Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що за час перебування в шлюбі з [PERSON] вони побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані у [ADDRESS]. [INFO] року її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину вказаного будинковолодіння. Вона, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до положень ст. 549 ЦК України, прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем і стала власницею спадкового будинку в цілому. Окрім неї, спадкоємцями першої черги за законом є їхні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які на спадщину не претендують. В листопаді 2016 року вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому просить суд визнати за нею на це нерухоме майно право власності. У судовому засіданні 26 грудня 2016 року позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги і просила визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані у [ADDRESS], оскільки рішенням Броницької сільської ради № 10/7 від 16.12.2016 року про перейменування вулиць села [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили і клопотань про відкладення розгляду справи не подали. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно зі ст. 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 524 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, як це передбачено ст. 529 ЦК УРСР, визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до положень ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 22 КЗпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON], їх шлюб було зареєстровано 19 вересня 1971 року (а.с. 3 зворот). [PERSON] на праві власності належав житловий будинок, 1978 року побудови, з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані у [ADDRESS] що підтверджується довідкою № 3655 від 28 листопада 2016 року, витягом з по господарської книги № 2 за 2016 рік від 28 листопада 2016 року та довідкою № 3831 від 23 грудня 2016 року Броницької сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 6, 7). Як вбачається з технічного паспорта, виготовленого Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 23 січня 2017 року, біля вказаного цегляного житлового будинку, 1978 року побудови, розташовані сарай (1978 року побудови), літня кухня (1990 року побудови), гараж-сарай (1980 року побудови), вбиральня, колодязь. Оскільки спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами збудований в сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. Отже, вказане нерухоме майно не є самовільним будівництвом та, у відповідності до ст. 22 КЗпШС в редакції 1969 року, вважається спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], і право кожного з них щодо володіння, користування і розпорядження цим майном є рівним. [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 4). З дня його смерті відкрилася спадщина в тому числі на 1/2 частину вказаного будинковолодіння. За життя [PERSON] 20 вересня 1998 року склав заповіт, посвідчений секретарем Броницької сільської ради Камінь-Каширського району Федчик С.В. та зареєстрований в реєстрі № 160, яким на випадок смерті сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 08.04.1997 року заповів синові [PERSON] (а.с. 32). Щодо іншого майна [PERSON] заповіту не залишив. Позивачка [PERSON] на час смерті чоловіка постійно з ним проживала та фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, тобто у передбачений законом спосіб та строк прийняла спадщину, і таким чином стала власником житлового будинку з надвірними будівлями в цілому. Відповідач [PERSON], який є сином спадкодавця, 27 грудня 2001 року подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що була охоплена заповітом батька [PERSON] (а.с. 30). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також є дітьми спадкодавця і спадкоємцями першої черги за законом, спадщини не прийняли. Як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 758/02-14 від 29 листопада 2016 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, оскільки остання не подала правовстановлюючих документів на нього та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 5). [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно за життя не зареєстрував, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 74941877 від 06.12.2016 р. (а.с. 23), а тому позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити у нотаріальній конторі право власності на нерухоме майно, що знаходиться у [ADDRESS] З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що за позивачкою [PERSON] належить визнати право власності на цегляний житловий будинок, 1978 року побудови, з господарськими будівлями та спорудами (літню кухню, сарай, гараж-сарай, вбиральню, колодязь), що знаходяться у [ADDRESS] За згодою позивачки суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved