Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пінчук О.В., про визнання договору частково недійсним та поділ майна подружжя. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з серпня 1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюбні стосунки між ними припинилися наприкінці 2018 року. За час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя на ім`я [PERSON] набуто частки в статутних капіталах ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» вартістю 2 000 200 грн. 00 коп., ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» вартістю 150 500 грн. 00 коп. та ТОВ «АЖУР ФРОУЗЕН ФУД» вартістю 600 000 грн. 00 коп. 13.12.2018 року ними укладено договір про поділ спільного майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пінчук О.В., за яким ними проведено поділ набутого за час шлюбу рухомого та нерухомого майна, однак частки в статутних капіталах указаних товариств у цьому договорі не враховані. З огляду на цю обставину вона вважає, що відповідач зловживаючи довірою ввів її в оману щодо вартості набутого під час шлюбу майна за рахунок чого збільшив свою частку в частині виділення йому у особисту приватну власність квартири [ADDRESS] . Крім того, цим договором про поділ спільного майна подружжя вирішено частково долю земельної ділянки з кадастровим номером 2123656200:08:001:0557 площею 0,03 га, що розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, сщ/рада Ясінянська, Драгобрат полонина, а саме розподілено лише 0,0003 га, а 0,0297 га договором не поділено, а тому вважає, що указана частка земельної ділянки підлягає судовому поділу. Оскільки укладений договір про поділ майна подружжя в частині переходу у особисту приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] укладений внаслідок введення її відповідачем в оману, при поділі майна не були враховані частки у статутних капіталах господарських товариств, частина земельної ділянки, [PERSON] просить суд стягнути на її користь з [PERSON] 1 375 350 грн. 00 коп. компенсації половини вартості часток в ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС», ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» та ТОВ «АЖУР ФРОУЗЕН ФУД», визнати недійсним договір про поділ спільного майна подружжя від 13.12.2018 року в частині переходу у особисту приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] та визнати указану квартиру об`єктом права спільної сумісної власності сторін, а також визнати за нею право власності на 49,5 % земельної ділянки кадастровий номер 2123656200:08:001:0557, що розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, сщ/рада Ясінянська, Драгобрат полонина. У відзиві на позовну заяву, [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність. В обґрунтування відзиву [PERSON] зазначає, що частки у статутних фондах товариств ним не формувались за рахунок спільних коштів подружжя. Так, за частку в статутному фонді ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» він розрахувався лише після розірвання шлюбу, а для придбання частки в ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» та ТОВ «АЖУР ФРОУЗЕН ФУД» ним використані грошові кошти одержані у борг, строк повернення якого, ще не настав. Крім того, [PERSON] зазначає, що при укладенні 13.12.2018 року з [PERSON] договору про поділ майна подружжя не вводив відповідачку в оману щодо наявності у нього корпоративних прав на указані товариства, оскільки їй було відомо про їх існування, а також вказує на безпідставність її доводів щодо збільшення вартості її частки за рахунок передачі йому у власність квартири [ADDRESS] , оскільки за цим договором у її власність перейшли земельна ділянка та будинок у с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. Також, [PERSON] зазначає, що земельна ділянка кадастровий номер 2123656200:08:001:0557, що розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, сщ/рада Ясінянська, Драгобрат полонина була розділена між ними у повному обсязі за договором про поділ майна подружжя від 13.12.2018 року, який містить помилку в словесному виразі її площі при правильному зазначенні її розміру в цифровому виразі. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що 31.08.1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 13). Як вбачається із письмових заяв сторін по справі, а також підтверджено їх представниками у судовому засіданні й відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає те, що спільні сімейні стосунки [PERSON] та [PERSON] підтримували до грудня 2018 року. Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01.07.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб сторін розірвано (т. 4 а.с. 221). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Судом установлено, що 13.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до п. 3 цього договору за домовленістю сторін у особисту приватну власність [PERSON] переходить: -квартира [ADDRESS] ; -земельна ділянка кадастровий номер 2123656200:08:001:0557, площею 0,0300 га, за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, сщ/рада Ясінянська, Драгобрат полонина, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; -міні готель, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 2123656200:08:001:0557, за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, сщ/рада Ясінянська, Драгобрат полонина; -автомобіль «Range Rover», д.н.з. [NUMBER] ; -автомобіль «Toyota Hilux», д.н.з. [NUMBER] ; Згідно п. 4 договору про поділ спільного майна подружжя від 13.12.2018 року у особисту приватну власність [PERSON] переходить: -земельна ділянка кадастровий номер 32218 860 01 03 230 0015, площею 0,1485 га, за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку; -житловий будинок [ADDRESS] ; -автомобіль «Mercedes-Benz ML 350 CDI», д.н.з. [NUMBER] ; -автомобіль «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] . Крім того, під час перебування у шлюбі [PERSON] набувалось у власність частки у статутних капіталах ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС», ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» та ТОВ «АЖУР ФРОУЗЕН ФУД». Так, як вбачається зі змісту протоколу № 1 загальних зборів ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» учасників товариства від 14.12.2011 року прийнято рішення про заснування цього товариства, затверджено його статут, сформовано статутний капітал у розмірі 1 000 грн. 00 коп. та розподілено частки у його статутному капіталі. Розмір частки [PERSON] визначено у розмірі 10 % (т. 3 а.с. 9, 10). Відповідно до п. 5.2. статуту ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» вклади засновників до статутного фонду товариства вносяться у грошовій формі, вклад [PERSON] становить 100 грн., що складає 10 % статутного капіталу товариства (т. 3 а.с. 11-27). Відповідно до змісту протоколу № 01 загальних зборів ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» від 26.03.2014 року прийнято рішення про збільшення статутного капіталу товариства за рахунок додаткових особистих внесків сформувавши його у розмірі 10 001 000 грн. 00 коп., здійснено перерозподіл часток та грошового і майнового внеску до статутного капіталу внаслідок чого частка [PERSON] у статутному фонді товариства дорівнює 100 грн. 00 коп., що становить 0,001 % статутного капіталу (т. 3 а.с. 63-66). Як вбачається зі змісту протоколу № 2 загальних зборів ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» від 17.09.2014 року учасниками цього товариства прийнято рішення про здійснення продажу (відступлення) одним з учасників цього товариства [PERSON] частки у статутному капіталі товариства, зокрема [PERSON] , у розмірі 19,999 %, частки номінальною вартістю 2 000 100 грн., після чого загальна частка [PERSON] у статутному капіталі збільшилася до 20 %, що складає 2 000 200 грн. 00 коп. (т. 3 а.с. 112-118). За умовами договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» від 17.09.2014 року, продавець [PERSON] , який є учасником цього товариства зобов`язався передати покупцеві [PERSON] у власність 19,999 % статутного капіталу цього товариства, що складає 2 000 100 грн. 00 коп., а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цю частку відповідно до умов цього договору. Перехід права власності на частку продавця в статутному капіталі номінальною вартістю 2 000 100 грн. 00 коп., що відповідає 19,999 % статутного капіталу товариства до покупця відбувається з моменту укладення цього договору. Сторони домовились, що ціна договору має бути сплачена в повному обсязі, в порядку установленому законом та цим договором. Датою підписання цього договору [PERSON] указано 21.10.2014 року (т. 5 а.с. 19-21). 20.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договору-купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС», за умовами якого [PERSON] , як продавець зобов`язався передати у власність покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» у розмірі 20 %, що складає 2 000 200 грн. 00 коп. Сторони домовились, що ціна договору має бути сплачена в повному обсязі, в порядку установленому законом та цим договором. (т. 1 а.с. 98-101). Відповідно до акту прийняття-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 20.09.2019 року передав [PERSON] 20 % статутного капіталу цього товариства, що складає 2 000 200 грн. 00 коп. (т. 3 а.с. 160). За змістом протоколу № 2 загальних зборів ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» від 21.09.2019 року виключено [PERSON] зі складу учасників ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» та зі складу кінцевих беніфіціарних власників (т. 3 а.с. 180-183). Разом з цим, 23.09.2019 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір переведення боргу, за умовами якого [PERSON] , як первісний боржник, передає взяті на себе зобов`язання згідно договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» від 21.10.2014 року щодо оплати, придбаної за цим договором частки у статутному капіталі товариства у розмірі 19,999 % в сумі 2 000 100 грн. 00 коп., а [PERSON] , як новий боржник приймає зобов`язання за основним договором (т. 1 а.с. 102-105). Окрім того, 11.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] 150 000 грн. 00 коп. з метою формування статутного капіталу ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» на строк до 11.08.2025 року (т. 1 а.с. 110-112). Як вбачається зі змісту протоколу № 1/2016 загальних зборів учасників ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» від 12.09.2016 року прийнято рішення про включення [PERSON] до складу учасників товариства з внеском до статутного капіталу у розмірі 500 грн. 00 коп., що відповідає 25 % статутного капіталу товариства (т. 4 а.с. 103-105). Як вбачається зі змісту протоколу № 2 загальних зборів учасників ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» від 11.01.2018 року прийнято рішення про збільшення статутного капіталу товариства в тому числі за рахунок додаткового внеску [PERSON] у розмірі 150 000 грн. 00 коп., в результаті розмір його частки у статутному капіталі цього товариства відповідає 25 % статутного капіталу та складає 150 500 грн. 00 коп. (т. 4 а.с. 135-137). За актом прийняття-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» від 02.08.2019 року [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 02.08.2019 року передав [PERSON] 25 % статутного капіталу цього товариства, що складає 150 500 грн. 00 коп. (т. 3 а.с. 160). Відповідно до змісту протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» від 02.08.2019 року виключено [PERSON] зі складу учасників ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» та зі складу кінцевих беніфіціарних власників (т. 4 а.с. 114-178). Крім того, 24.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] 600 000 грн. 00 коп. з метою формування статутного капіталу ТОВ «АЖУР ФРОУЗЕН ФУД» на строк до 24.03.2024 року (т. 1 а.с. 107-109). Платіжним дорученням від 01.04.2014 року [PERSON] від імені [PERSON] внесено до статутного фонду ТОВ «АЖУР ФРОУЗЕН ФУД» 600 000 грн. 00 коп. (т. 5 а.с. 23, 24). За актом прийняття-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «АЖУР ФРОУЗЕН ФУД» від 20.07.2019 року [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 12.07.2019 року передав [PERSON] 60 % статутного капіталу цього товариства, що складає 600 000 грн. 00 коп. (т. 3 а.с. 160). Відповідно до змісту рішення № 12/07/19 учасника ТОВ «АЖУР ФРОУЗЕН ФУД» від 12.07.2019 року виключено [PERSON] зі складу учасників ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» та зі складу кінцевих беніфіціарних власників (т. 2 а.с. 22). Частиною 1 ст. 215 ЦК України установлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Частиною 2 ст. 230 ЦК України передбачено, що обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Тобто, з системного аналізу цих норм вбачається, що обставини щодо яких сторона правочину введена в оману іншою стороною мають існувати саме на момент вчинення правочину. Обман може виражатись, зокрема, у формі замовчування існування цих обставин. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що такий обман з боку контрагента за договором дійсно мав місце, умисел в його діях, істотне значення обставин щодо яких особу введено в оману. Враховуючи, що під час судового розгляду установлено, що [PERSON] на час перебування у шлюбі з [PERSON] була обізнана про набуття ним права власності на частки у статутних капіталах ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС», ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» та ТОВ «АЖУР ФРОУЗЕН ФУД», суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність її доводів щодо обману з боку відповідача при укладенні оспореного нею договору про поділ майна подружжя в частині переходу у особисту приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] . За таких обставин вимоги позову [PERSON] про визнання недійсним договору про поділ спільного майна подружжя від 13.12.2018 року в частині переходу у особисту приватну власність [PERSON] спірної квартири та визнання цієї нерухомості спільною сумісною власністю подружжя задоволенню не підлягають. Крім того, задоволенню не підлягає вимога позову [PERSON] про визнання за нею в порядку поділу подружжя права власності 49,5 % земельної ділянки кадастровий номер 2123656200:08:001:0557, оскільки указана земельна ділянку у повному обсязі за укладеним між сторонами договором про поділ спільного майна подружжя від 13.12.2018 року перейшла у власність [PERSON] , а наявна у договорі помилка в словесному виразі площі цієї земельної ділянки не змінює суті договору. За змістом ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 115 ЦК України, ст. 85 ГК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства» власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників. Грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується у право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним із визначальних є факт набуття подружжям таких грошових коштів у шлюбі. Таким чином, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 року у справі № 6-38цс15, постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 756/10797/15-ц. У рішенні Конституційного Суду України від 19.09.2012 року у справі № 1-8/2012 за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 61 СК України зазначено, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У судовому засіданні установлено, що [PERSON] набув право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС», розмір якої дорівнює 100 грн. 00 коп. та право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» вартістю 500 грн. 00 коп. під час перебування у шлюбі з [PERSON] доказів того, що указані частки в статуних капіталах цих товариств набуті ним за рахунок особистих коштів суду не надано, а тому вимога позову [PERSON] в частині стягнення половини вартості цих часток є обґрунтованою. Разом з цим, доказів того, що [PERSON] набуто право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» вартістю 2 000 100 грн. 00 коп. за рахунок коштів подружжя позивачкою суду не надано, а відповідно до договору про переведення боргу від 23.09.2019 року обов`язок оплати цієї частки перейшов до [PERSON] , а тому відсутні правові підстави для включення цих майнових прав до обсягу спільного майна подружжя [PERSON] . Частки в статутному капіталі ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» вартістю 150 000 грн. 00 коп. та у статутному капіталі ТОВ «АЖУР ФРОУЗЕН ФУД» вартістю 600 000 грн. 00 коп. [PERSON] набуті під час перебування у шлюбі з [PERSON] за рахунок грошових коштів одержаних у власність за договорами позики строк повернення якої на час вирішення справи не настав. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 57 СК України містить виключний перелік способів набуття одним із подружжя майна у особисту власність, серед яких відсутній такий спосіб набуття у особисту власність одного з подружжя права власності на майно, яке набуте ним за договором позики. Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Враховуючи, що грошові кошти набуті [PERSON] у власність за договорами позики під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] використані ним для набуття часток у статутних капіталах господарських товариств з метою одержання доходу, який в розмінні ст. 60 СК України набуває статусу спільної сумісної власністю подружжя, суд дійшов висновку про те, що спірні частки придбані відповідачем за рахунок спільних коштів подружжя [PERSON] , а указані правочини вчинялись відповідачем в інтересах сім`ї. За таких обставин з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 375 300 грн. 00 коп. грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя, а саме половина вартості частки у статутному капіталі ТОВ «ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КОМПЛЕКС «АЛЬБАТРОС» у розмірі 100 грн. 00 коп., половина вартості частки у статутному капіталі ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» у розмірі 500 грн. 00 коп., половина вартості частки у ТОВ «АЛЬБАТРОС-2» у розмірі 150 000 грн. 00 коп. та половина вартості частки у статутному капіталі ТОВ «АЖУР ФРОУЗЕН ФУД» у розмірі 600 000 грн. 00 коп. (100 грн. 00 коп. + 500 грн. 00 коп. + 150 000 грн. 00 коп. + 600 000 грн. 00 коп./2). З огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. При цьому судом відхиляються доводи представника позивачки про фіктивність договору про переведення боргу від 23.09.2019 року та договорів позики від 24.03.2014 року і 11.08.2015 року, оскільки на час вирішення спору ці правочини у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, за своєю формою та змістом не суперечить вимогам закону, а відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 800 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову застосовані у цій справі в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку, вимога про поділ якої залишається судом без задоволення.

Outcome: partial