Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23.10.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач) та громадянином України [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит на платіжну картку у розмірі 8 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язання за вказаним договором у нього виникла заборгованість, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 845, 09 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.10.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та громадянином України [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит на платіжну картку у розмірі 8 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-32). Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, обов'язком клієнта є погашення заборгованості за Кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії за умовами, передбаченими Договором. У випадку невиконання обов'язків за договором за вимогою Банку клієнт зобов'язаний виконати обов'язки по поверненню кредиту (В тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), оплаті Винагороди Банку. У порушення зазначених норм закону та умов договору Позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 31.01.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 15 845 грн. 09 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 7 773 грн. 55 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5 640 грн. 82 коп.,комісія за користування кредитом - 1 200 грн. 00 копійок, фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 730 грн. 72 коп. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved