Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів (боргу) за розпискою. Свої вимоги мотивував тим, що згідно з Договором позики від «13» жовтня 2014 року, укладеного між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], остання отримала у власність від [PERSON] грошову суму у розмірі 300 000,00 доларів США (триста тисяч доларів США 00 центів), надалі - сума позики, яку зобов'язалася повернути [PERSON] до 13 жовтня 2017 року. [INFO] [PERSON], [INFO] , - помер. За зверненням єдиного спадкоємця [PERSON] у Вишневій міській нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа за номером №57432715. В результаті чого, йому стало відомо про існування боргової розписки та наявного боргу зі строком повернення 13 жовтня 2017 року. Оскільки строк виконання за вказаною борговою розпискою наступив, він направив рекомендаційним листом відповідачці вимогу про добровільне виконання зазначеної боргової розписки. Однак, на сьогодні, зобов'язання щодо повернення вищезазначеної суми позики Відповідач так і не виконав, чим порушив вимоги положень договору позики, а також ст. 1049 Цивільного кодексу України. Також, відповідно до вимог положень ст. 1050 ЦКУ, оскільки відповідачка [PERSON] суму позики своєчасно не повернула позивачу, остання зобов'язана сплатити таку грошову суму відповідно до ст. 625 ЦКУ. Отже, у зв'язку з вищевикладеним, відповідачка [PERSON] повинна окрім суми основного боргу (300 000,00 доларів США), що за курсом Національного банку України гривні до долару США станом на 26.12.2017 року становить 8 385 270грн. (вісім мільйонів триста вісімдесят п'ять тисяч двісті сімдесят грн.) сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми основного боргу у розмірі 49 622,42 грн ( сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять дві грн. сорок дві коп) . Тому просив суд стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 8 385 270 грн, три відсотки річних у розмірі 49 622, 42 грн, судові витрати з відповідача не стягувати. Позивач про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 13 жовтня 2014 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON], [INFO], грошові кошти в сумі 300 тисяч дол. США. Кошти зобов'язалася повернути до 13 жовтня 2017 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд оцінюючи таку розписку в розумінні положень ЦК України вважає, що між сторонами в даному випадку укладений договір позики, письмова форма якого внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошових сум позичальнику, яким у спірних правовідносинах виступає відповідач. Як вбачається з тексту розписи, [PERSON] надані відповідачу кошти, тобто свої зобов'язання [PERSON] виконав в повному обсязі. Згідно з ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Оскільки у боржника відсутній борговий документ чи розписка про виконання ним своїх зобов'язань повністю або частково, такий документ знаходиться у позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем зобов'язання за договором не виконані. Факт невиконання взятих на себе зобов'язань не заперечується відповідачем. [INFO] [PERSON], [INFO] , - помер. За зверненням єдиного спадкоємця [PERSON] у Вишневій міській нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа за номером №57432715. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п.2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У визначений договором строк повернення коштів, відповідач свої зобов'язання не виконав, чим порушив права позивача і які підлягають захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу в розмірі 25 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.10. 2017 року відповідає 670 220, 00 грн. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Суд враховує положення ч.2 ст.533 ЦК України, а також ч.2 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до яких, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України відповідної валюти на день ухвалення рішення. Так, станом на 26 грудня 2018 року, офіційний курс Національного Банку України стосовно долара США до Української гривні становить 2795 грн 09 коп. за 100 доларів США. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Суд приходить до висновку що 3 % річних підлягають стягненню у національній валюті України - гривні, без зазначення еквіваленту в доларах США. Тому суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача 3 % річних за період прострочення виконання зобов'язання у розмірі 49 622,42 грн. Таким чином, загальна сума боргу, що підлягає стягненню зі [PERSON] на користь [PERSON], складає 8 435 342, 42 грн (8 385 270 грн - сума основного боргу, 49 622,42 грн - три відсотки річних). Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved