Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, треті особи: [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], Служба у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації про встановлення факту проживання однією сім'єю та стягнення страхових виплат, в якому просила встановити факт проживання [PERSON] та її сина [PERSON] однією сім'єю з моменту розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]до дня смерті [PERSON], який помер [INFO]; зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області провести нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги на сім'ю, як члену сім'ї померлого сина [PERSON] у розмірі 145 000 гривень, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату; зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області провести нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги, як особі яка перебувала на утриманні померлого сина [PERSON] у розмірі 29 000 гривень, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Під час підготовчого судового засідання частину позовних вимог стосовно вимоги про зобов'язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області провести нарахування та виплату позивачу одноразову допомогу, як особі яка перебувала на утриманні померлого сина [PERSON] у розмірі 29 000 гривень, за заявою позивача Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 30.08.2018 року залишено без розгляду. Свої позовні вимоги [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], обґрунтовували тим, що після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] в результаті нещасного випадку на виробництві в ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», вона звернулася до відповідача із заявою про призначення стразових виплат у зв'язку із смертю годувальника. Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області призначено страхові виплати їй, як матері загиблого та батьку загиблого в сумі 851,94 грн. як особам, які не перебували на утриманні потерпілого, але мають на неї право. Одноразова виплата на сім'ю загиблого не призначалась, оскільки згідно даних виконавчої дирекції фонду (лист від 28.12.2016 року №890/03-15) [PERSON] на момент смерті фактично проживав за адресою: [ADDRESS] в домоволодінні колишньої дружини [PERSON], а тому позивач звернулася до суду з метою встановлення факту проживання однією сім'єю та призначення одноразової допомоги в розмірі 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб (145 000 гривень). Вказували, що загиблий син [PERSON] з 21.12.2012 року після розлучення з [PERSON] постійно проживав, вів спільне господарство разом із батьками в с.Яснозір'я, про що свідчить довідка Яснозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області №2266 від 31.08.2016 року. Заперечуючи проти вимог позову, представники відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області Нечаєнко Т.А., Лисенко Н.В. вказували на те, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Крім того, відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» призначаються щомісячні страхові виплати особам, які мають на це право та визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого. Батьку загиблого [PERSON] та матері [PERSON] були призначені щомісячні страхові вплати. Одноразова виплата на сім'ю не призначалась, оскільки згідно наданої інформації [PERSON] на момент смерті фактично проживав за адресою: [ADDRESS] в домоволодінні колишньої дружини [PERSON] Крім того, 09.11.2016 року відділенням було призначено одноразову допомогу синові загиблого - [PERSON] в розмірі 20 розмірів мінімальної заробітної плати та щомісячні страхові виплати. Третя особа в справі - [PERSON], в інтересах якого діє законний представник [PERSON] звернувся з самостійними вимогами на предмет спору до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, [PERSON] треті особи : [PERSON], служба в справах дітей Маньківської районної державної адміністрації. В судовому засіданні представник третьої особи з самостійними вимогами - адвокат [PERSON] вказував на те, що факт проживання загиблого з батьками в с.Яснозір'я Черкаського району не відповідає фактичним обставинам та спростовується документами, наявними в матеріалах справи. Батько [PERSON] - [PERSON] після розлучення з матір'ю проживав у [ADDRESS]. Поруч з цим домом проживала мати колишньої дружини [PERSON], яка не припиняла доброзичливого спілкування з зятем. Колишня дружина [PERSON] з сином [PERSON] проживали в с.Дзензелівка Маньківського району. [PERSON] провідував батька під час канікул та на вихідні. Оскільки відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ним не проживає, просили зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області здійснити нарахування і виплату [PERSON], який на підставі зазначеної норми прямої дії належить до сім'ї загиблого батька одноразової допомоги як члену сім'ї [PERSON] у розмірі 145000,00 гривень, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. В судовому засіданні представник Служби в справах дітей Маньківської районної державної адміністрації Плахтій Т.В. просила задовольнити позов [PERSON] в інтересах якого діє законний представник [PERSON] Заперечувала проти задоволення первісного позову [PERSON], оскільки обставини проживання загиблого з батьками спростовуються матеріалами справи. Третя особа [PERSON], який є батьком загиблого [PERSON], в судовому засіданні підтримав первісний позов [PERSON], просив задовольнити, оскільки син проживав до моменту загибелі з батьками в с.Яснозір'я, разом вели спільне господарство. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що обіймає посаду сільського голови, знав померлого добре. Зазначив, що на момент загибелі [PERSON] проживав з батьками, оскільки на момент видачі довідки №2266 та №2276 вони вели спільне господарство у селі Яснозір'я Черкаського району та він їздив звідти на роботу. Інші обставини життя загиблого свідок не пам'ятає, оскільки невідомі особи у будівлі сільської ради нанесли йому тілесні ушкодження та спричинили струс мозку. Чи мав загиблий інше житло не пам'ятає, оскільки в селі проживає близько 3600 мешканців, він як голова підписує більше 2500 довідок на рік, тому не виключені помилки. Але за даними господарської книги загиблий проживав з батьками, також в будинку мешкали донька та онука позивачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що обіймає посаду секретаря сільського голови, підтвердила, що готувала довідки №2266 та №2276. Вказувала, що дійсно загиблий проживав у родині батьків, вів господарство. Зазначила, що більше ніж 20 років зареєстрована як мешканець с.Яснозір'я, знала родину [PERSON], загиблий син був зареєстрований у батьків. Вони вели спільне господарство: свині, корова. [PERSON] їздив звідти на роботу. Проте, фактично свідок близько 15 років не проживала у селі Яснозір'я, а була лише зареєстрована. Почала проживати у Яснозір'ї з 2016 року. Не виключала, що загиблий міг мешкати чи ночувати в іншому місті, але ніколи не виписувався з будинку батьків. Чому при наданні субсидії не враховані доходи [PERSON] їй невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює в селі Будище. Бачила неодноразово як загиблий їздив на роботу від своїх батьків та повертався з роботи. Їй це було видно з городу. Свідок живе неподалік з батьками [PERSON] Вранці не бачила, але ввечері бачила майже кожен день та на вихідні. Також з [PERSON] жила їхня донька з онукою. Про будинок в с.Кумейки їй відомо, проте після розлучення дружина [PERSON] звіди поїхала разом із сином. Чому при наданні субсидії батькам не враховані доходи [PERSON] їй невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає [PERSON] дуже давно. Разом ходили до школи. Він жив в с.Кумейки з дружиною, після розлучення проживав з батьками у с.Яснозір'я Черкаського району. Не виключає, що [PERSON] доглядав будинок в с.Кумейки. Щодо обставин особистого життя [PERSON] не розповідав багато, лише те, що після розлучення дружина та син жили окремо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказував, що загиблий по день смерті проживав з батьками у с.Яснозір'я Черкаського району. Також навідувався в с.Кумейки, там мав справи. Був добрим сином та люблячим батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказувала, що є вчителькою молодших класів Кумейківської школи, куди по четвертий клас ходив [PERSON]. Після розлучення [PERSON] та [PERSON], [PERSON] залишився проживати у будинку [PERSON] по [ADDRESS], доглядав за будинком. Син [PERSON] провідував батька. [PERSON] їздив до батьків у с.Яснозір'я , допомагати по господарству. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що все своє життя проживає навпроти домоволодіння [ADDRESS], де фактично проживав загиблий. Добре знала його та дружину [PERSON], сина [PERSON], не тільки як сусідка, а як сільський голова с.Кумейки. [PERSON] після розлучення залишився проживати у будинку по [ADDRESS], а дружина з сином поїхали. [PERSON] був з тещею у добрих стосунках навіть після розлучення з дружиною. [PERSON]часто навідував його. Свідок також підтвердила, що була присутня під час складання акту обстеження матеріально-побутових умов у вересні 2016 року, та підтвердила обставини, вказані в даному акті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що до моменту смерті спілкувались з [PERSON], оскільки її чоловік довгий час працював разом з [PERSON] у лісництві вони часто спілкувалися. [PERSON] постійно проживав у [ADDRESS]. Село невелике, бачились часто. Також [PERSON] їздив до батьків на мотоциклі, навідував. Вказувала на те, що [PERSON] мав гарні взаємини з сином [PERSON] та вважав його своєю сім'єю. Відповідно до ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.01.2018 року розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, представника третьої особи з самостійними вимогами, третіх осіб без самостійних вимог, пояснення свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви суд виходить з дизпозитивності прав сторін та того, що згідно зі ст.12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюється судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивну неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Також, в судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON]. Із наданої суду копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Черкаським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаські області 06.09.2016р., вбачається, що [PERSON], помер [INFO]. [PERSON] працював на державному підприємстві «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» лісорубом. 08 серпня 2016 року наказом управління Держпраці у Черкаській області утворено комісію, яка в період з 08.08.2016 року по 19.09.2016 року провела спеціальне розслідування даного нещасного випадку. За висновком комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався на території урочища Драбівська дача відділ №5, квартал №65 Кумейківського лісництва ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» нещасний випадок, що стався з лісорубом ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» [PERSON] визнано таким, що пов'язаний з виробництвом відповідно пункту 15, абзацу 2 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року. (Акт проведення спеціального розслідування від 19.09.2016 року та Акт про нещасний випадок на виробництві від 20.09.2016 року). Відповідно до п.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Крім того, у відповідності до п.8. ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати. Як вбачається з вимог п.п. 6.1.1., 6.1.2., 6.1.4., 6.1.8. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 р. №24, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 р. за №715/13982 (далі Порядок), робочий орган виконавчої дирекції Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім'ї та особам, які мають на це право, приймає рішення про виплати за умови подання документів, які видаються відповідними організаціями. З матеріалів справи вбачається, що 09 листопада 2016 року відділенням було призначено одноразову допомогу синові загиблого в розмірі 20 розмірів мінімальної заробітної плати та щомісячні страхові виплати батьку та матері загиблого [PERSON] та [PERSON] Одноразова виплата на сім'ю загиблого не призначалась, оскільки за даними Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області наявні розбіжності в документах про фактичне місце проживання загиблого та склад його сім'ї. Вирішуючи питання стосовно позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім'єю з моменту розлучення та до дня смерті [PERSON] - [INFO] суд вважає, що дані позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Згідно із ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-р п/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Так, відповідно до довідки №2266 від та довідки №2276 від 05.09.2016 року, виданої виконкомом Яснозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області померлий [PERSON] 1971 року народження по день смерті - [INFO] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] та мав склад сім'ї: батько [PERSON] 1948 р.н., мати [PERSON] 1951 р.н., сестра [PERSON] 1978 р.н., племінниця [PERSON] 2001 р.н. Між тим, Управлінням праці та соціального захисту населення Черкаської РДА 22.02.2018 року на виконання Ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси від 15.02.2018 року по даній справі надано суду копію довідки Кумейківської сільської ради від 19.08.2015 року №303, про те, що загиблий [PERSON] проживав без реєстрації в [ADDRESS]. Крім того, Управлінням праці та соціального захисту населення Черкаської РДА до суду скеровано копію акту обстеження матеріально-побутових умов малозабезпеченої сім'ї від 06.10.2015 року для надання житлової субсидії гр.[PERSON] (батько загиблого, чоловік [PERSON].). На звороті вказаного акту зазначено, що син [PERSON] фактично проживає без реєстрації в [ADDRESS], міститься підтвердження даного факту сусідами. Акт підписаний уповноваженою особою сільської ради с.Яснозір'я та батьком загиблого [PERSON] Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії по розгляду питань з призначення соціальних допомог при Черкаський райдержадміністрації Черкаської області №27 від 17.12.2015 року при призначенні субсидії жителю с.Яснозір'я [PERSON] було врахована фактична кількість проживаючих, зокрема не було врахований [PERSON], як такий, що фактично не проживає за адресою [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27.09.2016 року комісією при виконкомі Кумейківської сільської ради підтверджено, що громадянин [PERSON] проживав без реєстрації з 1996 року по [INFO] на території Кумейківської сільської ради в домоволодінні [PERSON] по [ADDRESS]. Оцінюючи вказані докази та покази свідків в сукупності, враховуючи, що у відповідності до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, на думку суду не надано переконливих доказів на підтвердження факту проживання [PERSON] разом з батьками за адресою: [ADDRESS] в період з моменту розірвання шлюбу з [PERSON] по день загибелі -[INFO]. Сам по собі факт реєстрації за даною адресою не підтверджує обставини постійного фактичного проживання та спростовується, зокрема, офіційними даними, які були встановлені під час розгляду питання призначення соціальних допомог (субсидії) на родину батька загиблого [PERSON] (витяг з протоколу №27 від 17.12.2015 року, акт обстеження матеріально-побутових умов від 06.10.2015 року). Що стосується позовної вимоги третьої особи - [PERSON] про зобов'язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області нарахувати та виплатити одноразову допомогу на сім'ю, як члену сім'ї загиблого батька [PERSON] у розмірі 145 000, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, то суд вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO]. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 09.03.2011 року серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] В судовому засіданні сторони підтвердили, що син загиблого [PERSON] - [PERSON] проживав разом із матірю [PERSON], яка припинила шлюбні відносини із загиблим, в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Припинення спільного проживання дружини та чоловіка через їх розірвання шлюбу, а відповідно і припинення їх сім'ї, тягне за собою визначення ними місця проживання їх неповнолітньої дитини, яка через свій вік не може визначити його самостійно, тобто проживання дитини з батьком чи матір'ю зумовлено їх рішенням. Проте, за всіх ситуацій дитина залишається бути членом сім'ї своїх батьків, оскільки це є підтвердженням сили батьківського статусу, який дає право кожному з них - матері, батькові - зажадати повернення дитини. З огляду на таке, син загиблого [PERSON] є членом сім'ї загиблого [PERSON], а тому має право на отримання соціальної виплати у розмірі 145 000, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, яка передбачена ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». На підставі викладеного, ст. ст. 16, 25, 26 ЦК України, ст.3 Сімейного Кодексу України, ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування»,

Outcome: approved