Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, якою просила позбавити відповідача, [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що зареєструвала шлюб 23 лютого 2013 року з [PERSON] . В період шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON] . Спільне життя з Відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, виховання дитини та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим, 19 жовтня 2015 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова шлюб було розірвано. Відповідно до судового наказу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 травня 2019 року на утримання дитини з відповідача стягуються аліменти у розмірі однієї чверті частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Зазначає, що з 2015 року відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, в зв`язку з цим створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової (копія розрахунку заборгованості зі сплати аліментів додається) або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо її виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. З урахуванням викладеного, зважаючи на факт ухилення відповідачем від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїх обов`язків, позивачка просила суд позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , задовольнити. Відповідач 15 квітня 2020 року звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутністю. В судове засідання учасники справи не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , які з 23 лютого 2013 року до 19 жовтня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1094 від 22 жовтня 2013 року (а.с. 13). [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Дана обставина сторонами не оспорюється та підтверджується довідкою про склад сім`ї та актом обстеження умов проживання № 204 від 12.11.2019 (а.с 20, 16). На підставі судового наказу, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 11 травня 2019 року, з відповідача на утримання [PERSON] стягуються аліменти у розмірі однієї чверті частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.11). Згідно довідки та розрахунку Шевченківського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області за період з 02.05.2019 р. по 14.11.2019 р. [PERSON] не отримувала аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] та заборгованість по аліментам станом на 01.11.2019 р. становить тринадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень 00 коп. (13 819,00 грн.) (а.с. 17-18). Відповідно до листа Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 132 Харківської міської ради Харківської області від 12 грудня 2019 року вих. № 553, за час навчання [PERSON] у школі [PERSON] не відвідував школу, щоб поцікавитися успіхами та поведінкою доньки, не спілкувався з класним керівником та іншими вчителями, не з`являвся на батьківські збори (а.с. 19). Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , додатково було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради з урахуванням рекомендацій Комісії з питань захисту прав дитиниХарківської міської ради надано висновок № 452 від 09.09.20120, відповідно до якого Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON] . Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Ухилення батьків від виконування своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовці до самостійного життя, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача. Вищевказані фактичні обставини також підтверджуються наданим третьою особою висновком про доцільність позбавлення відповідача батьківським прав. Аналізуючи зібрані по справі докази, які не оспорюються, а навпаки визнаються відповідачем, суд вважає, що судовим розглядом встановлено факт умисного ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. В п.16 цієї ж Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Встановлені судовим розглядом обставини суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що а тому вважає позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Разом із тим, суд вважає доцільним роз`яснити відповідачу, що він має право на звернення до суду із заявою про поновлення батьківських прав виключно з метою позитивного впливу на розвиток та в інтересах дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 142 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved