Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У грудні 2014 року ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в якому просило стягнути з відповідача 2836 грн. 95 коп. суми страхового відшкодування та 243 грн. 60 коп. витрат з оплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до договору про надання фінансових послуг факторингу від 01 липня 2013 року № 01/01-07 2013Р, укладеного між ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» та ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», останнє відступило позивачу право вимоги до [PERSON] щодо стягнення з нього в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування. 29 жовтня 2014 року ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» направило до [PERSON] претензію щодо сплати суми страхового відшкодування в порядку регресу, яку відповідачем було залишено без реагування. За наведених обставин ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» просить задовольнити позов у заявлений ним спосіб. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином, проте, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте на адресу суду надійшло зворотне повідомлення з відміткою поштового відділення зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до ч. 1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2012 року відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Хонда», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якої зазначені транспортні засоби було пошкоджено. Винним у вищевказаній ДТП, згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року, було визнано [PERSON], цивільно-правову відповідальність якого було застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/6819927 від 27 вересня 2011 року. Згідно із п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Також з матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2011 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» було укладено договір добровільного страхування ТЗ № 245002/4098/0000061. На виконання умов договору ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» у зв'язку із настанням страхового випадку виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4288 грн. 07 коп. В подальшому ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» на регресну вимогу ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» було сплачено останньому 2836 грн. 95 коп. Оскільки [PERSON] не повідомив ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» про ДТП, що відбулася 27 квітня 2012 року, у останнього виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі сплачених на вимогу ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» грошових коштів. На виконання умов договору про надання фінансових послуг факторингу від 01 липня 2013 року № 01/01-07 2013Р, укладеного між ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» та ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», останнє відступило позивачу право вимоги до [PERSON] щодо стягнення з нього в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування в сумі 2836 грн. 95 коп. Вимогу ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» про відшкодування в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 2836 грн. 95 коп. [PERSON] залишено без реагування. Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки». За статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом». Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога.) Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження задоволення вимоги позивача, відповідачем не надано. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача.. На підставі викладеного та

Outcome: approved