Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

У вересні 2020 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 14.05.2020 [PERSON] керуючи автомобілем «RENAULT Logan», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «AUDI Q3», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2020 відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «AUDI Q3», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень та як наслідок, матеріального збитку. Власником автомобіля «AUDI Q3», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/6463808 від 09.08.2019 укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС», ліміт майнової відповідальності складає 100 000, 00 грн., ліміт за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 200 000,00 грн., та франшиза визначена у розмірі 2 000,00 грн. ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 13 287,86 грн. У зв`язку з чим позивач просить про стягнення суми франшизи у розмірі 2 000,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суд м. Києва від 07.09.2020 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відзиву та будь яких заяв, клопотань від відповідача також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником автомобіля марки «AUDI Q3», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8). 14.05.2020 [PERSON] керуючи автомобілем «RENAULT Logan», д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог п.10.9 ПДР здійснив зіткнення з автомобілем, «AUDI Q3», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2020 відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6-7). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «AUDI Q3», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень та як наслідок, матеріального збитку. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного ФОП [PERSON] сума майнового збитку завданого транспортному засобу «AUDI Q3», д.н.з. [NUMBER] склала 17 644,63 грн. (а.с. 10-23). Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - франшизу. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. У статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладені договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування, що вбачається з висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18. Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/6463808 від 09.08.2019 укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС», ліміт майнової відповідальності складає 100 000, 00 грн., ліміт за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 200 000,00 грн. (а.с. 9). У п. 5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та ПрАТ «Страхова група «ТАС» сума франшизи, на яку зменшується страхове відшкодування, становить 2 000, 00 грн. ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 13 287,86 грн. з вирахуванням суми франшизи - 2 000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Оскільки потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З матеріалів справи вбачається, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/6463808 від 09.08.2019, укладеним між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та ПрАТ «Страхова група «ТАС» передбачено франшизу у розмірі 2 000,00 грн. Однак, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до норм чинного законодавства та умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не компенсував позивачу франшизу у сумі 2 000, 00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 840, 80 грн.

Outcome: approved