Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просить зобов»язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» повернути кошти в сумі 1887,76 грн. у рахунок оплати тепла наступних місяців та нарахувати за опалення лише згідно показників квартирного лічильника, не здійснюючи нарахування за місця загального користування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що будучи власником квартири [ADDRESS] у нього виник конфлікт з комунальним підприємством управління житлового господарства Святошинського району (надалі КП УЖГ) щодо оплати за тепло по індивідуальному квартирному лічильнику. позивач регулярно та вчасно подавав дані свого лічильника, але відповідач за попередній опалювальний період свідомо в квитанції про оплату вносив неправдиві показники що призвело до збільшення оплати за послуги на 1887,76 грн. 28.03.2017 року позивач звернувся з листом про перерахунок квартплати, який залишився без реагування. Також позивач вважає, що оплату за місця загального користування здійснювати не повинен. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS], про те не є виконавцем послуг з централізованого опалення. Згідно договору від 03.10.2017 року № 328 укладеного між ТОВ «Керуюча компанія «ЗАРАЗ-1» (Виробник), КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»(Гарант) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Святошинського району (Замовник), Виробник здійснює тимчасове постачання теплової енергії за адресами: [ADDRESS] Тому КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не може бути відповідачем по справі, оскільки не має жодного відношення до надання послуг централізованого опалення та до зняття показників лічильників. Отримане судом 03.05.2018 р. клопотання позивача по суті є відповіддю на відзив. Однак за причини порушення позивачем умов ч. 3 ст. 179 ЦПК України, суд залишає його без розгляду застосовуючи аналогію закону, а саме ч. 4 ст. 183 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що [PERSON] з 26.04.2017 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до договору № 50984/177 від 27.10.2017 р. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», як виконавець, зобов»язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення (а.с. 22-23). Суду надані акти від 22.12.2016 р., 22.01.2017 р., 22.02.2017 р., складені позивачем та сусідами [PERSON] та [PERSON], в якому зазначені показники квартирного лічильника теплової енергії (а.с. 7, 8, 9). Суд не приймає їх до уваги, оскільки вважає не допустимими доказами у розумінні ст.. 78 ЦПК України. Також суду надані квитанції по сплаті комунальних послуг (а.с. 11, 12, 13, 14). Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дає визначення поняттю балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім'ї зобов'язані воєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Положення ст. ст. 66-68 ЖК України покладають на користувачів житла (власників) обов'язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до договору № 8 на тимчасове постачання теплової енергії від 01.10.2016 р. укладеного між ТОВ «Керуюча компанія «ЗАРАЗ-1» (Виробник), КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (Гарант) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Святошинського району (Замовник), саме Виробник здійснює тимчасове постачання теплової енергії, а Замовник зобов»язаний оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (а.с. 31-32). Отже, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] те не є виконавцем послуг,і відповідно до вищезазначеного договору уклав договір на надання житлово-комунальних полуг з іншим виконавцем, а саме з ТОВ «Керуюча компанія «ЗАРАЗ-1». Оскільки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] те не є виконавцем послуг з централізованого опалення, то відповідно і не може бути відповідачем по справі, оскільки не має жодного відношення до надання послуг централізованого опалення та до зняття показників лічильників.

Outcome: dismissed