Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «ММК ім. Ілліча» про стягнення заборгованості по індексація заробітної плати. В обґрунтування позову зазначає, що у період з 03.01.2001 року по 13.12.2010 року працювала у ПАТ «ММК ім. Ілліча», після чого її було звільнено за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію. Однак у період роботи при виплаті заробітної плати їй не проводилась її індексація, передбачена діючим законодавством. Просила стягнути з відповідача на свою користь невиплачену індексацію заробітної плати за період з 01.03.2003 року по 13.12.2010 року з урахуванням компенсації у зв'язку із порушенням строків її виплати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала. Представник відповідача ПАТ «ММК ім. Ілліча» також у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність з урахуванням наданих заперечень. За наданими письмовими запереченнями представник ПАТ «ММК ім. Ілліча» зазначає, що позивач не довела обґрунтованість заявлених вимог належними доказами, оскільки порушень трудового законодавства з боку підприємства перед нею немає, всі належні до виплати суми підприємство сплачувало своєчасно шляхом поетапного підвищення заробітної плати. Зауважив, що розрахунки нарахованої суми індексації та компенсації надані на вимогу суду не можуть братись до уваги, оскільки протягом зазначеного періоду часу комбінат підвищував заробітну плату позивачці з урахуванням прогнозованого рівня інфляції. До того ж з липня 2006 року будь-якого боргу не було обчислено. Внаслідок відсутності боргу з індексації заробітної плати у позивача відсутнє право на отримання компенсації за затримку у виплаті. На підставі переліченого просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено й підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] у період з 03 січня 2001 року по 13 грудня 2010 перебувала у трудових відносинах із ПАТ «ММК ім. Ілліча (а. с. 7-11). У зазначений період позивачеві нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, що підтверджується довідкою ПАТ «ММК ім. Ілліча. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно із ст. 33 ЗУ «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Індекс споживчих цін є показником, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а порогом індексації є величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. Згідно із ст. 3 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. За змістом ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 ЗУ «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п. п. 2.2.7 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5. Відтак, суд вважає встановленим, що суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою), а тому в разі порушення законодавства про оплату праці в частині виплати індексації заробітної плати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належних йому до виплати сум індексації та компенсації без обмеження будь-яким строком. Згідно із ч. ч. 1-4 ст. 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. На підставі ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», в разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за змістом ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Визначення правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, закріплено у «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 1 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З наданого представником відповідача розрахунку сум індексації заробітної плати працівникові [PERSON] вбачається, що за період з 01 березня 2003 року по 31 липня 2006 року сума нарахованої і не виплаченої індексації становить 384,78 гривень, а сума нарахованої компенсації - 389,60 гривень. У той же час з вказаного розрахунку вбачається, що починаючи з 1 серпня 2006 року позивачеві нараховувалась індексація випереджаючим шляхом на підставі підвищення їй заробітної плати, внаслідок чого за зазначений період відсутня заборгованість з індексації та компенсації. З огляду на викладені обставини суд відхиляє посилання представника відповідача про те, що підвищення позивачеві заробітної плати підприємство проводило випереджаючим шляхом за період з 01 березня 2003 року по 31 липня 2006 року з урахуванням прогнозованого рівня інфляції. До такого переконання суд приходить з огляду на те, що ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» набула чинності 31 березня 2005 року на підставі ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України». При цьому зміни до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в частині можливості нараховувати заробітну плату випереджаючим шляхом, враховуючи прогнозований рівень інфляції, були внесені Постановою Кабінету Міністрів від 17 травня 2006 року № 690 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», яка набула чинності 25 травня 2006 року, та за якою було «Порядок проведення індексації грошових доходів населення» доповнено абзацами 4, 5, 6 та 7, в яких саме було визначено порядок підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції. Таким чином механізм реалізації положень ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» було введено у дію лише з 25 травня 2006 року. Суд зазначає при цьому, що заборгованість з індексації заробітної плати та компенсації позивачеві за період з березня 2003 року по липень 2006 року включно в розмірі 384,78 гривень утворилась до введення у практичну дію ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» на підставі Порядку проведення індексації грошових доходів населення», що підтверджується наданим представником відповідача розрахунком. На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що заробітна плата позивачеві у цей період підвищувалась випереджаючим шляхом із урахуванням прогнозного рівня інфляції при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією. Перелічене свідчить про наявність факту порушення трудового законодавства в частині невиплати позивачеві індексації заробітної плати з компенсацією за затримку у її виплаті. Однак, суд погоджується з доводами представника позивача щодо відсутності боргу з індексації та компенсації перед позивачем, починаючи з 01 серпня 2006 року, оскільки [PERSON] не довела в цій частині заявлені нею позовні вимоги. Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідач виплачував заробітну плату у відповідності до положень ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» випереджаючим шляхом заробітну плату з урахуванням прогнозного рівня інфляції, починаючи з 01 серпня 2006 року по 13 грудня 2010 року. Враховуючи, що матеріалами справи було спростовані доводи позивача щодо наявності заборгованості перед нею у відповідача по індексації доходів та компенсації за затримку у виплаті за період з 01 серпня 2006 року по 13 грудня 2010 року, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі переліченого суд встановив, що розмір заборгованості з індексації заробітної плати та компенсації за затримку у її виплаті становить 774,38 гривень.. Враховуючи, що згідно положень наведених нормативних актів індексація заробітної плати разом із компенсацією входять до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів, які не зазначені у наданому представниками відповідача розрахунку, то суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем позивачу відповідних сум належить утримати з вказаних сум передбачені законом податки і обов'язкові платежі. Суд зазначає, що строки звернення до суду із вказаним позовом позивачем не було пропущено, оскільки індексація та компенсація входять до структури заробітної плати, а стягнення заборгованості по заробітній платі не обмежується будь-яким строком давності. Таким чином заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 01 березня 2003 року по 31 липня 2006 року, оскільки саме у вказаний проміжок часу у відповідача виникла заборгованість за нарахованими сумами індексації заробітної плати та компенсації за затримку її виплати. У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень, оскільки позивача звільнено від його сплати за даною категорією спорів. На підставі викладеного,

Outcome: partial