Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

У грудні 2019 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що із [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя із відповідачем не склалося, у зв`язку з чим шлюб між ними розірвано. Позивач проживає разом з дітьми та відповідачем у спільній квартирі, ведуть окреме господарство, менший син перебуває на повному утриманні матері. Молодший син має статус дитини-інваліда, у зв`язку з чим потребує стороннього догляду та додаткових витрат через вроджену патологію. Коштів [PERSON] не вистачає для утримання дитини, тому остання звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів із [PERSON] на утримання сина [PERSON] , проте з моменту видачі судового наказу і до моменту подачі даного позову до суду аліменти на утримання сина жодного разу не сплачувалися. Для підтримання здоров`я сина позивач несе відповідні витрати та готова нести їх в подальшому, але водночас вважає, що відповідач також зобов`язаний окрім аліментів нести додаткові витрати на утримання спільної дитини. Тому, з огляду на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача половину фактично понесених витрат на утримання сина [PERSON] в розмірі 3337,05 грн., а також щомісячно стягувати додаткові витрати на його утримання в розмірі 2 000 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, просила здійснювати розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив не подав. Причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом 18 липня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 248. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] відновлено її дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 12). Відповідно до медичного висновку № 78 про дитину-інваліда віком до 16 років від 24 травня 2011 року [PERSON] , [INFO] , має захворювання (патологічний стан): вроджену ваду розвитку головного мозку, гіпоплазію мозолистого тіла (а.с. 14). Згідно консультативного висновку спеціаліста Консультативно-діагностичної поліклініки Національної спеціалізованої лікарні «Охмадит» [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз - аномалія розвитку головного мозку: гіпоплазія мозолистого тіла. Розумова відсталість. Загальний недорозвиток мовлення І рівня. Атоксичний синдром. Гіперкінетичний синдром. Порушення нічного сну. Еквіновальгусна деформація обох стоп. Сколіоз груднопоперекового відділу хребта І-ІІ ст. Бронхіальна астма (а.с. 15). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 23 липня 2009 року Броварським РУП та СЗН, [PERSON] , [INFO] отримує державну соціальну допомогу за дитину-інваліда [PERSON] , [INFO] з 03.07.2009 р. по 18.07.2025 р. (а.с. 13). Із довідки за № 04-14/3771 від 23 вересня 2019 року виданої [PERSON] вбачається, що вона знаходиться на обліку в УСЗН Броварської міської ради та отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю за період із березня 2019 року по серпень 2019 року у розмірі 18 725,20 грн. (а.с. 19). Відповідно до довідки від 16.10.2019 року, виданої Головним державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кухарським О.М., [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] , [INFO] у період з 12.04.2019 по 16.10.2019 у зв`язку з ухиленням [PERSON] від сплати аліментів згідно з виконавчим листом № 361/1726/19 від 25.03.2019 виданого Броварським МС Київської обл. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.03.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18). Із акту обстеження житлових умов від 17 жовтня 2019 року, складеного депутатом Броварської міської ради по виборчому округу № 9 Сауком А .М., вбачається, що під час обстеження житлових умов за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] мешкає за вказаною адресою разом зі своїми синами: [PERSON] , 2000 р.н., і [PERSON] , 2007 р.н. Батько неповнолітнього [PERSON] мешкає разом з ними, але, зі слів сусідів, у вихованні та утриманні сина (дитини з інвалідністю) участі не приймає. Даний факт засвідчили сусіди (а.с.17). Судом встановлено, що позивач понесла додаткові витрати на утримання сина-інваліда на загальну суму 6 674,10 грн., що складаються із: витрат на підгузники та пелюшки (чек № 3000532928 від 16.07.2019 року - 357 грн. 40 коп.; чек № 196905 від 01.10.2019 року - 609 грн. 60 коп.; чек № 3000463609 від 10.10.2019 року - 573 грн. 80 коп.; чек № 3000427725 від 11.10.2019 року - 375 грн. 30 коп.; чек № 199533 від 20.10.2019 року - 146,00 грн.; чек № 202652 від 10.11.2019 року - 53 грн. 00 коп.; чек № 202652 від 11.11.2019 року - 50 грн. 20 коп.; чек № 141573 від 14.11.2019 року - 49 грн. 70 коп.), витрат на спеціалізоване взуття (товарний чек № 7 від 23.09.2019 року - 2400 грн. 00 коп.), витрати на ліки (чек № 58371 від 18.03.2019 року - 884 грн. 70 коп.; чек № 58372 від 18.03.2019 року - 385 грн.00коп.; чек № 1840 від 22.08.2019 року - 498 грн. 00 коп.; чек № 1839 від 22.08.2019 року - 212 грн. 10 коп.; чек № 140994 від 10.11.2019 року - 79 грн. 30 коп.). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналізуючи дану норму, суд при розгляді справи виходить з того, що до додаткових витрат закон відносить витрати, не пов`язані з повсякденним звичайними витратами на проживання, харчування, одяг, та інше, що пов`язане із забезпеченням життєвих потреб, на які стягуються аліменти на утримання дитини. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (аліменти). У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 13.09.2017р. у справі №6-1489цс17. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що нею понесені додаткові витрати в сумі 6 674,10 грн., що складаються із: витрат на підгузники та пелюшки, спеціалізоване взуття та ліки. На підтвердження викладеного додано копії чеків. Враховуючи те, що відповідач не брав участі у додаткових витратах, позивач просить стягнути із нього половину зазначеної суми, а саме - 3 337 грн. 05 коп. Судом беруться до уваги та враховуються понесені витрати позивачем на утримання дитини-інваліда у визначеному розмірі як додаткові. Тому, враховуючи рівність батьків у матеріальному утриманні дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню половина від вказаних додаткових витрат у розмірі 3 337 грн. 05 коп. Крім того, позивачем пред`являється вимога про стягнення із відповідача на її користь додаткових витрат на утримання дитини на перед у розмірі 2 000 грн. щомісячно. Обґрунтовуючи дану вимогу позивач виходила із місячного розрахунку передбачуваних додаткових витрат на утримання дитини, що складається з: памперсів 4 упаковки по 30 шт. - 375 грн. 30 коп.*4 = 1501 грн. 20 коп.; пелюшок 30 шт. - 300 грн. 00 коп.; Пульмікорту для інгаляції (у зв`язку з астмою) - 884 грн.70коп; Алерзину - 133 грн.00коп. й Но-солю очищуючого 0.65% спрей 10 - 385 грн. 00 коп. та грошовому еквіваленті становить 3 203,90 грн./2=1 601 грн. 95 коп. Проте, половина із наданого розрахунку додаткових витрат, які б, у свою чергу, повинен понести відповідач становить 1 601 грн. 95 коп. як і зазначає сама позивач, а не 2 000 грн. За таких обставин, підстав для стягнення додаткових витрат у більшому розмірі (як просить позивач) суд не вбачає, так як вказані вимоги є необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Однак, з огляду на те, що [PERSON] є дитиною-інвалідом та у зв`язку з цим потребує додаткових витрат через хворобу, проте позивач отримує соціальну допомогу дітям з інвалідністю у розмірі 3212 грн. 80 коп. в місяць, суд вважає за доцільне стягувати із відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину у розмірі 1 000 грн. щомісячно. Таким чином, враховуючи, що обидва батьки є працездатними і не мають таких обставин, які б вказували на неплатоспроможність кожного з них чи які б давали підстави для зменшення участі одного з батьків у порівнянні з участю іншого, а також беручи до уваги те, що саме на позивача покладається обов`язок довести позовні вимоги та всі обставини, на які вона посилається, та враховуючи те, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial