Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

У грудні 2016р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, уточненим та доповненим у подальшому до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ «Приват Банк»), Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Суворовській ВДВС ГТУЮ в Одеській області), Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі- Малиновській ВДВС ГТУЮ в Одеській області), Одеської міської ради (далі ОМР), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ безпеки дорожнього руху Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - [PERSON] в Одеській області, Територіальний сервісний центр 5141 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області (далі ТСЦ 5141 РСЦ МВС в Одеській області), державний нотаріус Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], посилаючись на те, що 30 травня 2016 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири №28, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 29, та транспортних засобів: автомобіля марки FORD TRANSIT,1986 року випуску, д/з ВН 5107 АО, автомобіля марки TOYOTA HI АСЕ, 2000 року випуску, д/з ВН 8694 СВ, які належали померлому на праві власності. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON], рідна мати померлого та [PERSON], рідна донька померлого, які своєчасно звернулися до Першої одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Зазначали, що державним нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на все нерухоме та рухоме майно померлого, державними виконавцями був накладений арешт та оголошена заборона на його відчуження. Стверджували, що на день смерті померлого в провадженні Малиновського ВДВС ГТУЮ в Одеській області та Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області відсутні виконавчі провадження щодо виконання рішення суду. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладені постановою про накладення арешту та оголошення заборони відчуження майна боржника В-9/721, ВП27118649 від 16 червня 2011року державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON], накладеного на все невизначене нерухоме майно, квартиру [ADDRESS], а також все рухоме майно, автомобіль марки Ford Tranzit, 1986 р.в., д/з ВН5107АО, автомобіль марки Toyota Hi Ice, 2000 р.в., д/з ВН 8694СВ, які належали боржнику [PERSON]; скасувати розшук майна боржника, накладений постановою про розшук майна боржника ВП№ 28148926 від 27 червня 2012року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON], якою оголошено розшук автомобілю марки Ford Tranzit, 1986 р.в., д/з ВН5107АО, та автомобілю марки Toyota Hi Ice,2000 р.в., д/з ВН 8694СВ, та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія ВП 28148926 від 10 серпня 2011року, що належить боржнику [PERSON]; визнати за ними в рівних частках по ? частини право власності в порядку спадкування за законом на квартиру №28, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна,29, на автомобіль марки TOYOTA HI АСЕ, 2000 року випуску, д/з ВН 8694 СВ, та на автомобіль марки Ford Tranzit, 1986 року випуску, червоного кольору, д/з ВН5107АО. Представники позивачів, діючі за довіреностями від 07 червня 2016 року та від 14 грудня 2016 року в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 29,30). Представники відповідачів та третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомили, надали заяву про слухання справи у його відсутність (а.с.58). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 84 книги шостої ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», тому, при ухваленні рішення, суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 117) . [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с. 26,27). 30 травня 2016 року [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.28). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: - квартири №28, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна,29, яка належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 вересня 2007 року (а.с.126). 27 листопада 2007 року право власності [PERSON] на квартиру №28, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна,29 було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» (а.с.127). - автомобіля марки TOYOTA HI АСЕ, 2000 року випуску, д/з ВН 8694 СВ, який належав померлому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС 167692 від 02.10.2006 року (а.с.129 звор.). - автомобіля марки Ford Tranzit, 1986 року випуску, червоного кольору, д/з ВН5107АО, який належав померлому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є [PERSON], рідна матір померлого та [PERSON], рідна донька померлого, які прийняли спадщину, оскільки в установлений законом строк звернулися до державного нотаріуса Першої одеської нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.113-114,123). Інших спадкоємців немає. Постановами державного нотаріуса Першої одеської нотаріальної контори від 12 грудня 2016 року №2653/02-31 та від 02 грудня 2016 року №2566/02-31 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на все нерухоме та рухоме майно померлого, державними виконавцями був накладений арешт та оголошена заборона на його відчуження (а.с.12,13). Згідно Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №74619134 від 02.12.2016 року квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] знаходиться під арештом, номер обтяження 11293874 на підставі постанови Другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника В-7/721, ВП № 27118649 від 16.06.2011 (а.с.14-15). Відповідно до витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 50922118 від 02.12.2016 року постановою Другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ по ВП № 27118649 від 16.06.2011 року за № 11294055 накладено арешт на все рухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] (а.с.16). Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який виступав поручителем за договором поруки від 25 лютого 2008 року в забезпечення виконання грошових зобовязань [PERSON] було стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 25 лютого 2008 року в розмірі 55882,11грн. (а.с.74,-75,76). З матеріалів справи вбачається, що 13 травня 2011року Малиновським районним судом м. Одеси на виконання рішення суду було видано виконавчий лист №2-2300/2011 виданий 13 травня 2011 року. Встановлено, що на виконанні у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебував виконавчий лист №2-2300/2011, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 13 травня 2011 року про стягнення грошової суми з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 55882,11грн. (а.с.25). Згідно листа Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 23.03.2017 року у 2011 році на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №27118649, яке було повернуто стягувачу. На теперішній час у відділі відкриті виконавчі провадження по боржникам, у тому числі по [PERSON] відсутні (а.с.161). З змісту листа Малиновського ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 30 травня 2016 року вбачається, що постановою державного виконавця Другого Суворовського ВДВС ОМУЮ від 16 червня 2011року на все майно боржника було накладено арешт, постановою державного виконавця Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ від 10 серпня 2011 року було оголошено розшук майна боржника, постановою державного виконавця Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ від 27 червня 2012 року було оголошено розшук майна боржника, постановою державного виконавця Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ від 30 червня 2015 року було повернено виконавчий документ стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що транспортний засіб боржника було оголошено у розшук, проте не виявлено органами внутрішніх справ більше року (а.с.89,91). Станом на теперішній час виконання вимог виконавчого листа здійснюється Малиновським відділом державної виконавчої служби. Згідно листа Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 21.03.2017 року станом на 21 березня 2017 року з пенсії [PERSON] було утримано та перераховано стягувану грошові кошти в розмірі 18655,19 грн. (а.с.14). Встановлено, що в матеріалах спадкової справи щодо майна [PERSON] відсутні претензії кредитора, а саме ПАТ КБ «Приватбанк» до спадкоємців (а.с.112-141). Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушуються права позивачів, як власників спадкового майна, які з цих причин не мають можливості оформити, відповідно до вимог чинного законодавства спадщину після смерті [PERSON] Отже, внаслідок накладення арешту на нерухоме та рухоме майно позивачі на сьогоднішній день позбавлені можливості реалізувати свої права власників, які передбачені законодавством України. Таким чином, наявність арешту, та заборони відчуження накладеного постановами державних виконавців відділів у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів порушує права позивачів. Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення в частині звільнення вказаного нерухомого та рухомого майна з-під арешту та визнання за позивачами в рівних частках по ? частині права власності в порядку спадкування за законом на квартиру №28, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна,29, та на автомобіль марки TOYOTA HI АСЕ, 2000 року випуску, д/з ВН 8694 СВ. Що стосується позовних вимог в частині визнання за позивачами в рівних частках права власності наавтомобіль марки Ford Tranzit, 1986 року випуску, червоного кольору, д/з ВН5107АО, то суд вважає в задоволенні вказаних вимог слід відмовити, оскільки позивачі не надали правовстановлюючих документів, які підтверджували би право власності померлого на вказаний автомобіль. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Відповідачами не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідачі та треті особи також розпорядилися на свій розсуд. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 6890,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с.6-11,35-36).

Outcome: partial