Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У грудні 2017 року позивач ПАТ «Миколаївобленерго» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] боргу за договором реструктуризації у сумі 8 566,66 грн. та 1600 грн. судового збору. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що відповідач, яка проживає за адресою: [INFO], є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № 1223006. 28.07.2017 року між сторонами був укладений договір реструктуризації заборгованості № 1223006-р. Відповідно договору, відповідач визнала свій борг в розмірі 13850,00 грн., та зобов'язалася сплатити його рівними частинами, згідно графіку погашення. Однак, відповідач умови договору порушила, зокрема, споживач здійснював оплати несвоєчасно та не в повному обсязі, а тому станом на день звернення з позовом до суду борг відповідача становить 8 566,66 грн. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, судом про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надала. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у її відсутність не надходили, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи 28.07.2017 року між ПАТ Миколаївобленерго та споживачем [PERSON] був укладений договір реструктуризації № 1223006-р заборгованості побутового споживача по актам порушення ПКЕЕН на суму 12850,00 грн. Відповідно до договору (п.1 договору) відповідач визнав свій борг та зобов'язався сплати його рівними частинами згідно графіку погашення (п.2.1 договору). Проте, відповідачем були порушені умови договору, зокрема, споживач здійснював оплати несвоєчасно та не в повному обсязі, тому, станом на день звернення позивачем з даним позовом, сума заборгованості становить 8 566,66 грн. Пунктом 2.3 договору передбачено, що у разі порушення боржником строків виконання зобов'язань, визначених п. 2.1. договору та/або виконання їх не в повному обсязі, графік погашення заборгованості вважається зміненим, боржник упродовж 5 банківських днів з дня порушення, зобов'язаний сплатити (погасити) кредитору увесь залишок несплаченої реструктуризованої заборгованості за цим договором, який визначений як різниця між загальною сумою реструктуризованої заборгованості та сумою, яка надійшла на рахунки Кредитора від Боржника за цим Договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, так як наданими суду доказами підтверджується факт невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором реструктуризації. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обовязок сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved