Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 24 жовтня 2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та є батьком [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, фактичні шлюбні відносини були припинені між ними раптово, коли відповідачка, не пояснюючи причин і підстав, зібравши речі переїхала проживати до своїх батьків у м. Конотоп. Зазначає, що після припинення шлюбних відносин відповідачка систематично перешкоджає йому у виконанні обов`язків щодо виховання дитини, у спілкуванні з сином та його вихованні, чим, як він вважає, грубо порушує його права та права дитини, зокрема, право дитини на особисте спілкування з батьком. Інколи він мав змогу побачити дитину по відеозв`язку, проте коли приїжджав до відповідачки побачити дитину йому не вдавалося, оскільки двері йому не відкривали. Спроби урегулювати питання спільного виховання сина з відповідачкою мирним шляхом та за допомогою Служби у справах дітей Сумської міської ради не дали результату. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд: 1) зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] ; 2) визначити наступні способи його участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , а саме особисте спілкування: - побачення в будні дні три рази на тиждень, за попереднім погодженням дня тижня з відповідачем, з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем навчання сина або за місцем його проживання, перебування; - щонеділі з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. забирати дитину до себе додому для спілкування в домашніх умовах; - без обмежень у часі спілкування з сином у день його народження (сьомого січня) в присутності або без присутності відповідача; - відпочинок з сином в літній період на території України (або за її межами за погодженням відповідача) протягом двох тижнів; - в день його побачення з сином, він має право забирати сина з дому (школи, дитячого садочку) особисто; 3) зобов`язати відповідачку за добу до дня його зустрічі з сином надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини; 4) у разі неможливості з поважних причин погодити час побачення та спілкування з дитиною, визначений рішенням суду, то такий час спілкування з дитиною переноситься на інший, погоджений сторонами час. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 січня 2021 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Конотопської міської ради. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду даної справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Представники третіх осіб управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Антипенко\~Б.В. та Служби у справах дітей Конотопської\~міської ради Дем`яненко А.О. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування дитини з батьком, зауваживши, що зустрічі дитини, з огляду на її малолітній вік та на те, що батько дитини майже рік не бачився з дитиною повинні відбуватися у присутності матері дитини. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши думку позивача про задоволення позову, думки представників третіх осіб про часткове задоволення позовних вимог, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 24 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Після припинення у травні 2020 року фактичних шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] дитина проживає разом з матір`ю. Між [PERSON] \~та [PERSON] не досягнуто згоди з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого між сторонами виникають непорозуміння, що призвело до звернення [PERSON] до суду з цього приводу. Як зазначено у листі Служби у справах дітей Конотопської міської ради від 08 лютого 2021 року за № 162, 05\~лютого 2021 року працівниками Служби у справах дітей Конотопської міської ради був здійснений виїзд за адресою: [ADDRESS] . З`ясовано, що за вказаною адресою проживають мати відповідачки [PERSON] та батько [PERSON] . На момент обстеження вдома перебувала [PERSON] , яка повідомила працівникам служби, що її дочка [PERSON] та онук [PERSON] за вищезазначеною адресою не проживають, а зрідка навідуються до них погостити. При цьому, вона відмовилася повідомити, де на даний час проживає її дочка з онуком. На зв`язок зі спеціалістами служби у справах дітей Конотопської міської ради відповідачка не виходить, у зв`язку з чим у служби у справах дітей Конотопської міської ради відсутні відомості, на підставі яких можна скласти письмовий висновок про способи участі [PERSON] у вихованні його сина [PERSON] , [INFO] , місце та час їх спілкування (а.с. 109-110). Відповідно до висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 26\~лютого 2021 року за № 478/27.1-26 Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе визначити порядок участі [PERSON] у вихованні\~ малолітнього\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у вигляді\~особистих зустрічей\~у будні\~дні три\~рази на\~тиждень з\~18\~год.\~00\~хв.\~до 20\~год.\~00\~хв.\~та кожної\~неділі місяця\~з 09\~год.\~00\~хв.\~до 19\~год.\~00\~хв.\~у присутності\~матері дитини [PERSON] . Щодо святкових днів та канікул, зустрічі (включаючи довготривалі) проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням бажання та стану здоров`я сина, інших обставин, що мають істотне значення (а.с. 116-117). Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27\~лютого 1991 року (далі Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи судом встановлено, що між сторонами склались відносини, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином, який проживає з матір`ю, отже позовні вимоги про зобов`язання відповідачки [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення способу участі у вихованні сина, суд враховує інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні. Також суд приймає до уваги активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином. Разом з тим, ураховуючи повідомлені позивачем в судовому засіданні обставини, що останній раз він бачив і спілкувався з сином ще 24 травня 2020 року, тобто, майже рік тому, а також малолітній вік дитини, якій станом на момент останнього спілкування з батьком було 1 рік і 4 місяці, а станом на день розгляду даної справи судом сину позивача виповнилося 2 роки і 3 місяці, а також ураховуючи позицію представників служби у справах дітей, про те, що зустрічі батька з сином мають відбуватися у присутності з матір`ю дитини, тому суд вважає необхідним визначити позивачу способи його участі у вихованні та спілкуванні з сином відповідно до порядку, запропонованого органом опіки та піклування у вигляді періодичних тимчасових побачень батька з дитиною у присутності матері. Таким чином, позовні вимоги в зазначеній частині підлягають частковому задоволенню, яким визначити порядок участі [PERSON] у вихованні\~ малолітнього\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у вигляді\~особистих зустрічей\~у будні\~дні три\~рази на\~тиждень з\~18\~год.\~00\~хв.\~до 20\~год.\~00\~хв.\~та кожної\~неділі місяця\~з 09\~год.\~00\~хв.\~до 19\~год.\~00\~хв.\~у присутності\~матері дитини [PERSON] . Щодо святкових днів та канікул, зустрічі (включаючи довготривалі) проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням бажання та стану здоров`я сина, інших обставин, що мають істотне значення. На думку суду, проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, може повноцінно не сприйняти позивача, як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності сина до батька. Водночас, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачки за добу до дня зустрічі позивача з сином надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, оскільки матеріалами справи доведено факт ухилення відповідачки від зустрічей позивача з сином. Разом з тим, у задоволенні позовних вимог в частині у разі неможливості з поважних причин погодити час побачення та спілкування з дитиною, визначений рішенням суду, то такий час спілкування з дитиною переноситься на інший, погоджений сторонами час необхідно відмовити, оскільки вони є неконкретними і неможливо встановити порядок їх виконання. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов немайнового характеру задоволено частково, тобто, неможливо встановити точну суму задоволених вимог, тому з відповідачки на користь держави необхідно стягнути половину розміру судового збору за двома вимогами немайнового характеру, що становить 840 грн 80 коп. (2 * 2102 грн * 0,4 / 2), ураховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial