Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. 16.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С вчинено виконавчий напис № 11273 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 591002661 від 12.11.2014 року у розмірі 25527 грн. 38 коп. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №62711290 від 21.08.2020 року. На думку позивача виконавчий напис вчинений нотаріусом з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню оскільки відповідач не направляв позивачеві жодних вимог про усунення порушень кредитного договору, що позбавило позивача можливості надати свої заперечення щодо таких вимог або оспорити їх. Крім того, позивач зазначає що ним не укладалось договору з відповідачем, а укладався з ПАТ «Альфа-Банк» у 2014 році, однак заборгованість за оскаржуваним написом стягується за період з 29.01.2019 по 11.03.2020. Також позивач зазначив, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, а адреса місця проживання позивача, яка вказана у заяві про примусове виконання рішення, виконавчому написі та постанові про відкриття виконавчого провадження позивачу невідома, вона ніколи не проживала у м. Києві, оскільки все життя проживає у м. Запоріжжі. З урахуванням вищевикладеного, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 11273 від 16.07.2020, щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 25527 грн. 38 коп., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 705 грн. 83 коп. та стягнути на користь позивача судові витрати. Ухвалою судді від 29.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 25.01.2021, витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича завірені належним чином копії документів на підставі яких вчинявся виконавчий напис №112743 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №591002661 від 12.11.2014 року у розмірі 25527 гривень 38 копійок. Ухвалою суду від 24.03.2021 клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено, витребувано у приватного виконавця Клименка Романа Васильовича копії кредитного договору №591002661 від 12.11.2014, на підставі якого було вчинено виконавчий напис №112743 виданий 16.07.2020, та відкрито виконавче провадження №62711290, щодо стягнення з боржника [PERSON] заборгованості для задоволенням вимог ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 25527 гривень 38 копійок та витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 650 гривень, та виконавчого напису №112743 виданий 16.07.2020, посилаючись на неможливість отримання вищевказаного договору. 19.04.2021 на адресу суду від приватного виконавця Клименка Р.В. на виконання ухвали суду від 24.03.2021 надійшли витребувані судом документи. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, 17.05.2021 на електронну адресу суду від представника позивача Прядко Д.В. надійшла заява, в якій представник просив суд провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання жодного разу не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, але причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву або про розгляд справи за відсутності на адресу суду не надходило. Треті особи, повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, заяв по суті справи до суду не подали, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12.11.2014 між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №591002661. За умовами договору позивачеві було надано кредит у розмірі 10 000, 00 грн. на строк до 12.11.2017, шляхом переказу на платіжну картку позичальника № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,79 % від суми кредиту та штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від 1-го до 4-х календарних днів, при цьому у випадку прострочення 5-ти та більше календарних днів, додатково до штрафу позичальник зобов`язаний сплатити 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. 16.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С вчинено виконавчий напис № 11273 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 591002661 від 12.11.2014 року у розмірі 25527 грн. 38 коп. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №62711290 від 21.08.2020 року. Із наданої приватним виконавцем копії виконавчого напису № 1273 від 16.07.2020 вбачається, що позивач є боржником за кредитним договором № 591002661 від 12.11.2014, укладеним між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1АБ/ВЕСТА від 28.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІДДС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/1 від 29.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Строк платежу за договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 по 11.03.2020 року. Сума заборгованості становить 24877 грн. 38 коп., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4735 грн. 28 коп., простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом в розмірі 8164 грн. 88 коп., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 8377 грн. 22 коп., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 3600 грн. 00 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача (відповідача) 650 грн. 00 коп. За загальним правилом статей\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~\~ст.18 ЦК України\~\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у\~Главі 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012. Відповідно до ст.\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст. 87 на підставі вищевказаного виконавчого напису для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 зміни, внесені до Переліку\~постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 зазначене вище рішення суду залишено без змін. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає\~постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999\~в редакції постанови КМУ від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених\~постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662\~до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дубліката має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Для вчинення виконавчого напису відповідачем приватному нотаріусу була надана заява про вчинення виконавчого напису №б/н від 19.06.2020 року. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 06.06.2019 в справі № 750/1627/18, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 по справі №310/9293/15. Розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 по справі №6-887цс17. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому банком нотаріусу Кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має кредитор при зверненні до нотаріуса. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед відповідачем, не спростованої останнім, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи вимогу позивача про стягання з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 705 грн. 83 коп. суд виходить з наступного. З листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. від 21.12.2020 № 101663 вбачається, що в межах виконавчого провадження № 62711290 з боржника [PERSON] було стягнуто основну винагороду приватного виконавця у розмірі 70 грн. 58 коп., витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 600 грн. 00 коп. та за виконавчим документом 705 грн. 83 коп. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Враховуючи те, що ТОВ «Вердикт Капітал» не надано суду доказів існування договірних відносин між позивачем та відповідачем, та те, що підставою набуття відповідачем грошових коштів в сумі 705 грн. 83 коп. було стягнення з позивача у примусовому порядку заборгованості за виконавчим написом нотаріуса, щодо якого суд прийшов до переконання про необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума грошових коштів вважаються безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2102 грн. 00 коп., що складається з судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 1681 грн. 60 коп. та судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову в розмірі 420 грн. 40 коп.

Outcome: approved