Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У грудні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пальори Ганни\~Юріївни від 28.08.2013, індексний номер 5343928, про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] (далі - [PERSON], відповідач). Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними була придбана квартира [ADDRESS]. Рішенням суду від 11.03.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та за кожним з подружжя визнано право власності на половину вищевказаної квартири. Проте 28.08.2013, під час слухання справи про поділ майна в суді апеляційної інстанції, [PERSON] неправомірно відчужив спірне майно на користь [PERSON] Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2015 за позовом позивача договір купівлі-продажу квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON], визнано недійсним, а відтак підлягає скасуванню і рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов з викладених у ньому підстав. Представник Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) поклала вирішення справи на розсуд суду. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, проте до суду не з'явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав. Заслухавши представників сторін та дослідивши письмові докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] з 08.12.1999 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали квартиру [ADDRESS]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та за кожним з подружжя визнано право власності на половину вищевказаної квартири. Проте 28.08.2013 [PERSON] відчужив квартиру [ADDRESS] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Пальорою Г.Ю., запис у реєстрі № 1315. 29.05.2014 Апеляційний суд м. Києва за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] ухвалив рішення, яким залишив без змін рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу та поділу квартири (а.с.9-15). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2018, яке набрало законної сили 17.06.2015, визнано недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON]договір купівлі-продажу квартири (а.с. 16-19, 67-68, 69-71). Разом з тим відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]зареєстроване за [PERSON] (індексний номер 5343928 від 28.08.2013). Відповідно до статті 319 ЦК України, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно статті 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статті 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Умови та порядок здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлені нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» № 1952-VI від 01.07.2004. Відповідно до частини першої статті 3 зазначеного Закону загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію (абзац п'ятий частини п'ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень»). Частиною 2 статті 26 вищевказаного Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пункт 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 № 1141, визначає, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру речових прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі суду рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Отже враховуючи те, що квартира була набута [PERSON] на підставі недійсного договору купівлі-продажу, і питання про скасування державної реєстрації при розгляді справи про визнання договору недійсним судом не вирішувалось, вимоги [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав суд визнає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. На підставі викладеного,

Outcome: approved