Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Херсонського відділення ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.07.2014 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], порушив правила дорожнього руху, в результаті чого сталося ДТП за участю автомобіля позивача - «ВАЗ 21053», д.н. [NUMBER], внаслідок чого автомобіль було пошкоджено, а позивачу спричиненні матеріальні збитки. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована ПАТ «УСК«Гарант-Авто», позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідачів у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9404,03 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Звернувся до суду із клопотанням про відкладення судового засідання призначеного на 29.01.2015 року, однак доказів поважності неявки не надано. Представник відповідача ХВ ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд відповідно до положень ст.ст 169, 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності сторін у справі за наявними доказами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2014 року [PERSON], керуючи автомобілем «Hundai Santofe», д.н. [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі по вул. Фрунзе в м. Херсоні порушив правила дорожнього руху не надавши перевагу в русі транспортному засобу «ВАЗ 21053» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі вул. [PERSON], в результаті чого здійснив зіткнення, яке призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 20.08.2014 року у справі № 654/3478/14п, [PERSON] було визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала чинності, що вбачається з відмітки працівника суду на ній. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «УСК«Гарант-Авто» (поліс № АС/5362130), [PERSON] повідомив страхову про настання ДТП (копія повідомлення потерпілої особи від 18.07.2014 року). Згідно страхового акту ПАТ «УСК «Гарант-Авто» № 000020382/02, сума страхового відшкодування за пошкодження автомобілю позивача складає 9404,03 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З положень ст.1187 ЦК України вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З положень п.16 Постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Враховуючи зазначене, пред'явлені вимоги позивача до завдавача шкоди [PERSON] є передвчасними, оскільки попереднього звернення з вимогами до страхової організації ним не здійснювалось. А тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування шкоди з [PERSON] не підлягають задоволенню. Стаття 25 Закону України «Про страхування» гарантує здійснення страхових виплат страховиком відповідно до договору страхування. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відбулася дорожньо-транспортна пригода, яку ПАТ«УСК «Гарант-Авто» визнав страховим випадком, однак на час розгляду справи страхове відшкодування позивачу не сплачено, а тому позов в частині вимог до страхової організації є обґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 243,6 грн.

Outcome: partial