Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У вересні 2019 року до Оболонського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В своїй позовній заяві позивач вказував, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 (справа № 756/14092/18) відповідача [PERSON] був визнанний винним у вчиненні відносно позивача злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, з призначенням покарання у виді одного року і шести місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю в один рік і шість місяців. Вказаним вироком встановлено наступне: «18.06.2016 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, [PERSON] , [INFO] , під`їхав у двір будинку [ADDRESS] , де в цей час також знаходився [PERSON] , [INFO] . Перебуваючи за вищевказаною адресою, між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання небезпечних наслідків, в той же час та в тому ж місці, [PERSON] наніс [PERSON] удар кулаком лівої руки в область обличчя. Після цього [PERSON] , не втримавшись на ногах, втратив рівновагу та впав на землю. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , після того, як останній підвівся на ноги, [PERSON] наніс йому ще один удар кулаком лівої руки в область голови, а саме в область щелепи. Своїми протиправними діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забійні рани тім`яної ділянки зліва, надбрівної ділянки справа; параорбітальний синець справа; переломи - кісток носа, передньої, верхньої та латеральної стінок правої верхнє-щелепної пазухи, виличної кістки вилицево-орбітального комплексу, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, тобто що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.» Своїми умисним діями, які виразилися у вчиненні відносно нього злочину та завдані йому тілесних ушкоджень, відповідач завдав йому матеріальної (майнової) шкоди, яка складається з витрат понесених на оплату лікарських та медичних препаратів (ліків) під час проходженням курсу лікування в стаціонарному відділені, знаходження на амбулаторному лікуванні та проведення медичних обстежень за допомогою МРТ. Загальна сума матеріальної (майнової) шкоди завданої діями відповідача [PERSON] становить 100 000,00 гривень. Окрім матеріальної (немайнової) шкоди, своїми умисним діями, які виразилися у вчиненні злочину та завдані йому тілесних ушкоджень, відповідач [PERSON] завдав йому моральної шкоди. В момент вчинення злочину, позивач переніс сильний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, а головне страху за своє життя. В результаті нанесених йому відповідачами тілесних ушкоджень він змушений проходити додаткове медичне обстеження, купувати специфічне харчування. В той же день, 18.06.2016 року, він був доставлений до Київської міської лікарні №8 з діагнозом: «перелом верхньої щелепи, відкриті травми голови та брів, забиття ліктів, забій м`яких тканин обличчя та гематоми по всьому тілу». 19.06.2016р. позивач звернувся до Київської міської лікарні №12 де було встановлено діагноз « перелом правої акулової кістки» з направленням на госпіталізацію з 21.06.2016р. 21.06.2016р. позивача госпіталізували до Київської міської лікарні№12, де було виявлено, ще струс мозку. 23.06.2016р. позивачу було проведено оперативне втручання, після якого була встановлена пластина в пошкоджені кісти обличчя. В результаті тілесних ушкоджень завданих з вини відповідача, в нього погіршився загальний стан здоров`я, що викликало низьку негативних явищ у його повсякденному житті. На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача: матеріальну (майнову) шкоди, завдану в результаті вчинення злочину у загальній сумі 100 000,00 гривень таморальну (немайнову) шкоду завдану в результаті вчинення злочину у загальній сумі 100 000 гривень. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні проти наданого позову заперечили. посилаючись на його недоведеність. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 (справа № 756/14092/18) відповідача [PERSON] був визнанний винним у вчиненні відносно позивача злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, з призначенням покарання у виді одного року і шести місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю в один рік і шість місяців( а.с.6-21). Вказаним вироком встановлено наступне: «18.06.2016 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, [PERSON] , [INFO] , під`їхав у двір будинку [ADDRESS] , де в цей час також знаходився [PERSON] , [INFO] . Перебуваючи за вищевказаною адресою, між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання небезпечних наслідків, в той же час та в тому ж місці, [PERSON] наніс [PERSON] удар кулаком лівої руки в область обличчя. Після цього [PERSON] , не втримавшись на ногах, втратив рівновагу та впав на землю. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , після того, як останній підвівся на ноги, [PERSON] наніс йому ще один удар кулаком лівої руки в область голови, а саме в область щелепи. Своїми протиправними діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забійні рани тім`яної ділянки зліва, надбрівної ділянки справа; параорбітальний синець справа; переломи - кісток носа, передньої, верхньої та латеральної стінок правої верхнє-щелепної пазухи, виличної кістки вилицево-орбітального комплексу, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, тобто що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.» Своїми умисним діями, які виразилися у вчиненні відносно позивача злочину та завдані йому тілесних ушкоджень, відповідач завдав йому матеріальної (майнової) шкоди, яка складається з витрат понесених на оплату лікарських та медичних препаратів (ліків) під час проходженням курсу лікування в стаціонарному відділені, знаходження на амбулаторному лікуванні та проведення медичних обстежень за допомогою МРТ. Ч.1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Суд критично відноситься до доказів, наданих позивачем, про додаткові витрати, понесені додаткове обстеження, ліки, специфічне харчування, оскільки з копій фіскальних чеків, не вбачається їх цільове призначення, тобто не можливо встановити, що кошти були витрачені саме в якості витрат на лікування позивача. Отже за таких обставин, копії фіскальних чеків є неналежним та недопустимим доказом. Окрім матеріальної (немайнової) шкоди, своїми умисним діями, які виразилися у вчиненні злочину та завдані позивачу тілесних ушкоджень, відповідач завдали йому моральної шкоди. В момент вчинення злочину, позивач переніс сильний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, а головне страху за своє життя. В результаті нанесених йому відповідачами тілесних ушкоджень він змушений проходити додаткове медичне обстеження, купувати специфічне харчування. В той же день, 18.06.2016 року, він був доставлений до Київської міської лікарні №8 з діагнозом: «перелом верхньої щелепи, відкриті травми голови та брів, забиття ліктів, забій м`яких тканин обличчя та гематоми по всьому тілу». 19.06.2016р. позивач звернувся до Київської міської лікарні №12 де було встановлено діагноз « перелом правої акулової кістки» з направленням на госпіталізацію з 21.06.2016р. 21.06.2016р. позивача госпіталізували до Київської міської лікарні№12, де було виявлено, ще струс мозку. 23.06.2016р. позивачу було проведено оперативне втручання, після якого була встановлена пластина в пошкоджені кісти обличчя. В результаті тілесних ушкоджень завданих з вини відповідача, в нього погіршився загальний стан здоров`я, що викликало низьку негативних явищ у його повсякденному житті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, уповній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В результаті вчинення відповідачами кримінального правопорушення, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість їх повноцінного продовження, що і є наслідком протиправної поведінки відповідачів відносно позивача. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації зазвичай становить 2000 -5000 євро. Таким чином визначений розмір спричиненої моральної шкоди цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій відповідачів, позивачу були заподіяні моральні страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг душевних, психічних страждань, характеру його немайнових втрат, характер спору та наслідки спричинені протиправними діями відповідачів суд оцінює в 5000,00 грн. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial