Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка обгрунтована тим, що спочатку сімейного життя їхні відносини були хороші, але через три роки стосунки стали погіршуватися з причини різного розуміння і відношення щодо: відносин один до одного як до подружжя, до особистості, ведення господарства, участь в утриманні та вихованні дитини, інших питань. З січня 2021 року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Позивач переконана, що сім`я розпалася і поновлена бути не може. Ухвалою суду від 08.09.2021 вказану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Позивачем подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.09.2021 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 28.10.2021. 28.10.2021 розгляд справи відкладено на 29.11.2021. 25 листопада 2021 року до суду від відповідача надійшла заява про надання строку для примирення на термін 6 місяців, а також заява про розгляд заяви про надання строку для примирення та подальший розгляд цивільної справи без участі відповідача. У судове засідання 29.11.2021 позивач з`явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та категорично заперечувала щодо надання строку для примирення. Ухвалою суду від 29.11.2021 у задоволенні заяви [PERSON] про надання строку для примирення відмовлено. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 липня 2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1873, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.07.2007. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не проживають разом,примирення є неможливим. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved