Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 13 листопада 2017 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Базарна, № 37 в с. Думени Новоселицького району Чернівецької області. Спадщину після його смерті вона прийняла своєчасно як спадкоємець за законом 1 черги. Окрім неї, спадщину більше ніхто не прийняв. Однак зважаючи на те, що спадкодавець не отримав при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вона не може оформити на себе право власності на спадщину. Просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті свого батька. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 1003 від 28 вересня 2018 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Базарна, № 37 в с. Думени Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб, а саме батько [PERSON] та його донька [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Домоволодіння, побудоване до 1990 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстроване в Костичанській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, домоволодіння побудоване відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування і належало зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 13 листопада 2017 року батька позивачки [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкодавець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії свідоцтва про народження серії І-МИ № 370217 від 06 вересня 1975 року вбачається, що [PERSON] був батьком позивача [PERSON]. Позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті свого батька як спадкоємець за законом 1 черги, звернувшись протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини до нотаріуса із відповідною заявою, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Дружина спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] від прийняття спадщини відмовились. Однак, не зважаючи на вищевикладене, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті свого батька та своєчасно прийняла спадщину, з матеріалів спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці, а саме дружина та син спадкодавця відмовилися від прийняття спадщини та не претендують на спадщину, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на 1/2 частку вказаного домоволодіння в порядку спадкування. У звязку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 3000 гривень. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, суд

Outcome: approved