Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

У грудні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачка звернулась до ПАТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала кредитний договір № 1001147108201 від 11.10.2018, згідно з яким їй видано кредит у сумі 54 328,80 грн. 21.12.2018 змінено найменування позивача з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором № 1001147108201 від 11.10.2018 відповідачка станом на 25.11.2020 має заборгованість у розмірі 107 694,66 грн, яка складається з наступного: 41 536,1 грн - заборгованість за кредитом; 7,87 грн - заборгованість за процентами; 38 986,29 грн - заборгованість за комісією; 27 164,4 грн - штрафні санкції, а також судові витрати у розмірі 2 102 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 77). У своїй позовній заяві позивач просить розглянути справу за відсутністю представника АТ «ПУМБ» (а.с. 2). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена завчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 63, 69, 76). Клопотань, заяв та відзиву до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 10.11.2018 у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», що надалі змінив найменування на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі - АТ «ПУМБ»), [PERSON] підписала заяву № 1001147108201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за кредитним договором № 1001147108201 від 10.11.2018 станом на 25.11.2020 складає 107 694,66 грн, яка складається з наступного: 41 536,1 грн - заборгованість за кредитом; 7,87 грн - заборгованість за процентами; 38 986,29 грн - заборгованість за комісією; 27 164,4 грн - штрафні санкції. Однак суд не може погодитись з наданим розрахунком заборгованості у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з позичальника крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами, заборгованість за комісією та штрафні санкції. Заява № 1001147108201 від 10.11.2018, підписана [PERSON] , містить відомості щодо визначеної процентної ставки (0,01 %) та розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості (2,99 %), однак не містить умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штрафів, пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Тарифи банківських послуг і які би містили підпис відповідачки, у заяві відсутня домовленість сторін про сплату суми штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, тобто наданий розрахунок заборгованості за неустойкою достовірно не підтверджений матеріалами справи. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відтак, суд не вбачає правових підстав для стягнення з [PERSON] штрафних санкцій у розмірі 27 164,4 грн у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідачки по їх сплаті позивачу у заяві № 1001147108201 від 10.11.2018, у зв`язку з чим вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в цій частині. Згідно із ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором (фактично отримані кошти) та у заяві № [NUMBER] від 10.11.2018 обумовлені процентна ставка та розмір комісії за користування кредитом, суд вважає позовні вимоги АТ «ПУМБ» в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 41 536,10 грн, заборгованості за процентами у розмірі 7,87 грн, заборгованість за комісією у розмірі 38 986,29 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачка не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростувала наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачки - в сумі 1 571,88 грн пропорційно задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial