Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

У Віньковецький районний суд звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], позивач просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Зазначає, що він є власником будинку [ADDRESS]. В цьому ж будинку з дитинства зареєстрований відповідач - його брат [PERSON] Проте останніх неповних двадцять років в будинку він не проживає, оскільки виїхав в Польщу на заробітки і в будинок не повертається. Незважаючи на непроживання тривалий час в будинку, брат не бажає добровільно знятись з реєстрації, цим чинить йому перешкоди в користуванні власністю. Власником він став на підставі судового рішення, після смерті матері. Права власника зареєстровані у реєстрі прав на нерухоме майно, що підтверджено інформаційною довідкою № 71489306. Факт непроживання відповідача в зазначеному будинку підтверджується актами обстеження житла від 08.07.2016 року та від 06.10.2016 року. Посилаючись на ст. 391 ЦК України, він вимагає усунення перешкоди, пов'язаної з реєстрацією відповідача в його будинку. Також він повідомляє, що, не проживаючи більше 6 місяців в будинку на підставі ст. 71 ч.1 ЖК України, відповідач втратив право на проживання. Посилаючись на вимоги статей 321, 391 ЦК України, він просить позов задовольнити, зазначаючи, що здійснює своє право власника квартири відповідно до судового рішення на власний розсуд і закон надає йому можливість вимагати усунення будь-яких порушень його прав зі сторони відповідача. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Представник позивача вимоги підтвердила з підстав оговорених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Справа, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України розглядалась без його участі та згідно ст. 197 ЦПК України останнє судове засідання проводилось без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши позовну заяву та представлені докази, слід вважати позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно витягу з погосподарської книги № 214 Віньковецької селищної ради встановлено, що [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS]. Із актів обстеження цього будинку від 08.07.2016 та 06.10.2016 року слідує, що відповідач взагалі не проживав в ньому більше 20 років, оскільки виїхав за кордон. Той факт, що будинок № 2 належить позивачу підтверджується копією технічного паспорту, судовим рішенням від 06 жовтня 2016 року та інформаційною довідкою № 71489306 про реєстрацію прав власника у реєстрі прав на нерухоме майно. Згідно з положеннями частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За ст. 9 ЖК право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Право [PERSON] порушується реєстрацією в його будинку сторонньої особи, яка не бажає добровільно знятись з реєстрації. Із аналізу доказів слідує, що [PERSON] набув право на проживання в зазначеному будинку як колишній член сім'ї, до складу якої входив позивач, проте, не проживаючи більше 6 місяців без поважних причин, не обслуговуючи, не ремонтуючи будинок, не оплачуючи комунальні послуги, він на підставі ч.2 ст.107 ЖК України втратив право користування будинком № 2, оскільки виїхав на постійне проживання за межі України, з моменту виїзду, як колишній член сім'ї. Згідно ст. 316 ЦК України право власності - це право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону, по своїй волі і незалежно від волі інших осіб. Позивач здійснює право власності з жовтня 2016 року. В листопаді 2016 року він зазначає про порушення своїх прав власника і на підставі статті 391 ЦК України вимагає усунути перешкоди у здійснені права користування будинком шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на проживання в його житлі, просить його висилити, знявши з реєстрації. Зміст цієї статті забезпечує усім власникам рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена, або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Представник позивача та позивач довели, що порушуються права власника житла відповідачем, який добровільно не знімається з реєстрації. Він на час розгляду справи не проживає в будинку і не виявляє інтересу до житла протягом неповних останніх 20 років, тому втратив на нього право. У зв'язку з зазначеним та відповідно до ст. 7 ч.2 п.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» [PERSON] підлягає зняттю з реєстрації, оскільки цим Законом оговорено, що зняття з реєстрації здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування особи житловим приміщенням. Вимога оговорена ст. 88 ЦПК України про стягнення судового збору на користь позивача з відповідача не висувається, тому в силу ст. 11 ЦПК України, не є предметом розгляду суду.

Outcome: partial