Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 17 червня 2014 року укладено письмовий договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 2184, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику 11 760 444 грн., що еквівалентно 1 000 000 доларів США зі строком повернення до 31 жовтня 2014 року. Разом з тим, відповідач не виконав взяте на себе зобов'язання, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просив стягнути: позичені кошти у розмірі 11 760 444 грн., пеню у розмірі 47 276 984 грн. 88 коп. відповідно до п. 4 договору позики, інфляційні втрати у розмірі 5 461 851 грн. 51 коп., 3% річних у розмірі 388 577 грн. 96 коп., а всього 64 887 858 грн. 35 коп. 18 грудня 2015 року провадження у справі відкрито (а.с. 27). У зв'язку з неявкою відповідача до судових засідань 29 лютого 2016 року судом ухвалене заочне рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с. 39, 41). У жовтні 2017 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення (а.с 54-56), на підставі якої заочне рішення ухвалою суду від 22 березня 2018 року скасоване та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження (а.с. 94). 20 квітня 2018 року представником позивача [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких просив стягнути 67 542 550 грн. 16 коп., з яких: по тілу позики - 11 760 444 грн., пеню у розмірі 42 925 620 грн. 60 коп., інфляційні втрати - 11 632 754 грн. 98 коп., 3% річних 1 223 730 грн. 58 коп. (а.с. 104-108), котра прийняття до розгляду у підготовчому судовому засіданні (а.с. 116). 25 червня 2018 року під час судового розгляду представником відповідача [PERSON] заявлене клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи, у задоволення якої ухвалою суду від 25 червня 2018 року відмовлено. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позові та у заяві про збільшення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] заперечив щодо задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що розмір пені перевищує розмір самого грошового зобов'язання, у зв'язку з чим просив зменшити її розмір. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що на підставі письмового договору позики, посвідченого 17 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 2184, відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у позику 11 760 444 грн., що еквівалентно 1 000 000 доларів США зі строком повернення до 31 жовтня 2014 року (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У визначений договором позики строк відповідач кошти позивачу не повернув. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 11 760 444 грн. Крім того, відповідно до п. 4 договору позики у випадку неповернення у вказаний у договорі строк грошових коштів, позичальник виплачує позикодавцю пеню у розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказане також стверджується правовою позицією Верховного Суду України у справі 6-100цс14. Враховуючи, що розмір неустойки - 42 925 620 грн. 60 коп. значно більший від розміру боргового зобов'язання - 11 760 444 грн., то суд з урахуванням наведених положень дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України та зменшення розміру неустойки до розміру суми боргового зобов'язання. Тому, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 11 760 444 грн. відповідно до п. 4 договору позики та на підстав застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, відсутності у договорі позики розміру процентів за користування позичковими коштами, суд дійшов висновку і про задоволення позовних вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1 223 730 грн. 58 коп., розрахунок та період нарахування яких, наведено представником позивача у заяві про збільшення позовних вимог (а.с. 104-108), та з якими суд погоджується. Крім того, суд бере до уваги, що представником відповідача не спростовано розрахунок 3% річних, здійснений представником позивача. Відповідно до п. 3 договору позики сторонами визначено, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснений в гривнях, за офіційним курсом НБУ на дату повернення позики, в розмірі, що зазначений в п. 1 договору, та еквівалентний 1 000 000 доларів США. Враховуючи таке положення договору та прив'язку до валюти США, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, оскільки положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо нарахування встановленого індексу інфляції на суму боргу не застосовується до зобов'язань, визначених у валюті, а стосується лише до грошових зобов'язань, виражених в гривневому еквіваленті. Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 24 744 618 грн. 58 коп., що складається із суми боргу у розмірі 11 760 444 грн., пені у розмірі 11 760 444 грн., 3% річних у розмірі 1 223 730 грн. 58 коп. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 24 744 618 грн. 58 коп., що становить 36,64% від загального розміру позовних вимог 67 542 550,16 грн), то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 227 грн. 98 коп., що становить 36,64% від суми сплаченого судового збору - 8 810 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial