Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

У грудні 2019 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 05.10.2016 року о 15-10 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Daewoo» д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та «Daewoo» д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] (надалі потерпілий). Постановою від 16.11.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу у справі № 214/6056/16-п відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АЕ/5988717). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 07.10.2016, та із заявою про виплату страхового відшкодування від 17.10.2016 р. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, згідно Звіту Д47/10/16 від 31.10.2016 р., Наказу 620 від 25.01.2017 р., Довідки №1 від 05.01.2017 р., склала 34488,27 грн. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 35788.27 грн. 12.10.2018 року відповідачу було направлено Лист-претензію № 994, проте на момент подачі позову відповідач так і не відшкодував завдані збитки. Відтак позивач просить стягнути з відповідача зазначені збитки та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1921 грн. Ухвалою судді від 22.01.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 23.03.2020 року. 23.03.2020 року розгляд справи було відкладено на 13.05.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. 13.05.2020 року відповідач повторно в судове засідання не з`явився, судові повістки\~повернулися до\~суду без\~вручення в\~зв`язку\~із закінченням\~встановленого строку\~зберігання.\~При цьому\~будь-яких\~повідомлень або\~клопотань від\~відповідача не\~надходило. Представник позивача надав суду заяву, у якій просив про розгляд справи в його відсутність, а також зазначив про згоду на заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2016 року 05.10.2016 року приблизно о 15-10 год. [PERSON] керуючи автомобілем «Деу Сенс» державний реєстраційний номер [NUMBER] , по вул. Волгоградська в м. Кривий Ріг, був не уважний, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, своєчасно не застосував мір до гальмування, допустив наїзд на стоячий автомобіль «Деу Ланос» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6). 17.10.2016 року [PERSON] у зв`язку з тим, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та сплату страхового відшкодування (а.с. 7, 8). 31.10.2016 року судовим експертом [PERSON] був складений звіт № Д47/10/16 про оцінку матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу «Деу Ланос» реєстраційний номер [NUMBER] , за яким сума матеріального збитку становить 35916,89 грн. (а.с. 13-17). Відповідно до платіжного доручення №620рв від 26.01.2017 року позивач сплатив потерпілому страхове відшкодування в сумі 34488,27 грн. Крім того, за надані послуги з врегулювання страхового випадку позивачем додатково було сплачено 1300 грн. (а.с. 31, 32). Відповідно до статті 41 Закону України від 01.07.2004 №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК)). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК). Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Спеціальний Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні. Отже, правові наслідки виплати страховиком страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування та виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності різняться. Судом встановлено, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і його вина встановлена постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2016 року. Викладене свідчить про обґрунтованість звернення другого учасника пригоди до позивача і одержання ним відповідного страхового відшкодування. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому слід стягнути з відповідача\~1921 грн судового збору, який сплачений позивачем при поданні позову.

Outcome: approved