Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У грудні 2015 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 02.07.2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АВ/8171469). 22.05.2013 року під час дії вказаного полісу [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП автомобілю ВАЗ 21104 було завдано матеріальну шкоду. Відповідача постановою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 18.06.2013 року було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адмінвідповідальності. Страхувальник [PERSON] до страховика ПрАТ «СК «Іллічівське» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди у визначені законом строки (протягом трьох днів) не звертався. Розмір заподіяної власнику автомобіля ВАЗ 21104 шкоди зазначено відповідно до Звіту від 05.02.2010 року та встановлено в розмірі 5490 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Іллічівське» згідно з полісом від 02.07.2012 року, строк дії якого по 02.07.2013 року. Ліміт відповідальності страховика за завдану майну шкоду визначено в сумі 50000 грн. Страховиком було складено Страховий акт від 27.08.2013 року, та надано платіжне доручення від 27.08.2013 року про сплату суми страхового відшкодування в розмірі 5490 грн. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, у разі, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у ст. 33 цього Закону. З цих підстав просив стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «Іллічівське» у порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5490 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 1218 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій не визнав предявлені до нього позовні вимоги. Просив справу розглянути за його відсутності та відмовити у позові позивачу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 липня 2012 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АВ/8171469). Строк дії договору 1 рік (а.с. 5). 22 травня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], і ВАЗ 21104 номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.06.2013 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 306 грн. за те, що він, керуючи автомобілем [NUMBER] на перехресті рівнозначних доріг провулку та вулиці Ульянової в Іллічівському районі м. Маріуполя, не надав дорогу автомобілю, що наближався праворуч, та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 6). Згідно з умовами полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8171469, цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами при використанні транспортного засобу ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER] застрахована у ПрАТ «СК «Іллічівське» строком на один рік (а.с. 5). Позивачем на підставі звіту оцінювача, акту про узгодження розміру страхового відшкодування від 27.08.2013 року, страхового акту № МФ-17965-АВ-0008171469 від 27.08.2013 року про виплату страхового відшкодування та заяви [PERSON] від 25.06.2013 року, останньому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5490 грн., що підтверджується наданим платіжним дорученням №3002 від 27.08.2013 року (а.с. 7-9). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З матеріалів справи вбачається, і не оспорюється сторонами, що відповідач порушив вимоги п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) та не повідомив страховика у триденний строк з дня настання дорожньо-транспортної пригоди про ДТП. Між тим, ПрАТ «СК «Іллічівське» виплачено потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 5490 грн. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних відносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право предявити регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17.02.2011 року №3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку з чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі №6-284цс15. Як встановлено статтею 360-7 ЦПК України, висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладені в його постанові, прийняті за результатом розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 355 цього Кодексу, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Виходячи з цього, позовні вимоги ПрАТ «СК «Іллічівське» не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed