Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У грудні 2016 позивач звернулася до суду із позовними вимогами про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 10.01.2017 позовні вимоги роз'єднано. У позовній заяві позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що сімейне життя у них не склалось, у зв'язку із постійними сварками та непорозуміннями, які виникли, зокрема, через те, що відповідач не достатньо утримує сім'ю, шлюбні відносини існують формально, вважає, що примирення між ними не можливе. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, подала заяву про уточнення позовних вимог, щодо зміни шлюбного прізвища «Гєльпріна» на дошлюбне «Прибутько», проти примирення заперечувала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні надав заяву із визнанням позовних вимог у повному обсязі (а.с. 40). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 28.10.2011 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №173941 (а.с. 5). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З травня 2016 року сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, почуття любові та взаємоповаги втрачені. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved