Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 09 жовтня 2008 року між сторонами було укладено договір №09/10/08-Б-О про купівлю-продаж майнових прав на частину нежилих площ Об'єкта житлового комплексу із офісними приміщеннями, що будується за адресою: [ADDRESS], які складають ізольоване приміщення з окремим виходом до приміщень спільного користування та вводами систем опалення, водопостачання, енергозбереження та інших. Згідно п. 2.1 даного Договору відповідач зобов'язувався по закінченню будівництва об'єкта житлового комплексу із офісними приміщеннями, що будується за адресою: [ADDRESS] передати позивачу у власність нежиле приміщення. Пункт 2.4 даного Договору запланований загальний строк будівництва: до кінця другого півріччя 2008 року. 16 грудня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору №09/10/08-Б-О про купівлю-продаж майнових прав від 09 жовтня 2008 року. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди пункт 2.4 Договору викладений у наступній редакції «Запланований строк прийняття Об'єкту в експлуатацію: ІІІ квартал 2009 року». Позивач взяті на себе зобов'язання виконала у повному обсязі, сплативши повну вартість майнових прав на нежиле приміщення. Житловий комплекс із офісними приміщеннями за адресою: [ADDRESS] є збудованим, проте в порушення умов договору не введений в експлуатацію. Просила визнати за нею, [PERSON] майнові права на нежиле приміщення, під'їзд - 9, цокольне приміщення №21, загальною площею 40,5 кв.м. у житловому комплексі із офісними приміщеннями за адресою: [ADDRESS] згідно Договору №09/10/08-Б-О від 09 жовтня 2008 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про дату, час на місце розгляду повідомлений. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом установлено, що 09 жовтня 2008 року між сторонами у справі було укладено договір №09/10/08-Б-О про купівлю-продаж майнових прав на частину нежилих площ Об'єкта житлового комплексу із офісними приміщеннями, що будується за адресою: [ADDRESS], які складають ізольоване приміщення з окремим виходом до приміщень спільного користування та вводами систем опалення, водопостачання, енергозбереження та інших. Згідно п. 2.1 даного Договору відповідач зобов'язувався по закінченню будівництва об'єкта житлового комплексу із офісними приміщеннями, що будується за адресою: [ADDRESS] передати позивачу у власність нежиле приміщення. Пункт 2.4 даного Договору запланований загальний строк будівництва: до кінця другого півріччя 2008 року. 16 грудня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору №09/10/08-Б-О про купівлю-продаж майнових прав від 09 жовтня 2008 року. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди пункт 2.4 Договору викладений у наступній редакції «Запланований строк прийняття Об'єкту в експлуатацію: ІІІ квартал 2009 року». Позивач взяті на себе зобов'язання виконала у повному обсязі, сплативши повну вартість майнових прав на нежиле приміщення. Як вбачається з матеріалів справи та із вище перелічених договорів, позивач на підставі останніх набула майнові права на вказане нею нерухоме майно. Всупереч положень ст. 60 ЦПК України [PERSON] не довела порушення її прав відповідачем та наявності спору з приводу її майнових прав на вказане нерухоме майно. Майнові права позивача на нерухоме майно набуті на підставі зазначених договорів відповідачем не оспорювалися. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed