Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

у вересні 2020 року заявник звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , визначена в заповіті як дочка. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини заявниці [PERSON] було повідомлено про те, що враховуючи відсутність в Свідоцтві про народження відомостей про батька, не можна встановити родинний зв`язок дочки заявниці з померлим [PERSON] . Вказує, що у свідоцтві про народження в графі про батька зазначено: [PERSON] , оскільки момент народження батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі. Проте, родинні відносини між дочкою заявниці [PERSON] та батьком підтверджуються іншими доказами. Заявниця також вказує, що встановлення факту родинних відносин, впливає, зокрема на оподаткування, оскільки для спадкоємців першої черги діють пільги в оподаткуванні. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 17 березня 2021 року на адресу суду надійшла уточнена заява [PERSON] про встановлення факту батьківства, у якій остання просить встановити факт про те, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . В ході судового розгляду заявниця та її представник підтримали вимоги за поданою заявою, просили суд встановити факт батьківська, що в подальшому надає пільги для [PERSON] в оподаткуванні при оформленні спадкових прав. Вислухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , актовий запис 524. Зі змісту заповіту, складеного [PERSON] від 22.12.2018 року, що записаний з його слів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сікуцьким Олександром Анатолійовичем, заповідач на випадок смерті заповідає усе своє майно, а також те, на що за законом матиме право, своїй дочці - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження від 19.04.2005 року серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис 178. Відповідно до витягу №00029646186 від 19.02.2021 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Тобто, в даному випадку, відомості про батька вносились зі слів матері, оскільки на час народження дитини [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України. Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 СК України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч.8 ст.7 СК України). Відповідно до ч.1 ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.130 СК України, заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.135 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до п. п. 20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON] підтверджується: поясненнями заявниці, заповітом, складеним [PERSON] , фото світлинами, показами свідків [PERSON] , [PERSON] . Виходячи з викладеного вище, підстав звернення заявника до суду, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Outcome: approved