overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У грудні 2013 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 13.12.2010р. року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №BL_ЖГ00004560, згідно якого відповідачем отримано у позивача кредит в розмірі 10000,00 гривень на строк до 13.12.2013 року. За користування кредитом встановлено плату у розмірі 20,00% річних. За обслуговування кредиту встановлено плату у розмірі 1,5% відсуми кредиту щомісяця. Порушуючи умови кредитного договору, відповідач прострочив сплату чергових платежів, в результаті чого станом на 29.05.2013 року заборгованість складає 27885,34 грн., в тому числі: сума боргу за кредитом -7987,01 грн., відсотки за користування кредитом - 2732,49 грн., комісія за обслуговування кредиту -3000,00 грн., пеня - 14165,84 грн. В зв'язку з чим ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду у розмірі278,85грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти заочного розглядусправи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився вдруге, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

У грудні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 27.06.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 003-09983-270607. Відповідно до вищевказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок в національній валюті - гривні і на день укладення договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000грн. Відповідно до умов кредитного договору відповідач повинен щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми боргу за кредитною лінією, яка виникла на попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та всю суму пені у разі прострочення заборгованості. Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав і станом на 22.10.2013 року має заборгованість на загальну суму 2820,17грн., яка складається з тіла кредиту - 0,00грн., прострочене тіло кредиту - 2820,17грн., заборгованість за відсотками 0,00грн., заборгованість за комісіями - 0,00грн.; Станом на теперішній час кредитна заборгованість відповідачем не погашена. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу на підставі ст.. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до договору № 003-09983-270607 від 27.06.2007 року відповідач отримав кредитні кошти в сумі 3000,00грн.(а.с. 5-8) . Однак в порушення умов договору відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором та станом на 22.10.2013 року має заборгованість в сумі 2820,17 грн. (а.с.11-12), відповідно до розрахунку заборгованості. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений. кредитор має право вимагати його повернення у будь - який час. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У грудні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що згідно кредитного договору № 002-05038-080508 від 08.05.2008 року за яким позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та встановив ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 1000 грн. для розрахунків за товари чи послуги, зняття готівки та вчинення інших операцій. В порушення умов договору, відповідач [PERSON] порушив взяті на себе договірні зобов'язання, внаслідок чого станом на 24.10.2013 року утворилась заборгованість в сумі 1955 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості та судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його проведення повідомлений за місцем реєстрації. Будь-яких повідомлень про причини неявки та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. При таких обставинах, суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) - зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 002-05038-080508 від 08.05.2008 року позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] та надав платіжну картку з кредитними коштами. [PERSON] у відповідності до умов договору зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, однак в порушення умов договору цього не робив. У зв'язку з чим, згідно розрахунку, [PERSON] станом на 24.10.2013 року заборгував перед позивачем 1955 грн. 00 коп., з яких: - тіло кредиту в сумі 1 955 грн. 00 коп.; - прострочене тіло кредиту в сумі 0,00 грн.; - заборгованість за відсотками в сумі 0,00 грн.; - заборгованість за комісіями в сумі 0,00 грн. Оскільки [PERSON] не виконав умов кредитного договору та не сплатив заборгованість в добровільному порядку, тому суд вважає стягнути з нього на користь позивача примусово заборгованість в сумі 1 955 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

у грудні 2013 року ПАТ « Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту отриманому 12 березня 2008 року позичальником на підставі договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки в сумі 2475,82 грн. Згідно з умовами договору [PERSON] повинна була погашати кредит та відсотки по ньому, але відповідач своїх зобов'язань не виконує, тому позивач змушений звернутися до суду для стягнення заборгованості з боржника в сумі 10673 грн. 92 коп. ПАТ « Дельта Банк» звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Зоря Полтавщини», причину неявки відповідач суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 12 березня 2008 року ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору № 001-20600-120308 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки надав [PERSON] кредит у сумі 2475,82 грн. з терміном користування кредитними коштами, що відповідає строку дії картки. Згідно розрахунку ПАТ « Дельта Банк» прострочена сума заборгованості [PERSON] становить - 10673 грн. 92 коп.: з яких по кредиту - 2475,82 грн., по відсоткам за користування кредитом - 3159,85 грн., заборгованість по комісії - 5038,25 грн. Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Відповідно п.3.6 договору Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Виходячи з матеріалів цивільної справи банк виконав свій обов'язок своєчасно та у повному обсязі, а відповідач порушила умови договору по погашенню кредиту, починаючи з березня 2009 року [PERSON] перестала вносити щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ПАТ «Дельта Банк», тому слід стягти заборгованість по кредитному договору та задовольнити позов в цій частині. Також на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У грудні 2013 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», в особі невідокремленого підрозділу «Макіївський район електричних мереж», звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] витрат по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач є споживачем електричної енергії за особовим рахунком № [NUMBER] Станом на теперішній час у відповідача, у зв'язку з несплатою, виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 березня 2011 року по 02 квітня 2012 року у розмірі 2822, 62 грн., що підтверджується копією особового рахунку. На підставі ст.. 625 ЦК України відповідачу було нараховано: індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 22,58 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 125,51 грн., у зв'язку з чим, заборгованість складає - 2970, 71 грн., що просили стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги в обсязі, викладеному в позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена. Суд, вислухав пояснення представника позивача, дослідив надані докази, встановив наступне. Особовий рахунок № [NUMBER], відкритий за адресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON]. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Донецькій області [PERSON] з 1969 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], і не є власником квартири [ADDRESS] з 2005 року. На підставі витягу про надання інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обставини своїх вимог і заперечень. Позивачем не доведені обставини отримання [PERSON] послуг з електричної енергії за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, заявлені позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними, тому в позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У грудні 2013 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту невраховану електричну енергію в розмірі 5 584,65 грн. за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач є споживачем електричної енергії за особовим рахунком [NUMBER], оскільки фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. 06.11.2012 року представниками позивача за вказаною адресою було виявлено порушення у користуванні електричною енергією, яке виразилось у самовільному підключенні. Виявлене порушення було зафіксовано в Акті про порушення ПКЕЕН №16650 від 06.11.2012 року. Тому станом на теперішній час у відповідача виникла заборгованість за спожиту, але невраховану електричну енергію у розмірі 5 584,65 грн., що підтверджується копією розрахунку збитків за актом про порушення ПКЕЕн. Тому, на підставі вищевикладеного, просили стягнути з відповідача заборгованість за спожиту невраховану електричну енергію в сумі 5 584,65 грн., а також понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений. Суд, дослідив надані докази, встановив наступне. Особовий рахунок [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], відкритий на ім'я [PERSON]. /а.с.10/ Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Донецькій області вбачається, що [PERSON] з 1990 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. /а.с.14/ Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обставини своїх вимог і заперечень. Відомості про власника будинку [ADDRESS], позивачем не надані. Також, позивачем не доведені обставини отримання [PERSON] послуг з електричної енергії за адресою: [ADDRESS], тобто що вона є споживачем електричної енергії за зазначеною адресою. Таким чином, заявлені позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними, тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У грудні 2013 року ПАТ Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що [PERSON] 10 грудня 2006 року уклала з банком кредитний договір № б/н та отримала кредит у розмірі 950 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 11 998 грн. 08 коп., тому ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій просила відмовити в задоволенні позову застосувавши строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заяву відповідачки про застосування строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову, за наступних обставин. Так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 10 грудня 2006 року було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 950 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачка не завжди виконувала договір щодо погашення заборгованості по кредиту та відсотків по ньому. Так починаючи з 31.07.2007 року почали нараховуватися замість поточних процентів - проценти на прострочену заборгованість. Таким чином, позивач дізнався про своє порушене право, ще в липні 2007 року. Як вбачається з наданої представником позивача виписки з рахунку, 07.12.2010 року відповідачем здійснено останню оплату в розмірі 150 грн. на часткове погашення кредитної заборгованості. Таким чином вбачається, що відповідачка починаючи з 07.12.2010 року перестала сплачувати кошти по погашенню заборгованості. Позивач звернувся з позовом до суду лише 11 грудня 2013 року. Таким чином, з наведеного вбачається, що позивачем не доведено того, що вони не пропустили строк позовної давності, заява відповідачки про застосування строків позовної давності підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У грудні 2013 року ПАТ Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що [PERSON] 27.03.2006 року уклав з банком кредитний договір № б/н та отримала кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 17615,57 грн., тому ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні застосувавши строк позовної давності. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заяву відповідача про застосування строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 27.03.2006 року було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, заборгованість за відповідачем за невиконання зобов'язань почала виникати з січня 2007 року. Таким чином, позивач дізнався про своє порушене право, ще в січні 2007 року, а звернувся з позовом до суду тільки в грудні 2013 року, після закінчення строків позовної давності для звернення до суду з позовом до відповідача. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому прохав розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося внаслідок частих сварок з різних побутових причин, втратили почуття любові і поваги один до одного. Позивач [PERSON] до суду не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON], до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши що позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 28 травня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено відповідний актовий запис №408 від 28 травня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстроване та видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 28 травня 2011 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують з вересня 2013 року. Проживають окремо. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати неповнолітній син, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 28 серпня 2011 року, посилаючись на те, що з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, кожний живе своїм життям, спільного господарства не ведуть з травня 2013 року, відповідачка не погоджується на спільне проживання з ним. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], який проживає спільно з відповідачкою. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, дитину залишити після розірвання шлюбу з матір'ю. Зазначив, що він вживав заходи для примирення, однак примирення не відбулося. Відповідач [PERSON] на розгляд справи в суд не з'явилась повторно, про причини неявки суд не повідомила, від неї не надходило заяв про можливість перенесення судового засідання, про час і місце розгляду справи належно повідомлена рекомендованим поштовим повідомленням з судовою повісткою про явку в суд на 17 год. 25.12.2013 року та на 10 год.23.01.2014 року, а тому судом при не запереченні з сторони позивача, ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи позовні вимоги позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити в межах заявлених вимог згідно ст.11 ЦПК України, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 28 серпня 2011 року в Товстенській селищній раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 12. Подружнє життя не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують тривалий час, спільного господарства не ведуть. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дитину сторін, враховуючи права дитини на належне утримання та виховання, суд вважає залишити після розірвання шлюбу з матір'ю.

Outcome: approved