Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

У грудні 2016 року фізична особа підприємець [PERSON] (далі ФОП [PERSON]М.) звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь грошові кошти у розмірі 24\~724 грн. 76 коп., а також понесені судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 10 лютого 2016 року між ФОП «[PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди товарно-матеріальних цінностей. За умовами договору відповідачу передано у тимчасове користування навігатор вартістю 4 000 грн. 00 коп. та світловий рекламний борд білого кольору з чотирма магнітами вартістю 800 грн. 00 коп. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався своєчасно, а саме з 1 по 3 число розрахункового місяця оплачувати оренду майна у розмірі 220 грн. 00 коп. в місяць.. Останній раз [PERSON] вносив платіж 07 травня 2016 року, тому станом на дату розрахунку заборгованість по орендним платежам з 04 червня 2016 року по 04 грудня 2016 року складає 1\~540 грн. 00 коп. Через невиконання зобов'язань відповідач повинен сплатити заборгованість та договірну неустойку у розмірі - 9\~150 грн. 00 коп., за порушення умов грошового зобовязання інфляційні втрати у розмірі - 61 грн. 60 коп. та 3 % річних у розмірі 23 грн. 16 коп. Крім того, відшкодуванню підлягають завдані збитки за втрату товарно-матеріальних цінностей у розмірі 4\~800 грн. 00 коп. Далі зазначається, що одночасно 10 лютого 2016 року ФОП «[PERSON] та [PERSON] укладено договір надання послуг, за умовами якого позивач зобовязався за завданням відповідача використовувати свій технічний потенціал, надавати диспетчерські послуги по наданню заявою на транспортні перевезення, а останній зобовязався оплатити ці послуги, а також 10 відсотків від вартості послуг за заявками та від вільних заявок, що виконані замовником у випадку, якщо вартість послуг згідно такої заявник складає 70 грн. і більше. Відповідно до пунктів 4.3 й 4.4 договору про надання послуг відповідач зобовязався вносити абонентську плату у термін з 1 по 3 число оплачуваного місяця включено та оплатити вартість наданих послуг, що перевищили абонентську плату у термін з 1 по 3 число включно місяця наступного за поточним. Дата внесення останньої абонентської плати 07 травня 2016 року. Через не виконання вказаних умов договору відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку у розмірі 9\~150 грн. 00 коп. З підстав стягнення заборгованості позивач змушений звернутися до суду. Позивач ФОП [PERSON] у судове засідання не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. До суду представник позивача [PERSON] надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та вказав, що підтримує позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 10 лютого 2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди товарно-матеріальних цінностей. Згідно із пунктом 1 договору орендодавець зобовязаний надати орендарю майно, вказане в додатку №2, в тимчасове користування, а орендар зобовязується повернути майно в стані, вказаному в додатку № 2. Майно належить орендодавцю на праві власності. Відповідно до додатку №2 до договору оренди Акту прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання ФОП [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв на відповідальне зберігання: GPS Навігатор Android, модель 4.1.1 356522800005673 вартістю 4 000 грн. 00 коп.; світловий рекламний борд білого кольору з чотирма магнітами вартістю 800 грн. 00 коп. Правилами статті 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 759 й 760 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). За статтею 762 ЦК Україна за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Пунктами 2.2.2, 2.2.3 договору оренди передбачено, що орендар зобовязаний своєчасно сплачувати орендну плату в розмірі 220 грн. 00 коп. щомісячно, проводити оплату в період з 1 по 3 число місяця включно. Як вбачається із розрахунку відповідач не вносив оренду плату з червня 2016 року, дата останньої орендної плати 07 травня 2016 року. Заборгованість по договором оренди за період з 04 червня 2016 року по 04 грудня 2016 року складає 1\~540 грн. 00 коп. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що факт передачі в оренду майна та прострочення виконання зобовязальних відносин є доведеним, отже вимоги про стягнення орендної плати в розмірі - 1 540 грн. 00 коп. підлягають задоволенню. 10 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір надання послуг, відповідно до умов якого позивач зобов'язався по завданню відповідача, використовуючи свій технічний потенціал, надавати йому диспетчерські послуги по наданню заявок на транспортні перевезення, а відповідач зобов'язався оплатити ці послуги, а також 10 % від вартості послуг за заявками, наданими йому позивачем та від вільних заявок, які виконані позивачем, у випадку, якщо вартість послуг згідно такої заявки складає 70 грн. і більше. Згідно із пунктами 4.3, 4.4, 6.6 цього договору відповідач зобов'язався вносити абонентську плату у термін з 1 по 3 число оплачуваного місяця та оплатити вартість наданих послуг, що перевищили абонентську плату за поточний місяць в термін з 1 по 3 число місяця, наступного за поточним, а в разі невиконання цих вимог відповідач зобов'язався сплатити неустойку в розмірі 50 грн. за кожний день прострочки. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобовязання, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З цих підстав, суд вважає, що стягненню також підлягає заборгованість з врахуванням індексу інфляції у розмірі 61 грн. 60 коп. та три відсотки річних у розмірі 23 грн. 16 коп. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Вимогами статей 550 й 551 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих неналежним виконання зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 2.2.6 договору оренди передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення орендатором орендованого майна або несвоєчасної оплати оренди, орендар має сплатити неустойку в розмірі 50 грн. за кожний місяць прострочки. Аналогічні штрафні санкції містяться і у договорі про надання послуг. Розмір неустойки за договором оренди та договором про надання послуг позивачем визначено у - 9\~150 грн. 00 коп. за кожним. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частиною третьою статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. З наведених підстав, враховуючи, що заявлений розмір неустойки значно перевищує розмір основної заборгованості, із відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку у розмірі - 1\~540 грн. 00 коп. за кожним договором, що відповідає розміру основної заборгованості за договором оренди. Частиною другої статті 22 ЦК України передбачено, що збитками визнаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом статей 614 й 623 ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина. Відповідно до акту прийому-передачі відповідач отримав в користування матеріальні цінності, при цьому порушив умови договору, не сплатив орендну плату та не повернув майно. Отже стягненню із останнього підлягають грошові кошти у розмірі 4\~800 грн. 00 коп., що становлять вартість орендованого майна. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором оренди в розмірі - 1\~540 грн. 00 коп., неустойку за договором оренди в розмірі - 1\~540 грн. 00 коп., неустойку за договором про надання послуг 1\~540 грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 61 грн. 60 коп., три відсотки річних в розмірі 23 грн. 16 коп., та збитки в розмірі 4\~800 грн. 00 коп. Всього підлягає стягненню сума у розмірі 9\~504 грн. 76 коп. За правилами статті 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Крім того, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимогу у розмірі 211 грн. 90 коп. (551,20*9504,76/24724,76).

Outcome: partial