Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

У вересні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 22 лютого 2016 року в м. Києві з вини [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. У зв`язку з чим автомобіль «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. При визначенні розміру завданої шкоди відповідно до вимог закону був залучений аварійний комісар, за послуги якого сплачено 620 грн. Розмір завданих збитків власнику цього автомобіля становить 8479,36 грн., що було виплачено потерпілому [PERSON] , тому МТСБ набуло право регресу до винної особи. У добровільному порядку відповідач збитки не відшкодував. Тому при зверненні до суду позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. Просив стягнути з відповідача витрати в розмірі 9099,36 грн. та судовий збір в розмірі 1921 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи встановлено, що 22 лютого 2016 року по бул. Вернадського в м. Києві, [PERSON] керував автомобілем «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу руху автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , що рухався по головній дорозі, під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів. [PERSON] порушив п. 16.11 ПДР України. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. 23 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до МТСБ України із заявою про настання страхового випадку. 01 липня 2015 року було отримано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4307456, а саме автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Згідно звіту № 116 від 04 березня 2016 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП складала 8479,36 грн. 26 квітня 2016 року до МТСБ України надійшла заява [PERSON] про відшкодування їй завданої шкоди особою, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. [PERSON] було виплачено відповідно до наказу № 7068 від 13 вересня 2016 року МТСБ України 8479,36 грн., платіжне доручення №7068рв від 13 вересня 2016 року. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 38 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб визначених у ст. 13.1 Закону. У ст. 1.6 вищевказаного Закону власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власники або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Таким чином суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а саме на виплата страхового відшкодування в розмірі 8479,36 грн. та витрати за проведене дослідження в розмірі 620 грн., всього 9099,36 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1921 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved