Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа без самостійних вимог: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Києво-Святошинського РУЮ в Київській області про визнання права власності на спадкову частину житлового будинку, посилаючись на те, що 28 квітня 2015 року помер її чоловік- Терещенко [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається в тому числі із 13/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Горенка, Києво-Святошинського району Київської області, по вул. Раменська, 86. Позивач є дружиною померлого, тому вважається спадкоємцем першої черги за законом відповідно до положень ст. 1261 ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON], позивач прийняла в установлений законом строк, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, як це передбачено ст. 1268 ЦК України, що підтверджується будинковою книгою на спадкову частину житлового будинку, де зазначено її постійне місце реєстрації разом з померлим та матеріалами спадкової справи. Для оформлення спадкової справи позивач звернулася до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] та подала заяву про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно. Внаслідок звернення до нотаріуса, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.1449 га, розташовану в с. Горенка, по вул. Раменська. № 86. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову частину житлового будинку нотаріус відмовив, про що видав відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.12.2015 року за № 523/02-31. Свою відмову, нотаріус мотивував тим, що [PERSON] не зареєстрував право власності на частину будинку, яке виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, так як порушено її право на отримання частини спадкового житлового будинку. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону, позивач просила суд: визнати за нею право власності на 13/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 117.3 кв.м., житлова 86.9 кв.м. і допоміжною 30.4 кв. м та господарські будівлі та споруди: сарай гараж літ. «Г», сарай прибудова літ «Д», погріб літ. «Д» , навіс літ. «О», вигрібна яма 5, огорожа 6-7, що розташовані в с. Горенка, Києво-Святошинського району Київської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON]. У судовому засіданні суд, уточнив вимоги позивача, внаслідок чого остання просила визнати за нею право власності на 13/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Раменська, 86. Відповідачі та треті особа у справі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд, заслухавши пояснення позивача. перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Зважаючи на ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями ст. 1261 ЦК України передбачене, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом установлено, що 28 квітня 2015 року помер чоловік позивача у справі - [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається в тому числі із 13/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Горенка, Києво-Святошинського району Київської області, по вул. Раменська, 86. Позивач є дружиною померлого, тому вважається спадкоємцем першої черги за законом відповідно до положень ст. 1261 ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON], позивач прийняла в установлений законом строк, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, як це передбачено ст. 1268 ЦК України, що підтверджується будинковою книгою на спадкову частину житлового будинку, де зазначено її постійне місце реєстрації разом з померлим та матеріалами спадкової справи. Для оформлення спадкової справи позивач звернулася до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] та подала заяву про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно. Внаслідок звернення до нотаріуса, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.1449 га, розташовану в с. Горенка, по вул. Раменська. № 86. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову частину житлового будинку нотаріус відмовив, про що видав відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.12.2015 року за № 523/02-31. Свою відмову, нотаріус мотивував тим, що [PERSON] не зареєстрував право власності на частину будинку, яке виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи, зокрема матеріалами спадкової справи щодо майна померлого [PERSON]. Проте, як вбачається з матеріалів справи, спірна частина будинку належала спадкодавцю, що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.10.1988 року; договором дарування частини житлового будинку від 15.04.1989 року; будинковою книгою; довідкою Горенської сільської ради від 04.12.2015 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved