Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 21 квітня 2010 року між ним і [PERSON], було укладено і зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області (актовий запис за № 249). В нього це перший шлюб, а у відповідачки повторний. Від шлюбу [PERSON] народила сина [PERSON]. У свідоцтві про народження, виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку 11 січня 2011 року (актовий запис за № 4), його записано батьком дитини. Вважає, що він не є батьком дитини у зв'язку з тим, що на момент зачаття дитини вони з відповідачкою спільно однією сім'єю не проживали, спілкувалися періодично, в основному по вихідних днях. Через деякий час після знайомства відповідачка повідомила йому, що чекає від нього на дитину, що і спричинило реєстрацію їх шлюбу. При цьому зазначив, що відповідачка в його відсутність спілкувалася з іншими чоловіками, в його присутності її неодноразово підвозили на автомобілі додому. Крім того, відповідачка любить розваги, і в його відсутність відвідувала розважальні заклади. Помітив, що його син [PERSON] абсолютно на нього не схожий, що помітили і їх загальні знайомі. Крім того, ще до народження дитини їх шлюбні стосунки погіршали, і він вимушений був піти з сім'ї. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 26 березня 2012 року їх шлюб розірвано. Просив суд винести рішення, яким виключити відомості про його батьківство з актового запису № 4 від 11 січня 2011 року про народження дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявив клопотання про призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи методом аналізу ДНК, в подальшому свої позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити в повному обсязі, категорично заперечивши своє батьківство по відношенню до [PERSON] Додатково зазначив, що на час народження дитини та на час подання заяви про реєстрацію її народження йому не було відомо, що він не є батьком дитини, а тому настоює на задоволенні позову. У судове засідання відповідачка не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність за присутності її представника [PERSON] (а.с.22). В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] проти призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи методом аналізу ДНК не заперечував. В подальшому припинив відвідувати судові засідання. Представник третьої особи - начальник відділу Гагара Г.М. у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану (а.с.44). Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що позивач познайомився з відповідачкою, коли він їхав по місту і побачив відповідачку, він зупинився познайомився з нею, узяв її телефон і вони почали зустрічатися. Вони дружили компаніями, спочатку вона показала себе з хорошого боку, але потім вона здалася йому запальною. Була вимоглива дуже до позивача. Вони часто сварилися. Після того, як вони одружилися, на весіллі він був свідком, в грудні у них народилася дитина. У квітні вони одружилися, а у кінці жовтня вони вже розійшлися і припинили спілкування, позивач намагався помірятися, але нічого не виходило. Були моменти, коли вони домовлялися про зустріч, але потім відповідачка з його дівчиною кудись пропадали, відключали телефон, з ким вони проводили час невідомо. Позивач розповідав як він чекав відповідачку, а потім вона приїхала з якимось іншим хлопцем. Коли вони були в нічному клубі, відповідачка кудись пішла, а потім він бачив, як вона сиділа з іншим хлопцем за столиком. Відповідачка любила гуляти з подругами в нічних клубах і кафе. Поводилася награно, говорила про кохання з іронією. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21 квітня 2010 року, зареєстрованому Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 249 (а.с.6), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.7). Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 26 березня 2012 року їх шлюб розірвано (а.с.8). Також, рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 06 липня 2011 року на користь відповідачки з позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини доходів щомісячно до повноліття дитини, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (ч. 2 ст. 136 СК України). Виходячи із змісту цієї норми закону кровна спорідненість може бути доведена чи спростована лише в результаті проведення судово-генетичної експертизи із застуванням методики генотипоскопії (аналізу ДНК). В судовому засіданні 05.12.2013 року позивачем було заявлено клопотання про проведення генетичної експертизи, яке було судом задоволено і ухвалою суду від 05.12.2013 року була призначена судова молекулярно-генетична експертиза, проведення якої було доручено Донецькому бюро судово-медичних експертиз (журнал судового засідання від 05.12.2013 року), проте вона не була проведена у зв'язку з неявкою відповідачки та її сина двічі на визначену дату (повідомлення експертної установи від 22.01.2014 року та 11.03.2014 року). Про явку позивача та неявку відповідачки з дитиною в зазначені терміни в експертну установу кожен раз свідчать відповідні повідомлення (а.с.35, 48), які були предметом дослідження в судовому засіданні. На підставі ч. 2 ст. 146 ЦПК України та п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судом до відповідачки з дитиною була постановлена ухвала від 11 лютого 2014 року про примусовий привід на проведення зазначеної експертизи (а.с.42-43). Однак, згідно наданих на адресу суду матеріалів Куйбишевським РВ ГУМВС України в Донецькій області привід виконати не представилося можливим у зв'язку з відсутності відповідачки з дитиною за місцем проживання (а.с.57-58). Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже, виходячи зі змісту цього закону, на осіб, які беруть участь у справі, покладаються певні обов'язки, при недотриманні яких можуть наступити несприятливі наслідки. Аналогічна думка висловлена і в п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» де зазначено: коли ухилення сторони у справі щодо визнання батьківства від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів, тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того хто із сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Даючи аналіз зібраним по справі доказам в їх сукупності суд приходить до висновку про ухилення відповідачки від проведення судово-генетичної експертизи. Отже, відповідно до положень ч. 2 ст. 136 СК України суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не є батьком дитини [PERSON] в момент реєстрації її народження, а тому постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Outcome: approved