Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований 09 жовтня 1999 року між ним та відповідачкою [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачем мають спільну повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З відповідачкою він не підтримує шлюбно-сімейних відносин, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розлучення є те, що сторони мають різні погляди на життя та сімейні обов`язки, мають абсолютно різні характери. Зберегти шлюб неможливо. Суперечок з приводу спільного майна не мають. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 09-00 год. 11 лютого 2021 року. У відзиві на позов відповідачка просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що розірвання шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. У судовому засіданні 11 лютого 2021 року відповідачка заявила клопотання про надання сторонам строку для примирення тривалістю 6 місяців. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 лютого 2021 року надано сторонам у справі строк для примирення тривалістю 3 місяці, провадження у справі зупинено. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року поновлено провадження у справі. 14 травня 2021 року судове засідання відкладено на 08-30 год. 16 червня 2021 року. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, просив не стягувати з відповідачки судовий збір. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог та незаперечення проти задоволення позову. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 09 жовтня 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Вертіївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області (а. с. 4). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою. Подружжя спільного господарства не ведуть, мають бажання розірвати шлюб, при цьому суд враховує позицію відповідачки, яка після надання судом часу для примирення подала до суду заяву про визнання позову. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони на цей час наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: approved