Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

у грудні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 12.03.2000 року, спільне господарство не введеться, а шлюб існує формально. Позивач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про слухання справи у його відсутності (а.с. 28). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить слухати справи у її відсутності (а.с. 33). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 12.03.1986 укладено шлюб у Саратівському палаці реєстарції шлюбів, актовий запис №556 (а.с.32). У вказаному шлюбі у сторін неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За клопотанням відповідача судом надавався сторонам строк для примирення, але до примирення сторін це не призвело. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved