overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].) про виселення без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 38/100 частини квартири за адресою: [ADDRESS], згідно Договору дарування частини квартири від 05.10.2014. Зазначає, що зареєстрований та проживає разом з матір`ю, нареченою, братом та його дружиною у квартирі своєї матері, а у частині квартири, яка йому подарована, проживає відповідач, який систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим проживання та унеможливлює використання та розпорядження квартирою. [PERSON] постійно конфліктує з іншими співвласниками квартири, постійно порушує громадський спокій, завдає тілесних ушкоджень особам, які проживають у інших частинах квартири. Крім того, відповідач не платить за житлово-комунальні послуги та створив заборгованість у розмірі 1809,75 грн. Враховуючи те, що позивач потребує поліпшення умов проживання, має намір або самостійно проживати у своїй частині квартири або продати її та придбати інше житло, але у зв'язку з реєстрацією та проживанням у його частині квартири відповідача, він позбавлений використати своє право власності, позивач звернувся з позовом до суду, відповідно якого просить суд виселити [PERSON] з частини житлової квартири без надання іншого житлового приміщення та зняти його з реєстрації в цій житловій квартирі. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. [PERSON] в судове засідання, яке відбулося 06.04.2015, не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є бабусею позивача, а відповідач є її чоловіком, який проживає в квартирі з кінця 2006 року, однак має будинок у с. Трипілля, Обухівського району, Київської області, де є всі необхідні умови для проживання. [PERSON] просила відповідача розірвати шлюб з нею, однак він не надав згоди, змінив замки у кімнату, де весь час проживає, та до цієї кімнати ніхто немає доступу, за комунальні послуги не платить та агресивно себе поводить. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якому просив стягнути з останньої на свою користь грошові кошти у розмірі 80 000,00 грн.; 3% річних у розмірі 2 998,31 грн.; інфляційні втрати у розмірі 14 960,00 грн.; штраф у розмірі 80 000,00 грн., всього у сумі 177 958,31 грн., а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Заочним рішенням від 27 березня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 80 000,00 грн., штраф в сумі 80 000,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 14960,00 грн., 3% річних в розмірі 2 998,31 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1300,00 грн. та судовий збір в розмірі 1779,58 грн., а всього в розмірі 181 037,89 грн. (а.с. 46-50). За наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 23 грудня 2016 року вказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 91). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено змішаний цивільно-правовий договір з елементами договору позики та попереднього договору, відповідно до умов якого сторони обумовились в строк до 02.09.2013р. укласти договір купівлі продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Так, згідно п. 1.4 Договору [PERSON] передав у власність відповідачки грошові кошти у розмірі 80000,00 грн., а остання зобов'язувалась повернути йому таку ж суму грошей одразу після укладення основного договору згідно п. 1.2. цього договору, але не пізніше 02.09.2013 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджується розпискою відповідачки про отримання нею грошової суми, проте остання свої зобов'язання по Договору не виконає, від укладання основного Договору спрямованого на купівлю-продаж 1/3 частки спірної квартири ухиляється та грошові кошти у розмірі 80 000,00 грн. не повертає. В звязку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушенного права та просив стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 000,00 грн., 3% річних в розмірі 2998,31 грн., інфляційні втрати в сумі 14960,00 грн., а також понесені витрати на правову допомогу та судовий збір. Крім того,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 грудня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивач подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Пояснив суду, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків з 2012 року. Вважає, що примирення між сторонами неможливе. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Заслухавши пояснення учасників в судовому розгляді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 липня 2004 року, що підтверджується актовим записом (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач пояснив, що вони живуть в одній квартири, поки у відповідача проводиться ремонт, проте сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків з 2012 року. Зазначив, що примирення між сторонами неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач прізвище не змінювала. За таких обставин, вирішення питання про зміну прізвища позивача не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач в судове засідання не з'явився, надала суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 січня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 10 січня 1998 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва. (а.с. 3) Від шлюбу мають неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, та задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечила, просила також змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11 вересня 2013 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві. (а.с. 5) Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, посилаючись на те, що 11.01.2012 року він надав під розписку [PERSON] у позику 5 200 доларів США. Борг позичальник зобов»язався повернути за першою ж вимогою позикодавця. У жовтні 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути борг за розпискою. [PERSON] почав уникати зустрічей, на телефонні дзвінки не відповідає, гроші не повернув. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу 5200 доларів США, що складає 83200 грн.. та судовий збір в сумі 832 грн. В судовому засіданні [PERSON] позов підримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що як вбачається з розписки, 11 січня 2012 року [PERSON] отримав у [PERSON] позику в розмірі 5 200 доларів США. Розпискою не встановлено остаточного строку повернення боргу. Як встановленно в судовому засіданні, у жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до відповідача з вимогою повернути борг за розпискою. На день розгляду справи позику в добровільному порядку не повернуто У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений письмово і на підтвердження отримання коштів надано розписку, оригінали яких приєднані до матеріалів справи, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув позивачу позику, не виконавши тим самим виконання грошового зобов'язання, то позовні вимоги щодо стягнення суми боргу в розмірі є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Станмо на час розгляду справи курс НБУ гривні відносно долара становив 26,85 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 832 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Вернигородоцької сільської ради про визнання за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO], права власності на земельну ділянку, площею 3,1125 га, за кадастровим номером 0521480800:04:001:0513, яка розташована на території Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав в позовній заяві, що [INFO] померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 3,112 га, яка розташована на території Вернигородоцької сільської ради і була передана у приватну власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серії - ВН №8-1589, виданого на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Вернигородоцької сільської ради від 12 червня 2001 року. Спадщину на майно померлої прийняла її дочка, а його (позивача) мати - [PERSON]. Проте мати належним чином не оформила свої спадкові права, а [INFO] вона померла. Він (позивач) є єдиним спадкоємцем матері за законом першої черги і у встановлений законом строк спадщину прийняв, так як на час смерті матері постійно проживав разом з нею і був зареєстрований за однією адресою. Проте, оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом він не може через те, що державний акт на право приватної власності на землю на ім'я покійної [PERSON] був виданий з порушенням чинного законодавства і містить виправлення. Саме ця обставина не дає йому можливості оформити свої спадкові права. В судове засідання позивач не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов підтримує. Представник Вернигородоцької сільської ради в судове засідання не з'явився. Вернигородоцький сільський голова надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у відсутності представника сільської ради, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову представником відповідача - Вернигородоцьким сільським головою Гупяком В.П. необхідно прийняти, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи (а.с.3-14) і положеннях ст.ст. 1216-1218, 1268 ЦК України, іншим чином позивач не може реалізувати своє спадкове право, а представник відповідача - Вернигородоцький сільський голова не обмежений в повноваженнях на визнання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Вернигородоцької сільської ради про визнання за ним права власності на земельну ділянку, площею 3,328 га, яка розташована на території Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області і була передана у приватну власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серії - ВН №8-1123, виданого на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Вернигородоцької сільської ради від 12 червня 2001 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав в позовній заяві, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 3,328 га, яка розташована на території Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області і була передана у приватну власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Він (позивач) є єдиним спадкоємцем зазначеного майна за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Вернигородоцької сільської ради 20 червня 2013 року, за реєстром №74, і у встановлений законом строк спадщину прийняв, так як на час смерті матері постійно проживав разом з нею. Проте, оформити свої спадкові права на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не може через те, що державний акт на право приватної власності на землю на ім'я його покійної матері був виданий з порушенням чинного законодавства і містить виправлення дати його видачі. Саме ця обставина не дає йому можливості оформити свої спадкові права. В судове засідання позивач не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов підтримує. Представник Вернигородоцької сільської ради в судове засідання не з'явився. Вернигородоцький сільський голова надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у відсутності представника сільської ради, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову представником відповідача - Вернигородоцьким сільським головою Гупяком В.П. необхідно прийняти, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи (а.с.3-10) і положеннях ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1233 ЦК України, іншим чином позивач не може реалізувати своє спадкове право, а представник відповідача - Вернигородоцький сільський голова не обмежений в повноваженнях на визнання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Івановецької сільської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Мукачівська районна державна нотаріальна котора про визнання прав забудовника в порядку спадкування на житловий будинок з будівлями та спорудами по [ADDRESS] Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Мукачівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті [INFO] року матері [PERSON], успадкував майно до складу якого входить 2/6 будинку [ADDRESS]. У зв'язку із тривалим перебуванням та місцем роботи за межами України не мав змоги прибути в Україну чим пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник Мукачівської міської ради, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову [PERSON] і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12227901 від 20.10.2006 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 серпня 2007 року, [PERSON] належить 2/6 частини домоволодіння [ADDRESS] Свідоцтвом про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] є його матір»ю. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року в м.Будабешті, Угорщина. Ідентифікаційною карткою Угорської республіки № [NUMBER], та Державним посвідченням місця проживання [NUMBER] стверджується, що [PERSON] є громадянином Угорщини. Згідно листа Мукачівської державної нотаріальної контори від 23.01.2015 року № 35/01-16 спадкова справа до майна померлої [INFO] року [PERSON] в Мукачівській державній нотаріальній конторі не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до абз. 23 п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» питання поважності пропуску строку для прийняття спадщини суди визнають: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій службі в Збройний Силах України. Згідно довідки від 18.12.2014 року № 186, виданою директором адміністрації «Чеські аеролініїа.с.», [PERSON] працює на посаді директора «Чеські аеролініїа.с.» в м.Москві, Російської Федерації, в період з 01.0.12014 року по 01.06.2014 року перебував на її території в зв»язку з виконанням службових обов»язків. Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З врахуванням наведеного, вимоги [PERSON] є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved