Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], зацікавлена особа: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути сплачений нею судовий збір. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи була повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що донька позивача - [PERSON] перебувалаз [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON], [INFO]. (а.с.8). Позивач пояснила, що батьки дитини розлучились в вересні 2003 року, з цього часу відповідач не займається вихованням сина, хоча з нього за рішенням суду стягнуто аліменти на утримання дитини, однак сплачує він їх не регулярно. Згідно висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради від 07.12.2017 року № 3994 [PERSON] разом зі своїм онуком [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Мати дитини, [PERSON], згідно із висновком ЛКК має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби і не може виконувати батьківські обов'язки, за своїм станом вона перебуває у Оскольському психоневрологічному інтернаті вже протягом року. Відповідач [PERSON] на бесіду до Служби у справам дітей та на засіданні комісії за викликами не з'явився, зі слів заявниці, із сином не спілкується, не приймає участі у його вихованні. Відповідач вихованням та утриманням сина не займається, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, матеріально не утримує. Неповнолітній [PERSON] з 01.01.2017 року навчається в Державному навчальному закладі «Регіональний центр професійної освіти будівельних технологій Харківської області», тривалий час з батьком не спілкується і не виявляє бажання щодо подальшого спілкування з ним. Він був присутній на засіданні комісії та не заперечував діям бабусі щодо батьківських прав [PERSON] В інтересах дитини доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.6). З листа Державного навчального закладу «Регіональний центр професійної освіти будівельних технологій Харківської області» від 09.11.2017 року № 24 відносно учня першого курсу [PERSON], [INFO], який навчається за професією «Слюсар з ремонту автомобілів; електрозварник ручного зварювання», судом встановлено, що [PERSON] навчається з 01 вересня 2017 року і зараз мешкає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], де проживає разом з бабусею [PERSON], яка й займається вихованням онука 13 років. Батько [PERSON], який також мешкає в м. Ізюмі, вихованням сина не займається. За час навчання жодного разу не поцікавився, де навчається і чим цікавиться його син. Мама [PERSON] за станом здоров'я знаходиться у Оскольському психоневрологічному інтернаті вже протягом року. (а.с.7). Згідно ч. 2, 5 ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановлене законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. За правилами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач [PERSON] на думку суду не може позитивно впливати на виховання та становлення дитини, оскільки не спілкується з сином, зв'язків не підтримує, не цікавиться його вихованням та навчанням, не надає матеріальної допомоги на утримання. Це є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином позовна заява[PERSON] підлягає задоволенню. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн згідно квитанції № 0.0.921492911.1 від 20.12.2017 року.

Outcome: approved