Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 07.12.2012 року Виконавчим комітетом Скибинської сільської ради Жашківського району Черкаської області, актовий запис № 6. В обґрунтування позову вказувала, що між нею та відповідачем укладено шлюб. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, втратили взаєморозуміння та довіру один до одного, не ведуть спільне господарство. 01.12.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 21.12.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 23.12.2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій остання позов підтримала, вказала про отримання копії ухвали про відкриття провадження. 24.12.2020 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про визнання позову з вказівкою про отримання копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками. На час прийняття судом рішення будь-яких заяв від сторін на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 07.12.2012 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Виконавчим комітетом Скибинської сільської ради Жашківського району Черкаської області, актовий запис № 6. Від спільного проживання подружжя має сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви, тобто в розмірі 420,40 грн., іншу частину сплаченого судового збору повернути позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved