Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 06.10.2012 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №557. Від шлюбу дітей не мають. На теперішній час фактичні шлюбні відносини припинені, оскільки між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що збереження їхньої родини неможливе, просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Попова». Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 06.10.2012 року сторони зареєстрували шлюб в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №557, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №290492, виданим 06.10.2012 року.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи те, що у сторін по справі відсутній намір на примирення, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сімєю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved