Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за вказаною адресою. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.06.2015 року. Разом з нею в даній квартирі зареєстрований відповідач, а саме - колишній чоловік [PERSON], хоча фактично з 2013 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживає, його місце знаходження та проживання невідоме. Оскільки відповідач фактично у зазначеній квартирі не проживає понад один рік, значиться зареєстрованого лише формально, поточного ремонту та інших затрат по квартирі не несе, комунальні та інші платежі сплачує позивач. Будь-яких речей в квартирі відповідача немає, що підтверджується актами. У зв'язку із чим позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України та зняти з реєстрації. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги просив суд задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача й третьої особи та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає, з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що позивач проживає в квартирі [ADDRESS], який на праві власності належить [PERSON] Зазначене підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.06.2015 року. Крім [PERSON] в даній квартирі зареєстрований її колишній чоловік - відповідач [PERSON], син - [PERSON], що підтверджується одовідкою форми 3 № 590 від 09.12.2015 року видана Комунальним конценомв м.Києві (а.с. 9). Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва 28.07.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується заочним рішенням Голосіївського районного суду від 28.07.2015 року. Вказане вище рішення набрало законної сили 14.09.2015 року. (а.с. 11). Відповідач не несе будь-яких витрат на утримання жилого приміщення, не сплачує комунальні послуги, що підтверджується актом за місцем реєстрації від 19.02.2016 року складеним Комунальним підприємством «ЖЕО -109» Голосіївського району про не проживання [PERSON] за вказаною адресою. Судом встановлено, що відповідач добровільно залишив місце проживання, не проживає у [ADDRESS] без поважних причин більше шести місяців, про свідчать акт про не проживання від 19.02.2016 року, який виданий Комунальним підприємством «ЖЕО-109»Голосіївського районну. За правилами ст. 71 ЖК України у справах про визнання наймача або членів сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обов'язковим є з'ясовування причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо. Статтею 156 ЖК України передбачено, що повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку(квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду )про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У зв'язку з цим, відповідно до ст. 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання залежать від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства. Оскільки вимога про зняття з реєстрації є похідною від вирішення питання про право на користування житловою площею, то задовольняючи позов про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловою площею, суд вважає необхідним вирішити позов у частині зняття його з реєстрації з вищенаведених підстав. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 321, ст. 391, ст. 405 ЦК України та ст. 72, ст. 156 ЖК України, ст. 7. Закону України «Про свободу у пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved