Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що КП «Києво-Святошинська тепломережа» надає послуги з централізованого опалення будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. В жовтні 2004 року між Комунальним підприємством «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради та [PERSON] укладено договір на надання населенню послуг з теплопостачання № [NUMBER] від жовтня 2004 р. та відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. Так, відповідач користується житлово-комунальними послугами, але не виконує зобов»язання по сплаті цих послуг. Станом на 01.12.2016 року сума заборгованості за отримані комунальні послуги складає 15547,58 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідач не вжив жодних заходів по ліквідації цієї заборгованості. Сума нарахованих інфляційних втрат - 3667,02 грн. Сума 3% річних від основного боргу - 348,83 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 15 547,58 грн., суму інфляційних збитків 3 667,02 грн., та 3 % річних від основного боргу в розмірі 348,83 грн. та судові витрати. Представник позивача направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів. При розгляді справи судом встановлено, що КП «Києво-Святошинськатепломережа» Київської обласної ради відповідно до рішення виконавчого комітету Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області №263 від 07 вересня 2010 року КП «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради є виконавцем послуг з теплопостачання в смт.Чабани. За адресою [ADDRESS] проживає [PERSON]. В жовтні 2004 року між Комунальним підприємством «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради та [PERSON] укладено договір на надання населенню послуг з теплопостачання № [NUMBER] від жовтня 2004 р. та відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. Згідно до п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, встановлено, що власники та наймачі квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. За п.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і при будинкової території. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. За ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач здійснює функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає перелік житлово-комунальних послуг: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до норм ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отримані комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вищезазначених послуг» розрахунки за користування тепловою енергією, яка відпускається енергопостачальними організаціями, здійснюються споживачами відповідно до діючих тарифів, установлених місцевими органами влади та на підставі показань приладів обліку споживання теплової енергії. На підтвердження не проведення [PERSON] виплат представником позивача надано суду виписку по рахунку, з якої вбачається, що станом на 01.12.2016 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 15 547,58 грн. За ст. 67, 68 ЖК України відповідачі зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно норм ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Станом на 01.12.2016 року сума заборгованості [PERSON] за отримані комунальні послуги складає 15 547,58 грн., що підтверджується матеріалами справи. Відповідачка [PERSON] не вжила жодних заходів по ліквідації цієї заборгованості. Тому сума нарахованих інфляційних втрат за період прострочення виконання зобов'язання складає 3 667,02 грн, сума 3% річних від основного боргу - 348,83 грн. Перевіривши подані суду докази, суд призодить до виснвоку що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідачів слід стягнути сплачений позивачем при поданні позову судовий збір згідно платіжного доручення №325 від 17 березня 2016 року та платіжного доручення №357 від 08 грудня 2015 року в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved