Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У вересні 2019 року представник позивача-адвокат Дьячук Н.В., що діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Борівської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що після смерті батька позивача [PERSON] , [INFO] відкрилась спадщина, в тому числі і на незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, тобто позивач по справі. Позивач в передбачений законом шестимісячний строк звернулась з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням належним чином оформлених документів, що підтверджують право власності померлого на спадкове майно. У зв`язку з вище викладеним позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 16 вересня 2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 30.10.2019 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Дьячук Н.В. не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, через канцелярію суду надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити в підготовчому засіданні. Відповідач - Борівська селищна рада Фастівського району Київської області в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, через канцелярію суду надали письмові заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти позову та просять розглядати справу без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 26 лютого 2008 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, серія [NUMBER] /а.с.7/. Родинні зв`язки між спадкодавцем та позивачем підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 вересня 1979 року (а.с.10), де остання записана донькою [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на незакінчений будівництвом (72% готовності) житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцем майна померлого [PERSON] являється його донька, тобто позивач по справі [PERSON] , яка змінила прізвище після одруження (а.с.10-12). В передбачений законом шестимісячний строк позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, тому в силу статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Даний факт підтверджується також, витребуваною судом копією спадкової справи №253/2008 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з якої вбачається, що єдиним спадкоємцем майна померлого є його донька - [PERSON] , такя як дружина покійного [PERSON] - [PERSON] письмовою заявою відмовилась від своєї частки у спадщині. Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві спадкового майна, що підтверджується Постановою державного нотаріуса Фастівської районної державної нотаріальної контори від 19.07.2019 /а.с.9/. Відповідно до п. 3.1 Листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Враховуючи положення цивільного законодавства та роз`яснення ВССУ, викладені в листі ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, [PERSON] за життя набув у власність не закінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] , оскільки 25 серпня 1977 року рішенням виконкому Борівської селищної ради [PERSON] було надано дозвіл на перебудову старого будинку по [ADDRESS] та зобов`язано після закінчення будівництва нового будинку стару частину будинку знести (а.с.15). Домоволодіння за адресою: [ADDRESS] мало виходити на дві вулиці, а саме вул. Фастівську та вул.. Ватутіна . Не закінчений будівництвом житловий будинок був територіально розташований на вулиці Ватутіна , а не на Фастівській. На підставі вказаного рішення виконкому була оформлена технічна документація на будівництво у відділі районної архітектури Фастівського району побудовано не закінчений будівництвом житловий будинок (72%готовності). 07 вересня 1978 року виконавчий комітет Борівської селищної ради передав [PERSON] земельну ділянку загальною площею 700 кв.м. за адресою: [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності (а.с.13-14). Разом з тим, [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на житловий будинок. Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (яка діяла на час закінчення будівництвом житлового будинку в 1990 році) реєстрація домоволодінь проводилась на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком №1, зокрема на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Таким чином, відповідно до діючого станом на 1990 рік законодавства [PERSON] набув у власність не закінчений будівництвом житловий будинок, але за життя не зареєстрував його в органах БТІ. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд, вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , тому набула право спадкування, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.

Outcome: approved