Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову зазначало, що 28 листопада 2012 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого, зокрема пп. 2.1, 2.2 договору, банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованість від боржників, всі гарантій, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Так, 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору права вимоги заборгованості від боржника, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ним права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Таким чином, вважає, що в розумінні положень ст. 514 ЦК України та внаслідок укладення вказаних договорів, відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу стягувача за договором від 12 лютого 2008 року №2501/0208/71-499, позичальником згідно якого є [PERSON] Також вказувала на те, що відповідно до укладеного між відповідачем та ВАТ «Сведбанк» кредитного договору №2501/0208/71-499 з подальшими змінами та доповненнями, позичальник отримав кредит у розмірі 30000,00 доларів США та зобов'язався сплатити проценти в сумі, строках та умовах, передбачених договором. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором 12 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачкою укладено іпотечний договір №2501/0208/71-499-Z-1, за умовами якого відповідачка передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Сторони оцінили предмет іпотеки в розмірі 30002,00 дол. США, що за курсом Національного банку України на день укладення іпотечного договору становить 151512,00 грн. Разом з тим, відповідачка належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, що призвело до того, що станом на 01 липня 2013 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 585216,53 грн., яка складається з: 29336,00 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 234482,65 грн. - суми боргу за кредитом, заборгованості по відсотках - 17639,71 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 140994,20 грн., пені - 26240,42 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 209739,68 грн. На виконання умов кредитного та іпотечного договору відповідачу було направлено повідомлення-вимогу про усунення порушень та про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, проте відповідач на вказане повідомлення жодним чином не відреагував. Тому, посилаючись на вказане, а також ураховуючи умови укладених між сторонами договорів кредиту та іпотеки, просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 585216,53 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підстав оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON] будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином за останньою відомою адресою місця її проживання, в судове засідання також не з'явилася, про що у справі маються належні докази, причини неявки суду не повідомла. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того, відповідно до ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як убачається з матеріалів справи, 12 лютого 2008 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2501/0208/71-499, за умовами якого банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 30000,00 доларів США на строк з 12 лютого 2008 року по 10 лютого 2038 року включно на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а/с 41-43). Крім того, умовами п. 3.9 кредитного договору також передбачено право дострокової вимоги виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.1. договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому договором. Відповідно до п. 2.1 вказаного кредитного договору, сторони погодили, що забезпеченням виконання зобов'язань позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов'язаних з одержанням виконання, виступає іпотека. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки №2501/0208/71-499-Z-1, відповідно до умов якого відповідач на забезпечення виконання основного зобов'язання передав в іпотеку банку належне йому на праві власності майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Сторони оцінили предмет іпотеки в розмірі 30002,00 дол. США, що за курсом Національного банку України на день укладення іпотечного договору становить 151512,00 грн. (а.с. 51-52). Відповідно до п. 10.3 договору іпотеки у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання іпотекодавець має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобов'язання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також всі витрати, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки, в тому числі з вчиненням виконавчого напису, його реалізацію та вартість послуг незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності. Також п. 11 даного договору визначено й умови набуття іпотекодержателем права звернути стягнення на предмет іпотеки. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно положень ч. 1 ст. 575 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК). Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем на підтвердження своїх вимог доказів, відповідачка належним чином не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2013 року становить 585216,53 грн., яка складається з: 29336,00 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 234482,65 грн. - суми боргу за кредитом, заборгованості по відсотках - 17639,71 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 140994,20 грн., пені - 26240,42 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 209739,68 грн. (а.с 57). Крім того, відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. 2. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступив. Як убачається з матеріалів справи, 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» (правонаступник АКБ «ТАС-Комерцбанк») та Факторинговою компанією «Вектор плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого банк відступив своє право вимоги щодо заборгованості по кредитних договорах факторинговій компанії. Відповідно до умов договору факторингу, укладеного 28 листопада 2012 року між Факторинговою компанією «Вектор плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» факторингова компанія відступила своє право вимоги щодо стягнення заборгованості по кредитних договорах ТзОВ «Кредитні ініціативи», внаслідок чого позивач набув статусу нового кредитора за договором №2501/1007/88-409 від 15 жовтня 2007 року, відповідно до якого позичальником є [PERSON], а також відповідно до договору іпотеки, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем, що в свою чергу підтверджується договором факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між ТзОВ «Вектор плюс» ТзОВ «Кредитні ініціативи», договором факторингу між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», а також витягом з додатку до договору факторингу від 28.11.2012 року (а.с 9-17, 18-31). Крім того відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. На виконання вище вказаних вимог закону, а також умов кредитного договору позивачем було надіслано відповідачу повідомлення про усунення порушень та повідомлено про право банку у разі невиконання вимоги про усунення порушень за договором, звернути стягнення на предмет іпотеки у судовому або позасудовому порядку, що підтверджується копією вказаного повідомлення від 30.09.2013 року (а.с 58) та яка залишена без уваги відповідачем. Відповідно до ч. 1,3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, враховуючи вище наведені вимоги закону, а також те, що відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором та жодним чином не відреагував на повідомлення позивача про усунення порушень за кредитним договором, позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в спосіб обраний позивачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У відповідності ст. до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3441,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved