Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за позивачем право власності на домоволодіння №78 по вул. Советській ( Елінській) в с. Сартана в м. Маріуполі загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що померла 09.04.2016 року. В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], якій на підставі договору купівлі-продажу належало домоволодіння№78 по вул. Советській ( Елінській) в с. Сартана в м. Маріуполя. 09 квітня 2016 року [PERSON] померла, та після її смерті відкрилась спадщина. У встановлений законом термін позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини, проте йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документів на майно, а саме оригінал договору купівлі-продажу домоволодіння №78 по вул. Советській ( Елінській) в с. Сартана в м. Маріуполя. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, у судове засідання не зявилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, проти задоволення вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], яка була дружиною позивача, померла 09 квітня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО, виданим 11 квітня 2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 557 (а.с.5-6). [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], по день смерті 09.04.2016 року, разом з [PERSON], що підтверджується довідкою № 735 від 14.04.2016 року виданою Виконавчим комітетом Сартанської селищної ради м.Маріуполя Донецької області(а.с.8). Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги зокрема належать той з подружжя, який його пережив. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. (ст. 1264 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Інших спадкоємців, окрім [PERSON]., які згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині немає, що вбачається зі спадкової справи № 71/2016 щодо померлої 09.04.2016 року [PERSON]. Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При зверненні [PERSON] до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння № 78, розташоване по Еллінській (Радянській) в с.Сартана м. Маріуполя, після смерті [PERSON], яка померла 09 квітня 2016 року, в отриманні вищезазначеного свідоцтва позивачу було відмовлено з тих підстав, що спадкодавець [PERSON] за життя не отримала правовстановлюючих документів на домоволодіння за вищезазначеною адресою. Відмова була вмотивована у постанові приватного нотаріуса [PERSON] від 29 листопада 2016 року (а.с.14). З відповіді МКП « Маріупольске БТІ» від 28.11.2016 року за № 3698 вбачається, що домоволодіння №78 по вул. Советській (Еллінській) в с. Сартана в м. Маріуполі належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.1975 року, реєстраційний номер 1736 та зареєстрований 28.04.1975 року, реєстраційний номер 958(а.с.7), зазначене знайшло підтвердження при огляді інвентарної справи №2557 по вул. Советській, буд. 78 у с. Сартана м. Маріуполя. 28 листопада 2016 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № 78 по вул. Еллінській с.Сартана м.Маріуполя на імя [PERSON], який відповідно до технічної інвентаризації складається з житлового будинку та прибудов на земельній ділянці, загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м.(а.с.7). На запит з приводу видачі дублікату вказаного договору купівлі-продажу, завідувач Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] повідомила, що неможливо видати дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого 08 квітня 1975 року, на житловий будинок № 78 по вул. Радянській с.Сартана м.Маріуполя на імя [PERSON], у звязку з передачею справ по 1996 рік включно на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який розташовано у м. Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с.12). Отже, позивач позбавлений можливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки договір купівлі-продажу переданий в Донецькій обласний державний нотаріальний архів, що розташований в м.Донецьк, доступ до якого на даний час відсутній у зв'язку із проведенням на території міста Донецьк антитерористичної операції. Тобто позивач звертався до нотаріальної контори у встановленому законом порядку для оформлення спадкових прав після смерті дружини, але з огляду на постанову нотаріуса обєктивно позбавлений можливості зробити це в досудовому порядку, у звязку із цим спадкові права позивача підлягають захисту в судовому порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок. Відповідно до розяснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1.) при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який був чинний у 1977 році на час побудови спірного домоволодіння. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що єдиним можливим способом захисту майнових прав позивача, як спадкоємця, є визнання за ним права власності на спадкове майно. З урахуванням цього вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved