overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У грудні 2011 року Публічне Акціонерне Товариство «ДТЕК «Дніпрообленерго» в особі Дніпродзержинського району електричних мереж звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 8.450 гривень 39 копійок. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог представник позивача вказала, що під час проведення планової перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок у відповідачки 01 липня 2010 року було виявлено порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення --- розкрадання електричної енергії: використання недооблікованої електричної енергії за допомогою самовільного підключення електричної енергії поза засобом обліку прихованим способом. Електрична енергія споживалась але приладом обліку не враховувалась, що є порушенням в електроенергетиці. Стосовно вказаного порушення було складено Акт №Г 005322. У зв*язку з цим відповідачкою були спричинені збитки на загальну суму 8.450 гривень 39 копійок, що стверджується розрахунком розміру відшкодування збитків, які відповідачка добровільно сплачувати не бажає. Просить позов задовольнити. Відповідачка пред*явлені позовні вимоги визнала і пояснив, що вона у зв*язку з тяжким матеріальним станом не у змозі сплатити нарахований їй борг. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка зареєстрована та проживає у [INFO] та є абонентом позивача. У відповідачки було виявлено розкрадання електричної енергії шляхом самовільного підключення електричної енергії поза засобом обліку. Стосовно вказаного порушення було складено Акт №Г 005322. У зв*язку з цим відповідачкою були спричинені збитки на загальну суму 8.450 гривень 39 копійок, що стверджується розрахунком розміру відшкодування збитків. Добровільно відшкодовувати спричинені збитки відповідач не бажає. Заочним рішенням суду від 12 березня 2012 року позовні вимоги позивача були задоволені. За заявою відповідачки ухвалою суду від 12 лютого 2015 року заочне рішення було скасоване. Однак, відповідачкою суду не надано доказів стосовно не порушення нею правил користування електричною енергією. При таких обставинах суд, оціюючи всі докази, зібрані по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 188 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У грудні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та після відмови від частини позовних вимог просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15.12.2011 року укладений між нею та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 2375 недійсним, відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. Справу просить вирішити

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У грудні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 05.08.1999 року вона (позивач) є власником житлової квартири № 245 за адресою вул. Ессенська, 6 в м. Старокостянтинові. У вказаному будинку був зареєстрований відповідач [PERSON], але з березня 2011 року він не проживає за вказаною адресою та не приймає участі у витратах на утримання будинку. [PERSON] фактично перебуває за кордоном. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житлова квартира № 245 за адресою вул. Ессенська, 6 в м. Старокостянтинові належить позивачеві на праві власності. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі але з березня 2011 року не проживав, а фактично перебуває за кордоном. Дані факти підтверджується: договору купівлі-продажу від 05.08.1999 року; технічним паспортом на квартиру № 245 за адресою вул. Ессенська, 6 в м. Старокостянтинові; актом обстеження житлово-побутових умов; повідомленням Старокостянтинівського районного сектора управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області, де зазначено, що відповідач зареєстрований за адресою [INFO]; довідкою про склад сімї [PERSON]; повідомлення Старокостянтинівського РС УДМС України в Хмельницькій області, згідно якого [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] . Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 245 за адресою вул. Ессенська, 6 в м. Старокостянтинові Хмельницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

у грудні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, понесених в зв'язку зі сплатою страхового відшкодування, в сумі 16 976,60 грн. та судового збору в розмірі 214,60 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 22 жовтня 2009 року на перехресті вулиць Харківське шосе - Привокзальна в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями [NUMBER] та «Hyundai» державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2009 року винною у скоєнні вказаної ДТП визнана водій автомобіля [NUMBER] - відповідач [PERSON], дії якої, що виразились у порушенні вимог п. 13.3 ПДР, призвели до пошкодження транспортних засобів. Транспортний засіб одного з учасників ДТП, а саме: автомобіль «Hyundai» державний номерний знак [NUMBER], застрахований ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», яке відповідно до рішення чергових загальних зборів від 20 квітня 2011 року змінило найменування на ПАТ «УСК «Гарант-Авто», за договором добровільного страхування автотранспорту, оформленого полісом № 19G-0167387 від 06 серпня 2009 року. Згідно звіту № 4889 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного спеціалістом ТОВ «Естімейт» 11 листопада 2009 року, останній складає 17 060,51 грн. 17 грудня 2009 року,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У грудні 2012 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 28.12.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 31.10.2015 р. становить 15\~515,96 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15\~515,96 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, 28.12.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 31.01.2015 р. становить 15\~515,96 грн., яка складається з: -3799,23 грн. заборгованість за кредитом; -8848,37 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; -1653,31 грн. заборгованість за пенею та комісіями; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); - 715,05 штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

У грудні 2012 року представник заявника Харківської міської ради Харківської області Тризна Є.В. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд визнати спадщину відумерлою та передати майно до комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. В обґрунтуванні своєї заяви зазначив, що Харківській міській раді з матеріалів наданих КП «Жилкомсервис» від 25.ж07.2014 року стало відомо, що квартира [ADDRESS] є вільною з 28.01.2012 року, після смерті її власника [PERSON]. До теперішнього часу спадщина, що відкрилася після смерті [PERSON] ніким із спадкоємців не прийнята, з часу відкриття спадщини сплинув один рік, після чого Харківська міська рада Харківської області звернулася із вказаною заявою до суду з метою визнання спадщини відумерлою та її переходу у власність територіальній громаді. Представник Харківської міської ради в судове засідання не з,явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності Заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заявника та зацікавленої особи Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради в судове засідання не з,явилися. Подали до суду заяву про розгляд справи у відсутності представників, та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. . Судовим розглядом встановлено наступне. Згідно ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07 червня 1999 року, реєстровий номер №В-48265 зазначено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. [PERSON], помер [INFO] у м. Харкові. (актовий запис № 2698 від 23 лютого 2011року). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 жовтня 2011 року (спадкова справа № 1347/2011 зареєстровано в реєстрі за № 6-1499) спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його син [PERSON], [INFO]. Таким чином, відсутні підстави визнання спадщині відумерлою і заява задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

у грудні 2013 [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.08.2012 року сторони досягли усної домовленості щодо продажу (переуступки) належного [PERSON] (надалі - [PERSON]) кіоску (надалі - МАФ), який розташований за адресою: [ADDRESS]. У якості авансу, на прохання відповідачки, [PERSON] (надалі - [PERSON]) передано останній 8 000, 00 грн., на що [PERSON] складено відповідну розписку. Оскільки в подальшому договір купівлі-продажу МАФу так і не було укладено [PERSON] звернулась до відповідачки з вимогою повернути сплачений аванс, на що [PERSON] відповіла відмовою. Посилаючись на вищевикладені обставини позивачка просила суд стягнути з відповідачки на свою користь сплачений аванс у розмірі 8 000, 00 грн. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи представник позивачки надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивачки відсутність. Зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації. Суд визнав можливим розглянути справу заочно, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши письмові докази встановив наступне. 22.08.2012 року [PERSON] склала письмову розписку, якою підтвердила факт отримання, в якості авансу за переуступку права власності на МАФ за адресою: [ADDRESS], суму коштів у розмірі 8 000, 00 грн. (а.с. 4). На момент розгляду справи [PERSON] не повернула суму отриманого авансу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 570 ЦК, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ст. 610 ЦК України встановлено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Суд, повно та всебічно оцінивши письмові докази, прийшов до висновку, що [PERSON] доведено факт надання відповідачці суми авансу, як забезпечення укладання договору купівлі-продажу, в подальшому. А отже, оскільки договір купівлі-продажу не було укладено, сума авансу підлягає поверненню позивачці, у зв'язку із чим позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-02 00:00:00

У грудні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що з 2009 року шлюбні відносини припинені та з вказаного часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося з причин різності характерів та поглядів на сімейне життя, що призводило до суперечок та непорозумінь, під час спільного проживання часто сварилися. На даний час позивач вважає, що подальше збереження шлюбу та спільне життя з відповідачем не можливе, бажає шлюб з відповідачем розірвати, оскільки це буде суперечити його інтересам, так як він має намір укласти шлюб з іншою жінкою. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить розірвати шлюб та зазначає, що спору про поділ майна, місце проживання та утримання дитини немає, так як вона буде проживати з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем та зазначила, що спору про поділ майна, місце проживання та утримання дитини немає, так як вона буде проживати з нею. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005 року (а.с. 2). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спору про поділ майна немає, місце проживання та утримання дитини не має. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У грудні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], з вимогою про відшкодування йому матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що залишалася непокритою страховиком у розмірі франшизи - 500 грн. Також просив стягнути компенсацію моральної шкоди 1000 грн. та відшкодувати судовий збір у 243,60 грн.. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги зменшив і просив стягнути 500 грн. франшизи, 256,40 грн. компенсації моральної шкоди та 243,60 грн. судового збору. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 вересня 2013 р. у справі №490/8785/13-П відповідача визнано винним у скоєнні ДТП 08 серпня 2013 р. на території Ленінського району, внаслідок чого зазнав механічних ушкоджень автомобіль позивача ЗАЗ «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7). Листом Страховика цивільної правової відповідальності [PERSON] від 01 листопаду 2013 р., позивача повідомлено про перерахування суми страхового відшкодування 9146 грн. на оплату поновлення його автомобіля, окрім 500 грн. франшизи (а.с. 5). Актом виконаних робіт від 12 листопаду 2013 р. підтверджується виконання ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженому автомобілю відповідача на повну суму матеріального збитку 9646,01 грн. (а.с.4). Отже, на підставі ст. 23.1. та 36.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з врахуванням визнання позову відповідачем, вимоги про стягнення з відповідача суми франшизи та суми моральної шкоди підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір у 243,60 грн. також слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

У грудні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог [PERSON] вказав, що через різні характери та погляди на життя між ним та дружиною постійно виникали непорозуміння, суперечки та сварки. З листопада 2012 р. вони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Позивач послався на неможливість примирення і недоцільність збереження шлюбу. Позивач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Враховуючи нез'явлення сторін в судове засідання, розгляд справи здійснено без фіксування його технічними засобами. Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2008 р. (а.с. 16). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Судом встановлено, що у стосунках між подружжям втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомога та підтримка, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З листопада 2012 р. сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За час, наданий судом [PERSON] та [PERSON] для примирення, відновлення їх сімейних відносин не відбулося, проте вони уклали договір про участь кожного з них у вихованні та утриманні дитини. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що розлад подружніх стосунків сторін має стійкий характер, і подальше збереження шлюбу, який понад рік існує лише формально, порушує принцип його добровільності і суперечить інтересам як чоловіка, так і дружини. З огляду на вказане, суд вважає обґрунтованими доводи позову про неможливість примирення і недоцільність збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON], вбачаючи підстави для його розірвання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved