Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

У грудні\~2018\~року до\~Шевченківського районного\~суду м.\~Києва подано\~позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Ухвалою від 27 грудня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 серпня 2018 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у сумі 18 500,00 гривень, та зобов`язалась повернути з врахуванням відсотків 27 800,00 гривень до 21.08.2018 року, в підтвердження чого була складена нею письмова розписка. В подальшому, 14 серпня 2018 року [PERSON] знов позичила у [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000,00 гривень, та зобов`язалась повернути з врахуванням відсотків 47 000,00 гривень до 28.08.2018 року, в підтвердження чого була також складена нею письмова розписка. Проте, станом на момент подачі даної позовної заяви, [PERSON] так і не виконала свої фінансові зобов`язання в повному обсязі, а повернула лише 6100,00 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 69700,00 грн., та стягнути судові витати в розмірі 704,80 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився про місце, дату та час судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, 07 серпня 2018 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у сумі 18 500,00 гривень, та зобов`язалась повернути з врахуванням відсотків 27 800,00 гривень до 21.08.2018 року, в підтвердження чого була складена нею письмова розписка. В подальшому, 14 серпня 2018 року [PERSON] знов позичила у [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000,00 гривень, та зобов`язалась повернути з врахуванням відсотків 47 000,00 гривень до 28.08.2018 року, в підтвердження чого була також складена нею письмова розписка. Проте, станом на момент подачі даної позовної заяви, [PERSON] так і не виконала свої фінансові зобов`язання в повному обсязі, а повернула лише 6100,00 грн. Таким чином, станом на момент подачі позовної заяви до суду борг [PERSON] становить 69 700, 00 гривень. Намагання позивача врегулювати даний спір в досудовому порядку позитивного для нього результату не дав, так як [PERSON] лише обіцяє повернути кошти, але фактично цього не робить, а інколи навіть ігнорує його. У відповідності до ст. 14 ЦК України, виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальності, які встановлені договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та порядку, що встановлений договором. Крім того, наслідком порушення договору позичальником стаття 1050 України передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який\~прострочив виконання\~грошового зобов`язання,\~на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу ,з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, в силу вимог ст.ст.76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 69700,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved