Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], за період з 01 січня 2016 року по 01 грудня 2016 року в розмірі 8 824,91 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона з відповідачем мають двох спільних дітей. За рішенням суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. Відповідач систематично допускає прострочення сплати аліментів, у зв'язку з чим за період з 01 січня 2016 року по 01 грудня 2016 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 28 978,00 грн. Таким чином, вважає, що має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01 січня 2016 року по 01 грудня 2016 року в розмірі 8 824,91 грн., у звязку з чим, вона змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначив, що в рахунок погашення заборгованості по аліментам він віддав позивачу належний йому трактор, а тому не повинен сплачувати пеню. В судовому засіданні державний виконавець Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] суду пояснив, що дійсно на виконанні у Павлоградському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. Загальна заборгованість відповідача по аліментах з 22.09.2005 року по 01.12.2016 року, з урахуванням списання частини боргу за заявою стягувача, становить 57 470,00 грн. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступні обставини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що сторони мають двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2005 року суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дітей. Згідно довідки Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за № 502/57569 від 01.12.2016 року з 22.09.2005 року по 01.12.2016 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], з урахуванням списання частин боргу за заявою стягувача, складає 57 470,00 грн. За період з 01 січня 2016 року по 01 грудня 2016 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], складає 28 978,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна\~\~покладати\~\~таку\~\~відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У правовій позиції Верховного Суду України, що висловлена в постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, яка згідно положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, зазначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом встановлено, що [PERSON] знав про свій обовязок сплати аліментів відповідно до рішення суду, належним чином попереджався державним виконавцем про виконання рішення суду, але не виконував його належним чином, чим створив заборгованість по аліментам, будь-яких доказів щодо утворення заборгованості з незалежних від нього причин судом не встановлено, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Враховуючи дані щодо нарахованих сум аліментів до сплати, що наведені у розрахунку Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, суд вважає за необхідне провести наступний розрахунок неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01 січня 2016 року по 01 грудня 2016 року. Враховуючи вищезазначене, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2016 по 01 грудня 2016 року розраховується наступним чином: кількість днів прострочення сплати аліментів розраховується з першого числа місяця наступного за розрахунковим та до 31 грудня 2016 року, згідно вимог позивача: - за січень 2016 року неустойка (пеня) вираховується з 01.02.2016 року по 01.12.2016 року - 304 дні (2543,00 грн. х 1% х 304 дні ) = 7 730,72 грн.; - за лютий 2016 року неустойка (пеня) вираховується з 01.03.2016 року по 01.12.2016 року - 275 днів (2543,00 грн. х 1% х 275 днів ) = 6 993,25 грн.; - за березень 2016 року неустойка (пеня) вираховується з 01.04.2016 року по 01.12.2016 року - 244 дні (2543,00 грн. х 1% х 244 дні) = 6 204,92 грн.; - за квітень 2016 року неустойка (пеня) вираховується з 01.05.2016 року по 01.12.2016 року - 214 днів (2543,00 грн. х 1% х 214 днів) = 5 442,02 грн.; - за травень 2016 року неустойка (пеня) вираховується з 01.06.2016 року по 01.12.2016 року - 183 дні (2543,00 грн. х 1% х 183 дні) = 4 653,69 грн.; - за червень 2016 року неустойка (пеня) вираховується з 01.07.2016 року по 01.12.2016 року - 153 дні (2644,00 грн. х 1% х 153 дні) = 4 045,32 грн.; - за липень 2016 року неустойка (пеня) вираховується з 01.08.2016 року по 01.12.2016 року - 122 дня (2644,00 грн. х 1% х 122 дня) = 3 225,68 грн.; - за серпень 2016 року неустойка (пеня) вираховується з 01.09.2016 року по 01.12.2016 року - 91 день (2644,00 грн. х 1% х 91 день) = 2 406,04 грн.; - за вересень 2016 року неустойка (пеня) вираховується з 01.10.2016 року по 01.12.2016 року - 61 день (2777,00 грн. х 1% х 61 день) = 1 693,97 грн.; - за жовтень 2016 року неустойка (пеня) вираховується з 01.11.2016 року по 01.12.2016 року - 30 днів (2777,00 грн. х 1% х 30 днів ) = 833,10 грн.; Загальна суми неустойки (пені) за період з січня 2016 року по грудень 2016 року становить 43 228,71 грн. Таким чином, суд, враховуючи причини заборгованості, її розмір, матеріальний стан відповідача,

Outcome: partial