Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулась у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 08 серпня 2015 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у Вільчанській селищній раді Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 07. Від шлюбу сумісних дітей не мають. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сім`ї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати, відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача понесені нею витрати 768 грн. 40 коп. по сплаті судового збору та 2200 грн. 00 коп. послуг адвоката. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися завчасно та належним чином. Представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав до суду заяву про визнання позову у частині розірвання шлюбу, в частині стягнення судових витрат заперечував, вважав їх завеликими. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 08 серпня 2015 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 08 серпня 2015 року у Вільчанській селищній раді Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 07 (а.с.4). Причиною розірвання шлюбу послужило відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім`ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім`ї. Щодо відновлення позивачу дошлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач до реєстрації шлюбу мала прізвище « [PERSON] », а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище та іменуватися ним. Крім того, позивач понесла витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією від 01 липня 2019 року (а.с.1) та на правову допомогу у розмірі 2200 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 09 вересня 2019 року (а.с.7а), а тому вони у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved