Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У грудні 2014 року ТОВ «Віннер Автомотів» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення коштів та зобов`язання припинити дію, яка порушує право. Позовні вимоги мотивував тим, що 11.05.2011 року ТОВ «Віннер Автомотів» отримало від [PERSON] замовлення про на сервіс № 233995-s0511 його автомобіля марки «Land Rover Freelander 2», номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], який був придбаний у позивача на підставі договору купівлі-продажу № [NUMBER] від 12.06.2008 року. 17.06.2011року ТОВ «Віннер Автомотів» поінформувало [PERSON], що підстави для гарантійного ремонту відсутні та запропонувало останньому протягом двох робочих днів забрати автомобіль з території позивача, попередивши про можливість нарахування вартості послуг за зберігання автомобіля у розмірі 100 грн. Однак, відповідач до цього часу не забрав свій автомобіль, на листи позивача не реагує, у зв`язку з чим ТОВ «Віннер Автомотів» просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 126 700 грн. за послуги зберігання автомобіля та зобов`язати останнього протягом 7 днів з моменту набрання рішення законної сили забрати автомобіль з території ТОВ «Віннер Автомотів». Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2016 року позовні вимоги ТОВ «Віннер Автомотів» до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Віннер Автомотів» грошові кошти в сумі 109 600 грн., судовий збір - 1 339 грн. 56 коп. Зобов'язано [PERSON] протягом 7 днів, з моменту набрання рішенням законної сили, забрати автомобіль марки «Land Rover Freelander 2», номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] з території ТОВ «Віннер Автомотів» за адресою: [ADDRESS]. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказував, що на момент розгляду справи у суді першої інстанції позивачем не були доведені обставини, в якому стані знаходиться автомобіль та не доведено факту укладення між сторонами договору зберігання. В запереченні ТОВ «Віннер Автомотів» просило апеляційну скаргу [PERSON] відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни, зазначаючи, що обставини, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, не відповідають дійсності, а сама скарга є необґрунтованою та безпідставною. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. По справі встановлено, що 11.05.2011 року між ТОВ «Віннер Автомотів» та [PERSON] було укладено договір підряду, що підтверджується Замовленням на сервіс №233995-s0511 (а.с. 5-6). Пунктом 3 даного договору було встановлено, що сторони погодили, що у випадку, якщо замовник не отримав автомобіль у виконавця протягом 2 робочих днів з моменту повної оплати робіт, повідомлення про закінчення робіт, замовник сплачує послуги зберігання автомобіля у сумі 100 грн. за кожен день зберігання. Замовник вважається таким, що був належним чином повідомлений виконавцем про закінчення робіт, починаючи з наступного дня після направлення на його адресу відповідної телеграми або з четвертого дня після направлення на його адресу відповідного листа незалежно від наявності доказів їх отримання виконавцем (п. 3 договору). З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Віннер Автомотів» листом № 110617/02 від 17.06.2011 року було поінформовано представника [PERSON] за довіреністю - [PERSON] про те, що підстави для гарантійного ремонту відсутні та запропонувало останньому протягом двох робочих днів забрати автомобіль з території ТОВ «Віннер Автомотів», попередивши про можливість нарахування вартості послуг за зберігання автомобіля у розмірі 100 грн. (а.с. 7-8) В подальшому, листами № 110706/08 від 06.07.2011 року та № 110825/02 від 25.08.2011 року ТОВ «Віннер Автомотів» зверталось до віповідача з питання прийняття рішення щодо подальшого ремонту автомобіля та сплати вартості запчастин для їх замовлення, або в іншому випадку - забрати автомобіль з території сервісної станції позивача та сплатити вартість послуг по зберіганню автомобіля (а.с. 9, 10). Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Віннер Автомотів» частково, суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з 17.06.2011 року [PERSON], всупереч приписам ст. 525, 526, 530, 610, 629 ЦК України, належним чином не виконував взяті за договором зобов'язання, а саме своєчасно не забрав автомобіль з території сервісної станції позивача, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за послуги по зберіганню автомобіля. Зважаючи на те, строк позовної давності за позовною вимогою про стягнення заборгованості за період з 17.06.2011 року по 23.12.2011 року сплинув, на підставі ст. 256, ч. 1, 5 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування наслідку спливу строку позовної давності та правомірно стягнув з відповідача заборгованість за послуги по зберіганню автомобіля в межах трирічного строку позовної давності за період з 23.12.2011 року по 23.12.2014 року в сумі 100 960 грн. З наведеними висновками погоджується апеляційний суд, оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи на нормами закону. Разом з тим, зазначивши в мотивувальній частині рішення суму до стягнення з відповідача за послуги по зберіганню автомобіля за період з 23.12.2011 року по 23.12.2014 року 100 960 грн., в резолютивній частині рішення суд першої інстанції помилково зазначив суму до стягнення 109 600 грн.. Враховуючи наведене, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню, а рішення - зміні, шляхом викладення другого абзацу резолютивної частини рішення суду в іншій редакції:

Outcome: partial