Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

у вересні 2019 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість в сумі 570 771,32 грн. та 3% річних у розмірі 36 732,53 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.02.2017 року позивач та відповідач уклали договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача грошові кошти в сумі 23 000,00 доларів США, надавши позивачу розписку про отримання грошових коштів. Відповідач зобов`язався повернути вказані кошти до 10.07.2017 року. Позивач зазначає, що станом на день подання даної позовної заяви відповідач повернув позивачу грошові кошти у сумі 700,00 доларів США. Решту суму у розмірі 22300,00 доларів США відповідач не повернув, в зв`язку з чим зазначену суму він просить стягнути в судовому порядку, а також застосувати положення ст.625 ЦК Українита стягнути суму боргу з врахування 3% річних. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08.01.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.11.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяву, посилаючись на неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем у справі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином з заявами про відкладення судового розгляду не звертався. На підставі положень ст.280 ЦПК України суд вважає за можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 10.02.2017 року позивач та відповідач уклали договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача грошові кошти в сумі 23 000,00 доларів США, надавши позивачу розписку про отримання грошових коштів. Відповідач зобов`язався повернути вказані кошти до 10.07.2017 року. Станом на день подання даної позовної заяви відповідач повернув позивачу грошові кошти у сумі 700,00 доларів США. Решту суму у розмірі 22300,00 доларів США відповідач не повернув. На підтвердження позовних вимог про стягнення коштів позивачем надано розписку від 10.02.2017 року, в якій вказано, що [PERSON] отримав від [PERSON] 23 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 10.07.2017 року. Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 205 ЦК України сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно із частиною першою статті 206 ЦК України усно можуть вчинятись правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. За статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Досліджуючи договір позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей від позикодавця із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розписка повинна містити прізвище, ім`я та по батькові позичальника і кредитора (позикодавця), їх дати народження та паспортні дані. В кінці розписки позичальник повинен поставити свій підпис і його розшифрування, вказавши повністю своє прізвище, ім`я та по батькові. В свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. В ході судового розгляду було встановлено і ця обставина не заперечується самим позивачем, що відповідач повернув позивачу частину боргу у розмірі 700,00 доларів США. При цьому, звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 570 771,32 грн, яка вирахувана за курсом НБУ із суми боргу 22 700,00 доларів США. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики щодо повернення позивачеві суми позики в розмірі 22300 доларів США, суд, перевіривши правильність розрахунків, вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з відповідача суми позики в розмірі 570 771,32 грн підлягають частковому задоволенню. А тому стягненню з відповідач на користь позивача підлягає сума у розмірі 560 713,68 грн (22 300,00 доларів США х 25,144111). З огляду на це, 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача становить 1435,14 доларів США (36 085,32 грн.) Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 5 953,53 грн. (98 %).

Outcome: partial