Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, яким з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь понесені витрати на утримання малолітньої доньки [PERSON] , що складаються з витрат на навчання, придбання одягу у сумі 16552,97 грн., витрати на оренду житла у розмірі 44000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 704,80 грн. В обґрунтуванні посилається на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2017 року з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Також зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з відповідача у законодавстві України відбулись суттєві зміни, які суттєво впливають на матеріальне благополуччя дитини, оскільки мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, зазначає, що відповідач відмовляється від добровільної матеріальної учать в вихованні їхньої дитини, і тільки з минулого року почав сплачувати аліменти. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, вказував на обставини викладені у відзиві. Оскільки позивачем не надано доказів які є підставою для збільшення розміру аліментів, а зазначено тільки посилання на зміну законодавства та збільшення прожиткового мінімуму. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено та доданими документами підтверджується, що 25.10.2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1455, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2016 року було розірвано (а.с. 8, 9). У шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , про що зроблений актовий запис № 2504 (а.с. 6). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2017 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.06.2016 р. до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 3). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.1, ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів». Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів того, що обставини щодо участі відповідача у вихованні та утриманні дитини змінилися, доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін, а тому позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то суд вважає за необхідне відмовити в цій частині з огляду на наступне. При вирішенні спору суд керується ст. 185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.3 ст.185 СК України). У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками). Що стосується вимог позову про стягнення додаткових витрат на дитину, то суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, тому, що заявлені витрати не можна віднести до додаткових витрат на дитину в розумінні ст. 185 СК України.

Outcome: dismissed