Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

у жовтні 2013 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату квартирної плати житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що відповідач [PERSON] - власник квартири [ADDRESS], який перебуває на обслуговуванні КП «ЖЕО-105 Голосіївського району», та зареєстрована в останній [PERSON] в порушення вимог ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, ухиляються від виконання покладених на них зобов'язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Борг відповідачів за період з серпня 2012 року по травень 2013 року з урахування індексу інфляції за вказаний період та 3% річних складає 11 972,28 грн. Просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати у справі в розмірі 236,80 грн. В ході подальшого розгляду справи представник позивача в порядку ст. 31 ЦПК України уточнив позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути солідарно з відповідачів борг за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 18 лютого 2014 року з урахуванням 3 % річних в розмірі 14 525,58 грн. та судові витрати у справі (а.с. 27-34). Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення (а.с. 35). Відповідачі, які повідомлялись в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] знаходиться на утриманні та обслуговуванні КП «ЖЕО-105 Голосіївського району». Судом також встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 7-9). Згідно наявної в матеріалах справи довідки форми № 3 від 25 червня 2013 року в зазначеній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру, зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Згідно до ст. 156 ЖК України власник зобов'язаний брати участь у витратах по утриманню будинку, квартири і прибудинкової території на проведення ремонту. Статтями 67, 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення в гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та обов'язками, що випливають з договору найму жилого приміщення і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Судом встановлено, що позивачем виконується весь комплекс робіт по наданню житлово-комунальних послуг відповідачам, в той час, як з боку останніх, не проводиться повний розрахунок за отримані послуги. Згідно з наданого позивачем уточненого розрахунку сума заборгованості відповідачів перед позивачем станом на 18 лютого 2014 року становить 14 066,85 грн. (а.с. 29-30). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 614 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно з наданим позивачем уточненим розрахунком 3% річних від суми боргу становлять 458,73 грн. (а.с. 33-34). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що вказані суми заборгованості підлягають солідарному стягненню з відповідачів, оскільки ними не виконувались взяті на себе зобов'язання по оплаті отриманих послуг, через що суд також вважає за можливе покласти в основу рішення здійснені позивачем відповідні розрахунки. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 251,00 грн. (а.с. 1-2, 32). Проте, згідно положень Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI ставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що, в даному випадку, дорівнює 243,60 грн. Вказана сума судового зору в силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial