Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 6 серпня 2019 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 269. Під час перебування у шлюбі у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~На даний час сімейні стосунки між ними припинено, відновлювати їх позивачка не бажає. Шлюб існує формально, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. У них різні погляди на життя та сімейні відносини. Позивачка [PERSON] просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що з 6 серпня 2019 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 269. Під час перебування у шлюбі у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час сімейні стосунки між сторонами припинено, відновлювати їх позивачка не бажає. Шлюб існує формально, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. У них різні погляди на життя та сімейні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітню дитину сторін суд залишає проживати з матір`ю. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 908 гривень згідно квитанції АТ «РВС Банк» № 14-1388680/1/С від 14 вересня 2021 року, що становить 454 гривні. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved