Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, збільшення частки у об'єкті права спільної сумісної власності на будинок до 2/3 частини будинку , виділення у власність 2/3 частин будинку та зняття арешту з будинку по [ADDRESS], обгрунтовуючи свої вимоги тим, що спірне майно будинок з надвірними будівлями було придбано у шлюбі за кошти, що є спільною сумісною власністю сторін. Строни разом не проживають, діти знаходяться на утриманні позивачки, розмір аліментів на утримання дітей недостатній, відповідач ухиляється від сплати аліментів, тому просить відсупити від засад рівності сторін та збільшити частку у об'єкті права спільної сумісної власності до 2/3 частин. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримали та пояснили, що сторони перебуваючи в шлюбі, придбали по [ADDRESS] будинок з надвірними будівлями. Договір купівлі-продажу було оформлено на відповідача . Майно було придбане за кошти що були спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки позивачка проживає в Києві з дітьми, самостійно їх забезпечує матеріально, відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв»язку з чим, державним виконавцем Сновського ВДВС було накладено арешт на майно та враховуючи, що діти є різно полі, тому просять відступити від засади рівності часток та збільшити частку позивачки у праві власності на житловий будинок до 2/3 частин. Зняти арешт з частки майна, яке буде виділено у власність позивачки. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнали частково, та пояснили, що дійсно спірне майно сторін було придбано у шлюбі, а тому будинок є об»єктом спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, тому відповідач визнає право позивачки на ? частину спірного майна. Немає жодної підстави для того, щоб суд відсупив від засади рівності часток на користь позивачки у праві власності на житловий будинок до 2/3 частин. Відповідач не має заборгованості по аліментам, у позивачки відсутні докази, що розмір аліментів дійсно є недостатнім для забезпечення дітей. Заборгованість по аліментам у відповідача була лише за червень 2016 року, у зв»язку з отриманою травмою ноги- переломом п»ясткової кістки, що потребувало значних коштів на лікування. Звітом про здійснені відрахування та квитанціями розрахунково-касових квитанція підтверджується про своєчасну сплату аліментів. Тому вимоги позивачки про те, що вона самостійно утримує дітей нічим непідтверджені. Постановою державного виконавця винесено постанову про зняття арешту з майна з будинку таким чином ця вимога взагалі не підлягає задоволенню. Суд, вислухавши сторін, представників сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з слідуючого. Сторони перебуваючи в шлюбі придбали житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.12.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Щорського районного нотаріального округу Чернігівської області (а.с.11-12) та зареєстрованого в реєстрі за № 2067 Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] (а.с.10). Відповідно до рішення Щорського районного суду від 06.04.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Рішенням цього ж суду від 23.09.2015 року стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей (а.с.9). Постановою державного виконавця від 17.08.2016 року у зв»язку з утвореною заборгованістю по аліментам у [PERSON] накладено арешт на спірне майно [ADDRESS]. Постановою державного виконавця від 08.02.2017 року Сновського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області знято арешт з будинку [ADDRESS], у зв»язку з погашенням заборгованості. У відповідності до ст.63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядженням майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто названі норми матеріального права встановлюють презумпцію (спільності майна подружжя, придбаного під час шлюбу) . Відповідно до ст..70 СК України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч.3 ст. 70 СК частка одного з подружжя у об'єкті права спільної сумісної власності може бути збільшена, якщо з нею ( ним) проживають неповнолітні діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи, що позивачкою не надано необхідних та допустимих доказів того, що розмір аліментів, стягуються з відповідача є недостатнім для забезпечення фізичного та духовного розвитку, лікування дітей. Відповідач немає заборгованісті по аліментам, а тому відсутні достатні правові підстави для збільшення частки позивачки в спільному сумісному майні. Постановою державного виконавця від 08.02.2017 року Сновського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області знято арешт з будинку [ADDRESS], що належить відповідачу [PERSON] на праві власності, у зв»язку з погашенням заборгованості, таким чином вимога про зняття арешту з будинку [ADDRESS], задоволенню не підлягає. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial