Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітньою дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач з квітня 2015 року проживає окремо та жодного з покладених на нього обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової участі у виховані сина, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються лише позивачем. В позові зазначила, що спосіб життя відповідача є антисоціальним, останній схильний до агресії, погрожував позивачу та дитині фізичною розправою, викраденням дитини. Також зазначила, що відповідач був судимий за ч.1 ст.115, ч.2,ч.3 ст.185 КК України. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків вважає, що наслідком їх свідомого систематичного невиконання повинно бути застосування сімейно-правової відповідальності у виді позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради у судове засіданні призначене на 25 травня 2016 року не з'явилась. В минулих судових засіданнях просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на обставини викладені у висновку органу опіки та піклування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позовні вимоги не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі від якого в них [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 31 березня 2015 року. З квітня 2015 року [PERSON] проживає окремо. [PERSON] залишився проживати з [PERSON], яка є позивачем по справі. Позивач займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує харчуванням та одягом, піклується про всебічний та повноцінний розвиток дитини, яка проживає із нею. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Згідно з висновком органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради №18/5-159 від 16 березня 2016 року визнано недоцільним позбавлення батьківських прав батька [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] Підставою відмови органа опіки та піклування було зазначено той факт, що відповідно до ст.ст.141,142 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та обов'язків щодо дитини. Необхідність подачі органу опіки та піклування достовірних відомостей про місце реєстрації того з батьків, кого позбавляють батьківських прав полягає у виконання державними органами обов'язку повідомлення батька про вирішення питання доцільності позбавлення батьківських прав та порушення запобіганню порушення його прав щодо дитини. Неповідомлення батька про засідання та ненадання йому можливості подати заперечення чи висловити свою позицію може стати підставою для визнання такого висновку недійсним та відновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Відповідно до ст. 164 СК підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В даній справі суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу за встановлених в судовому засіданні обставин застосований до [PERSON] бути не може.

Outcome: dismissed