банком і станом 30.10.2018 становив 25 000 грн. Останній кредитними коштами скористався, про що свідчить виписка по рахунку. Перед укладенням кредитного договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку. У підписаній відповідачем заяві зазначено, що він згодний з тим, що остання разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з ними. При цьому зазначалось, що останні розміщені на офіційному сайті Приватбанку, і позичальник зобов`язується виконувати вимоги Умов, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. З наданої банком виписки по картковому рахунку клієнта (далі - Виписка) слідує, що починаючи з 28.01.2017 і по 01.09.2021 відповідач активно користувався кредитними коштами: проводив розрахунки в магазинах, знімав в банкоматах готівку, переказував кошти на інші рахунки, оплачував послуги та частково погашав кредитну заборгованість. Згідно розрахунків позивача у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем станом на 14.09.2021 заборгованість за договором становить 14785, 35 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 12978, 99 грн; заборгованість за простроченими відсотками 1806, 36 грн. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у Положенні про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Позичальник, в свою чергу, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента. Відтак, факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено встановлення позивачем відповідачу кредитного ліміту, його розміру, отримання кредитної картки з визначеним строком дії, користування кредитними коштами. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а останній належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості по тілу кредиту, а також враховуючи позицію відповідача, який не оспорив правильність проведеного розрахунку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 12 978, 99 грн. заборгованості по тілу кредиту. Разом з тим, в задоволенні решти вимог слід відмовити з огляду на наступне. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути також заборгованість за простроченими відсотками і обґрунтовуючи право такої вимоги, в тому числі розмір і порядок їх нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Водночас, надані позивачем Умови та правила банківських послуг відповідачем не підписані, а відтак з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, у зв`язку із чим до стягнення підлягають лише фактично отримані кошти. Виходячи із наведеного, дослідивши поданий Банком розрахунок заборгованості, позивачем безпідставно було нараховано прострочені відсотки. Пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується всіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Суд зазначає, що до стягнення підлягають лише ті суми коштів, що передбачені умовами кредитного договору, в даному випадку лише тіло кредиту. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений банком при подачі позову.

Outcome: partial