Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

У грудні 2019 р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авангард-Добробут» (далі по тексту - ОСББ «Авангард-Добробут», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості по внесках на утримання паркінгу з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції в загальному розмірі 18 873,97 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідач є власником машиномісця № [NUMBER] , що розташоване у підземному паркінгу буд. [ADDRESS] . У вказаному будинку власниками квартир та нежитлових приміщень створене ОСББ «Авангард-Добробут». Метою створення ОСББ є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку,забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутом. Відповідно до Статуту та положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі, проте своїх зобов`язань щодо сплати внесків на утримання паркінгу відповідач не виконує, у зв`язку з чим у нього за період з 01.01.2018 по 30.11.2019 утворилась заборгованість в розмірі 17 748,80 грн. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити зазначену суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Ухвалою від 28.02.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У вересні 2020 р. позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість по внесках на утримання паркінгу, яка виникла станом на 01.09.2020 в сумі 26 974,40 грн., інфляційну складову боргу в сумі 1 638,03 грн. та три проценти річних в сумі 792,02 грн. Відповідач позов не визнав та обґрунтував свої заперечення такими обставинами. Між сторонами відсутній укладений договір на утримання машиномісця, який в силу закону є обов`язковим для надання таких послуг. Позивач не надав доказів на підтвердження здійснення ним фактичних витрат (експлуатаційних) витрат на утримання паркінгу та машиномісця позивача зокрема. Позивачем також не надано рішень загальних зборів про затвердження розміру внесків з утримання паркінгу, що відноситься до виключних повноважень загальних зборів співвласників. Машиномісце позивача як індивідуально визначене майно не відноситься до спільного майна багатоквартирного будинку, відповідач не уповноважував позивача здійснювати утримання його майна, у зв`язку з чим у позивача відсутній обов`язок нести витрати на його утримання. Ураховуючи, що підписаний між сторонами договір відсутній, виникнення у відповідача зобов`язання перед позивачем може настати виключно на підставі вимоги останнього, однак такої вимоги не було заявлено, і позивач у позові не зазначає підставу та не визначає момент виникнення грошового зобов`язання відповідача. За міркуванням представника відповідача позивач не довів належними доказами факт надання та споживання ним послуг з утримання паркінгу на наявність у нього зобов`язань по їх сплаті, у зв`язку з чим просив у позові відмовити. Заперечення позивача проти аргументів відповідача обґрунтовані тим, що відповідно до судової практики кошторис є тим документом, який підтверджує розмір витрат позивача на утримання паркінгу, а сплата належних внесків та платежів покладається на відповідача законом, у зв`язку з чим посилання відповідача на відсутність договору є помилковим. Відповідач є власником машиномісця у паркінгу, що знаходиться у будинку, який обслуговується позивачем, а відтак він фактично користується послугами з утримання паркінгу, який не може функціонувати без електроенергії, освітлення, систем зв`язку та прибирання, при цьому доказів утримання паркінгу іншим суб`єктом господарювання відповідачем не надано. Заслухавши учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] є власником машиномісця [ADDRESS] , що ним не заперечується та підтверджується копією свідоцтва про право власності від 03.05.2007 (а.с. 14). У червні 2007 р. у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] відповідно до положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» створене та зареєстроване ОСББ «Авангард-Добробут» (а.с. 24-27). Метою створення ОСББ «Авангард-Добробут» є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом (пункт 1 розділу ІІ Статуту ОСББ «Авангард-Добробут»). Згідно пунктів 1, 2 розділу V Статуту ОСББ «Авангард-Добробут» співвласник зокрема має право брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» і Статутом об`єднання, та зобов`язаний виконувати передбачені Статутом обов`язки та рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень, дотримуватись правил користування приміщеннями, забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення, дотримуватись вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Рішеннями загальних зборів співвласників ОСББ «Авангард-Добробут» від 22.11.2017, 21.11.2018 та 21.11.2019 були затверджені кошториси доходів та витрат паркінгу та розміри внесків на його утримання, які становили: у 2018 р. - 20 грн. на місяць за один квадратний метр площі; у 2019 р. - 24 грн. на місяць за один квадратний метр площі; у 2020 р. - 28 грн. на місяць за один квадратний метр площі (а.с. 95, 96, 85). Відповідно до затверджених кошторисів доходів та витрат паркінгу за рахунок внесків співвласників покриваються зокрема видатки на заробітну плату обслуговуючого персоналу, відрахування єдиного соціального внеску, на електроенергію та освітлення, на утримання систем безпеки, на господарчі товари, на ІТ-обслуговування, на бухгалтерське обслуговування, на послуги зв`язку, відрахування до фонду на ремонт паркінгу тощо. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з січня 2018 р. по червень 2020 р. відповідачем на рахунок позивача було внесено кошти на утримання паркінгу в загальному розмірі 1 000 грн. (по 500 грн. у вересні та листопаді 2019 р.), жодних інших платежів за даним цільовим призначенням від відповідача не надходило. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість відповідача по внесках на утримання паркінгу станом на 01.09.2020 становить 26 974,40 грн. (а.с. 83). За приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів)... Основні правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-ІІІ (далі - Закон № 2866-ІІІ). Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Отже, вищезазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону співвласниками багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Статтею 10 Закону № 2866-ІІІ визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо. Стаття 15 Закону № 2866-ІІІ покладає на співвласника обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. За приписом статті 20 Закону № 2866-ІІІ частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до статті 22 Закону № 2866-ІІІ для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Водночас спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, є Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Саме на цей Закон посилається відповідач як на підставу своїх заперечень. На момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). За нормою статті 3 Закону № 1875-IV предметом його регулювання є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно статті 20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (стаття 32 Закону № 1875-IV). З 01.05.2019 набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII від 09.11.2017). За приписом частини 2 статті 2 Закону № 2189-VIII від 09.11.2017 не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Аналіз вищенаведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що співвласник в силу закону зобов`язаний сплачувати затверджені рішенням загальних зборів ОСББ внески і платежі на утримання спільного майна, при цьому укладення будь-яких окремих договорів щодо їх сплати між ОСББ як юридичною особою та співвласником закон не передбачає. Більше того ОСББ має статус неприбуткової організації і у своїй діяльності представляє інтереси усіх співвласників, в тому числі і відповідача, а відтак доводи останнього щодо необхідності оформлення між ними договірних відносин не заслуговують на увагу і є безпідставними. Суду не надано доказів, які б свідчили про наявність у відповідача прямих договорів з виробниками чи виконавцями послуг по утриманню паркінгу, а відтак не доведено, що такі послуги надаються не позивачем, а іншою особою. Суд відкидає як необґрунтовані і доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення ним фактичних витрат на утримання паркінгу та належного йому машиномісця, оскільки вартість таких витрат зазначена у кошторисах, затверджених у встановленому порядку. З наданих позивачем суду для огляду протоколів загальних зборів співвласників вбачається, що на зборах дійсно затверджувались кошториси доходів та витрат паркінгу та розміри внесків на його утримання. Та обставина, що зазначені у наданих суду кошторисах дати проведення загальних зборів і не співпадають з датами, проставленими у протоколах загальних зборів, не дає підстав для визнання кошторисів недопустимими доказами, оскільки прийняті на зборах рішення ніким не скасовувались, недійсним у встановленому законом порядку не визнавались, а відтак є чинними. Більше того, ні Статут позивача, ні Закон № 2866-ІІІ, чітко не визначають, яка дата повинна бути проставлена у протоколі загальних зборів співвласників, що проводились як шляхом безпосереднього голосуванняна зборах, так і письмового опитування співвласників, яке відповідно до закону проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення зборів (статті 10, 6 Закону № 2866-ІІІ. В даному випадку у протоколах загальних зборів співвласників, на яких затверджувались кошториси, проставлені дати після спливу строку письмового опитування, а у кошторисах зазначені дати, коли відбувалось безпосереднє голосуванняспіввласників на зборах. Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Отже ураховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем покладених на нього законом зобов`язань по сплаті внесків на утримання паркінгу, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Визначаючи розмір заборгованості відповідача по внесках на утримання паркінгу, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок як об`єктивний і належний доказ, що повністю узгоджується з даними картки особового рахунку відповідача, у якому містяться відомості про розмір нарахованих і сплачених сум, здійснений на основі затверджених у встановленому кошторисів на утримання паркінгу та пропорційно до загальної площі належного відповідачу машиномісця. Жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідач не надав. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог ОСББ «Авангард-Добробут» до [PERSON] про стягнення заборгованості по внесках на утримання паркінгу в загальному розмірі 26 974,40 грн. Вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних ґрунтуються на приписах частини 2 статті 625 ЦК України, згідно яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом положень статей 19, 21, 32 Закону № 1875-IV, які суд застосовує за аналогією закону, виконавець, виробникжитлово-комунальних послуг зобов`язаний щомісяця розраховувати розмір плати за надані житлово-комунальні послуги та надавати платіжний документ споживачу для сплати. Закріплений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом, встановленим частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних обґрунтувань моменту виникнення у відповідача грошового зобов`язання зі сплати внесків на утримання паркінгу позовна заява не містить і доказів, які б підтверджували факт виставлення позивачем відповідачу відповідних рахунків, суду не надано. Позивачем також не доведено, що до моменту звернення до суду з даним позовом він як кредитор вимагав від відповідача виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання та відмовляє у позові в цій частині у зв`язку з недоведеністю вимог. Стаття 141 ЦПК України визначає, що у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив вимоги на суму 29 404,45 грн. і поніс витрати на сплату судового збору в розмірі 2 102 грн. (а.с. 32, 94) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. (а.с. 6). Позов задоволено на 26 974,40 грн., тобто на 92% від заявлених вимог (26 974,40х100/29 404,45), а тому суд покладає на відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 4 693,84 грн. (5 102х92%). На підставі викладеного,

Outcome: partial