Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

У грудні 2017 року Концерн „Міські теплові мережі в особі Філії Концерну «МТМ» Заводського району звернулись до суду з позовом, який в подальшому було уточнено, до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 9742,28 грн. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач зареєстрована та проживає у [INFO]. Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за даною адресою, відповідач отримує надані послуги на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладеного між позивачем та [PERSON] Внаслідок того, що відповідач належним чином не виконує свої обовязки по сплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, утворилась заборгованість за період з 01.02.2014 року по 01.02.2017 року у розмірі 9742,28 грн., яку просять стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами при поданні позову. Від представника позивача [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладеного між позивачем та [PERSON], позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2017 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст.67, 68 Житлового кодексу Української РСР. Із п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ № 630, випливає, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Відповідач користується комунальними послугами, однак оплату не вносить. В результаті невиконання обов'язків у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.02.2014 року по 01.02.2017 року у розмірі 9742,28 грн. Факт не внесення відповідачем оплати за комунальні послуги підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який складений відповідно до вищезазначених Правил та Методики проведення нарахувань за особистим рахунком. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, приходить до висновку, що вони достовірні, допустимі, повністю підтверджують законність, обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги. При цьому, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що становить 800,00 грн. від 1600,00 грн., сплаченого позивачем при поданні позову до суду згідно платіжних доручень № 11522 від 27.11.2017 року та № 7728 від 08.09.2017 року, а іншу частину судового збору в розмірі 800,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved