Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Макіївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 16 квітня 2014р. за клопотанням позивача суд замінив первісного відповідача на належних відповідачів - [PERSON], [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який постійно мешкав разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки, площею 0,0671, розташованої за тією ж адресою, та двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.10.2009р. Також зазначила, що є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] і спадщину після нього прийняла, так як на час його смерті постійно мешкала разом із ним. Відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] також є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], так як є його синами, однак вони відмовились від своїх часток у спадщини на її користь, про що подали заяву до нотаріальної контори. 30.09.2013р. вона звернулася до П'ятої макіївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак 30.09.2013р. нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не зареєстрував правовстановлюючий документ на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], у встановленому законом порядку. Таким чином вважає, що у неї виникли перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно і тому просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у позові і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі і пояснив, що померлий [PERSON] є його батьком, однак від спадщини після його смерті він відмовився на користь матері - [PERSON], про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі і надав пояснення аналогічні [PERSON] Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 10.11.2010р. (а.с. 6). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] не залишив заповіт після своєї смерті. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст.1261 ЦК України). Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та сини - [PERSON], [PERSON] Батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] та [INFO] відповідно. Статтею 1268 ЦК України регламентовано, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняті її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,якщо протягом шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Згідно паспорта громадина України на ім'я [PERSON] починаючи з 26.06.1984р. вона зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою був зареєстрований та мешкав [PERSON] до своєї смерті. Отже, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка - [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняли, так як звернулися до П'ятої макіївської державної нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Приписами ст.1296 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.10.2009р., зареєстрованого у спадковому реєстрі за №48223372, [PERSON] належала двокімнатна квартира [ADDRESS]. За життя [PERSON] зазначене свідоцтво не зареєстрував у КП БТІ м. Макіївка. Із матеріалів справи, зокрема постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що 30.09.2013р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.10.2009р., не зареєстровано спадкодавцем у встановленому порядку. Між тим, питання видачі свідоцтв про право на спадщину або винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 Вичерпний перелік підстав відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій визначено у ст.49 ЗУ «Про нотаріат». Так, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених цим Законом. З зазначеного переліку вбачається, що відсутність державної реєстрації правовстановлюючого документу не є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Між тим, вказана правова норма, а також ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» від 01.07.2004р. № 1952-IV, не обмежують строк впродовж якого особа повинна виконати свій обов'язок щодо державної реєстрації отриманого нею відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.1296, ч.5 ст.1268 ЦК України права на спадщину. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мірно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, виходячи із змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин, несправедливість процедури щодо реєстрації права власності на нерухоме майно не може обмежувати права власника, з огляду на що, [PERSON] не може ефективно скористатися своїм право власності, яка гарантує стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на встановлені обставини справи, наведені вище положення законодавства, суд задовольняє вимоги позивача у справі.

Outcome: approved