Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до відповідача з позовною заявою, в якій просила [PERSON] визнати такою, що втратила право користування квартирою №8, що розташована за адресою: м.Дніпро, вул. Героїв Сталінграда, 106. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. З 2007 року у зазначеній квартирі разом зі своєю дружиною, яка є відповідачкою по справі, проживав син позивачки третя особа [PERSON], разом з їхніми дітьми. У 2013 році зі згоди позивачки у квартирі [ADDRESS] було зареєстровано відповідача [PERSON] та її з третьою особою [PERSON] дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Однак, з 29 серпня 2015 року відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає, жодної участі в утриманні зазначеної квартири вона не приймає й не приймала. Місце проживання відповідача невідоме. При виїзді з квартири 29 серпня 2015 року відповідач вивезла меблі з кімнат, лінолеум з підлоги, меблі з кухні, двері міжкімнатні, пральну машину, газову колонку, змішувачі, ті речі, які були придбані за гроші позивача. На підставі викладеного, позивач вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила позов задовольнити. Пояснила, що зі своїм сином третьою особою [PERSON], вона не спілкується з 29 серпня 2015 року та де він знаходиться вона не знає, зазначила, що раніше він вживав наркотичні засоби. Місцезнаходження відповідача їй також невідоме, де проживають її родичі вона також не знає, оскільки відповідач з неблагополучної родини. Вона лише знає в якій школі навчається старший онук та коли вона прийшла до школи, щоб навідати онука, їй повідомили, що відповідач заборонила зустрічі дитини з нею. У судове засідання відповідач не зявилася, про час, дату та місце слухання справи була повідомлена засобами масової інформації, про причини своєї неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Треті особи у судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу та третій особі [PERSON] на праві спільної приватної власності належить 76/100 квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 31 січня 2002 року ЖКП «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) від 31 січня 2002 року №29-02. Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] виданому позивачу, вбачається, що 76/100 квартири знаходиться у спільній приватній власності на підставі «Свідоцтва про право власності на житло», про що зроблено запис у реєстрову книгу за №516п-1593-480. В квартирі [ADDRESS] (пр. [PERSON]) у м.Дніпропетровську зареєстровані: позивач, відповідач [PERSON], син позивача третя особа [PERSON], та онуки позивача [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією довідки про склад сімї та місце реєстрації від 02 грудня 2016 року №31643, виданого Єдиним абонентським відділом №2 Дніпропетровського комунального підприємства «Міські комунальні платежі». Також довідкою, наданої адресно-довідковим сектором ВГІРФО ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 04 січня 2017 року, встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], з 16 вересня 2013 року зареєстрована за адресою: [INFO]. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача, знає, що в квартирі [ADDRESS] (пр. [PERSON]) у м.Дніпропетровську була зареєстрована зі згоди позивача відповідач по справі, яка проживала там до 29 серпня 2015 року. Вона бачила як 29 серпня 2015 року відповідач почала вивозити речі та меблі з квартири позивача. Після цього дня в квартирі відповідач більше не зявлялася, де вона та її діти знаходяться свідок не знає та більше їх ніколи не бачила. На даний час в квартирі проживають квартиранти. Знає, що відповідач не сплачувала комунальні послуги, проживаючи в квартирі позивача, оскільки позивач в той час, коли там мешкала відповідач, проживала у своєї матері, а вона постійно повідомляла позивача про наявність заборгованостей за комунальні послуги, які там залишали комунальні служби. Свідок [PERSON] повідомила, що вона є близьким другом позивача, та знає, що в квартирі [ADDRESS] (пр. [PERSON]) у м.Дніпропетровську з 2007 року була прописана відповідач по справі. 29 серпня 2015 року, коли відповідач виїхала з квартири, вона прибула туди і побачила, що там не було жодних меблів, техніки, лінолеуму та навіть розетки були повикручувані. Після 29 серпня 2015 року вона відповідача, а також онуків позивача, більше не бачила, де вони проживають їй не відомо. Відповідно до копій актів №1 від 01 жовтня 2015 року, №2 від 01 листопада 2015 року, №3 від 01 грудня 2015 року, №4 від 01 січня 2016 року, №5 від 01 лютого 2016 року, №6 від 01 березня 2016 року та №7 від 01 квітня 2016 року підписаних пятьма особами та засвідчених КП «Жилсервіс-1» ДМР, встановлено, що відповідач [PERSON] разом з онуками позивача виїхала з квартири [ADDRESS] (пр. [PERSON]) у м.Дніпропетровську та не проживає там з 29 серпня 2015 року. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робила і ніхто не перешкоджав її проживанню або вселенню до неї, а тому вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved