Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, який було встановлено судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року, у справі №175/3136/17 про стягнення аліментів з нього на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення повноліття на 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що на підставі судового наказу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року, у справі №175/3136/17 з нього на користь відповідачки [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з чим, з квітня 2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання цього судового наказу, й ним щомісячно виплачуються аліменти на утримання сина у розмірі 1894,77 грн. Також позивач зазначає, що він не працює офіційно, його заробітна плата кожного місяця є нестабільною, його дружина [PERSON] знаходиться у декретні відпустці, по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, не отримує заробітної плати, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з нього аліментів. Так, за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2020 року з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, 14 вересня 2020 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання цього рішення. Таким чином, на теперішній час, відповідно вказаних рішень суду з нього стягуються аліменти у розмірі ј та 1/6 частки його заробітку, що ставить його у скрутне матеріальне становище та позбавляє його в повній мірі виконувати покладені обов`язки щодо сплати аліментів, у зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом. Представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи без її та позивача участі, просила позовні вимоги в частині відкликання судового наказу залишити без розгляду, в іншій частині позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у наданий судом строк відзив на позов не подала, зустрічний позов не пред`явила, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] надала заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник третьої особи Дніпровського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про наявність поважних причин для неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надав. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі. Також, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області 23 травня 2017 року, [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . На підставі судового наказу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року стягуються з [PERSON] , (ІПН: [NUMBER] ), [INFO] , на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ), [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення до суду, тобто з 28 серпня 2017 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до [INFO] . Окрім того, як видно з матеріалів справи, 10 серпня 2019 року позивач одружився вдруге з [PERSON] та від цього шлюбу у них, [INFO] народився спільний син - [PERSON] . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2020 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (тобто [INFO] ), починаючи стягнення з 10 лютого 2020 року. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідачки [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на дитину щомісячно, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Разом із цим, зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітнього сина, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей. Отже, з огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки розмір аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач, у зв`язку з чим, суд вважає можливим змінити розмір стягуваних аліментів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід Держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved