Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у трудових правовідносинах, 08.06.2021 року її звільнено з роботи за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. За період перебування у трудових відносинах з відповідачем утворилась заборгованість з виплати заробітної плати в загальному розмірі 107 161, 83 гривень. В день її звільнення розрахунок всіх належних позивачу сум підприємство не провело. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 107 161, 83 гривень. Ухвалою суду від 30.09.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явилася, заявою від 27.10.2021 року просила справу розглядати у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в порядку п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчать розписки про отримання судової повістки від 06.10.2021 року та 19.10.2021 року. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці [PERSON] , остання перебувала у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «Каховський завод електрозварювального устаткування» по 06.08.2021 року. Згідно наказу приватного акціонерного товариства «Каховський завод електрозварювального устаткування» №202К-тр від 06.08.2021 року [PERSON] звільнено за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. З довідки приватного акціонерного товариства «Каховський завод електрозварювального устаткування» № 18/1100 від 14.09.2021 року заборгованість по заробітній платі при звільненні становить 107 161, 83 грн. Статтею 94 КЗпП України, передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За практикою Європейського суду з прав людини (справа Будченко проти України , заява № 38677/06) концепція майна не обмежується існуючим майном, може охоплювати активи, включаючи вимоги, стосовно яких можна було би довести, що заявник принаймні мав законні сподівання щодо отримання можливості ефективного володіння правом на власність. Тобто невиплачена заробітна плата є майном та однозначно підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. За ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належній йому зарплати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Однак, як вбачається з матеріалів справи і не спростовано відповідачем, останній, як роботодавець, до теперішнього часу, порушуючи вимоги ст. 116 КЗпП України, не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі. За встановлених обставин, зважаючи на те, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Каховський завод електрозварювального устаткування» і була звільнена з роботи на підставі наказу №202К-тр від 06.08.2021 року за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, проте з нею не було проведено розрахунок всіх сум, що належать їй, враховуючи довідку №18/1100 від 14.09.2021 року про заборгованість по заробітній платі позивача при звільнені, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Суд визнає необхідним застосувати п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved