Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У грудні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.05.2018 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Nissan Juke, д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON] ), який по інерції здійснив зіткнення автомобілем Wolkswagen Touareg (водій [PERSON] ) та у результаті чого всі автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 6.11.2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Позивач вважає, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, йому як власнику автомобіля Nissan Juke, д.н.з. [NUMBER] , було спричинено майнову шкоду, яка відповідно до звіту № 30-219 від 23.01.2019 року становить 417 100 грн. 18 коп. Враховуючи, що ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5403649 за відповідача [PERSON] сплатила позивачу 100 000 грн., то позивач вважає, що на його користь підлягає стягненню матеріальна шкода із відповідача в суму 317 100 грн. 18 коп., а також 2 900 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, що разом складає 320 000 грн. 18 коп., 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу пошкодженого транспортного засобу, а також судові витрати, з яких 10 000 грн., потрачених на правничу допомогу та судовий збір. Ухвалою суду від 20.09.2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 6 грудня 2019 року (т. а.с. 65). 11 листопада 2019 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов (т. 1 а.с. 71-79), відповідно до якого позивачем не правильно розраховано розмір завданої матеріальної шкоди, звіт про оцінку пошкодженого транспортного засобу є недопустимим, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства України, складений з грубим порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395 (надалі - Методика). Зокрема, зазначив, що до звіту не додані додатки, які є його необхідною частиною (протокол технічного огляду транспортного засобу). У звіті не правильно зазначена комплектації пошкодженого транспортного засобу, розрахунок вартості матеріального збитку здійснений станом на час огляду транспортного засобу, а не дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, просив врахувати, що пошкоджений автомобіль є фактично знищеним, а тому власнику пошкодженого транспортного засобу повинна відшкодовуватись різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Також зазначив, що моральна шкода позивачем необґрунтована та недоведена, у зв`язку з чим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягають. У судовому засіданні 6 грудня 2019 року представник позивача [PERSON] надав відповідь на відзив (т. 1 а.с. 145-150), яка за своїм змістом є аналогічної обставинами, викладеним в позові. Ухвалою суду від 6 грудня 2019 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 19 березня 2020 року (т. 1 а.с. 157). 26 грудня 2019 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив (т. 1 а.с. 159-165), які за своїм змістом є аналогічними поданому відзиву. Також до суду 30 березня 2020 року від представника [PERSON] надійшли письмові пояснення (т. 1 а.с. 172-175), відповідно до яких він надає пояснення щодо обґрунтування правильності визначення розміру матеріальної шкоди. 24 липня 2020 року надійшов лист директора ТОВ «Незалежної експертно-асистуючої компанії» Нестеренка В.І., відповідно до якого вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля позивача визначалась, виходячи з комплектації автомобіля з переднім приводом (т. 1 а.с. 192). Ухвалою від 12 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про залучення третьої особи, що не заявляє самостійні вимог на предмет спору, а також у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі (т. 1 а.с. 243-248, т. 2 а.с. 9-10, 13, 16). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] заперечив щодо задоволення позову, додатково мотивуючи тим, що [PERSON] не є власником пошкодженого автомобіля Nissan Juke, д.н.з. [NUMBER] , а тому йому не завдано матеріальної та моральної шкоди пошкодженням автомобіля, який належить [PERSON] . У судовому засіданні Нестеренко В.І. , який складав звіт № 30-219 від 23.01.2019 року щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Juke, д.н.з. [NUMBER] , у результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підтримав дані,в кладені у звіті та зазначив, що комплектація автомобіля при визначенні матеріального збитку ним бралась як автомобіля з переднім приводом. Заслухавши пояснення представників сторін, свідка та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов такого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, 17.05.2018 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Nissan Juke, д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON] ), який по інерції здійснив зіткнення автомобілем Wolkswagen Touareg (водій [PERSON] ) та у результаті чого всі автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 6.11.2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (т. 1 а.с. 12-13). Відповідно до звіту № 30-219 від 23.01.2019 року, складеного оцінювачем ТОВ «Незалежної експертно-асистуючої компанії» Нестеренко В.І. , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Juke, д.н.з. [NUMBER] у результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 417 100 грн. 18 коп. (т. 1 а.с. 15-43). Власником пошкодженого автомобіля Nissan Juke, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 46). Відповідно до страхового акту № 66946/1 від 28 грудня 2018 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] та яким керував [PERSON] , на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес». Крім того, вказаним страховим актом саме [PERSON] визначено страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. (т. 1 а.с. 52), яке страховою компанією сплачено позивачу [PERSON] 9 січня 2019 року з урахуванням виданої нотаріально посвідченої довіреності від [PERSON] (т. 1 а.с. 53). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки, суми страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. недостатньо для повного відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, то обов`язок з відшкодування різниці між розміром завданої шкоди і страховим відшкодуванням, згідно з вказаними положеннями чинного законодавства, покладається на відповідача. В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15. Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2021 року [PERSON] довіреністю, зареєстрованою в реєстрі за № 2639, уповноважила [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися належним їй на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Центром 8046 20.08.2017 року автомобілем марки «Nissan Juke», номер кузова [NUMBER] , дата реєстрації 20.08.2017 року, дата першої реєстрації 23.10.2015 року, 2015 року випуску тип - загальний легковий хетчебек-В, колір-білий, реєстраційний номер - [NUMBER] (т. 1 а.с. 47-48). Для чого надано право: керувати згаданим автомобілем, представляти мої інтереси в органах нотаріату, сервісних центрах МВС, органах Державтоінспекції, комісіях або в будь-яких інших підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх форми власності та підпорядкування з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією, відчуженням автомобіля, його переобладнанням (зміна типу і моделі автомобіля, кольору, заміна у встановленому порядку двигуна, кузова, інших деталей), ремонтом, проходженням державного технічного огляду, визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля, зняти автомобіль з обліку, а також поставити на облік, одержати транзитні номери, подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документа у випадку його втрати, укладати від мого імені договори цивільно-правового характеру щодо розпоряджання та користування автомобілем, визначаючи на власний розсуд ціну та інші їх умови, одержувати належні мені за цими договорами грошові суми, укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, в тому числі повне або часткове АВТО-КАСКО, отримати поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності, у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобом під час управління автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність, від мого імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах згідно із калькуляціями, актами, експертними висновками тощо, сплачувати необхідні податки та збори, брати участь у будь-яких аукціонах, представляти інтереси в судових органах України, в усіх судах загальної юрисдикції, судах 1-ої інстанції, адміністративному та господарському суді, апеляційних та касаційних інстанціях, Верховному суду тощо, з правом ведення переговорів, пред`явлення претензій з усіма правами, наданих законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, скаржнику заявнику, вчиняти від мого імені всі процесуальні дії, в тому числі подавати позовні заяви (заяви, скарги), зокрема про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП та інших витрат пов`язаних спричиненням автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди та одержувати належні мені за дими позовами грошові суми, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, змінювати підставу або предмет позову, укладати мирову угоду, оскаржувати рішення, ухвали, постанови, вироки суду, передавати виконавчий лист до стягнення, з правом отримання присуджених грошей або майна, вчиняти також всі інші юридично значимі дії пов`язані з виконанням цієї довіреності. Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2018 року у справі № 640/7052/16-ц. Таким чином, позивач не є власником пошкодженого транспортного автомобіль «Nissan Juke», 2015 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що унеможливлює отримання ним відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, оскільки правом на відшкодування майнової шкоди, завданої майну, має власник транспортного засобу. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з тим, враховуючи відсутність доказів щодо належності на праві власності пошкодженого транспортного засобу, та як наслідок спричинення йому моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed