Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У жовтні 2013 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулося ПАТ« Банк Фінанси та Кредит» з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просили суд постановити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит» від імені та в інтересах якого діє філія « Придніпровське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит» заборгованість по кредиту в сумі 21010 гривень 80 копійок, а також судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок. В судовому засіданні представник позивача Зубер Дмитро Володимирович позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що 23 травня 2008 року між ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит» в особі філії « Придніпровське регіональне управління» ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 35/SFG18-05-08, згідно якого [PERSON] було надано кредит в сумі 7000 гривень 00 копійок з оплатою по процентній ставці 0,0001 відсотків річних, строком до 23 травня 2011 року. У відповідності до п. 3.3, 4.7. кредитного договору №35/SFG18-05-08 від 23 травня 2008 року [PERSON] повинен щомісячно сплачувати кредит у складі платежу розмір якого по дійсному договору становить 195 гривень 00 копійок, а також комісійну винагороду за розрахункове обслуговування в розмірі 175 гривень 00 копійок в строк до 10 числа кожного місяця. В якості забезпечення повернення вказаного кредиту 23 травня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 35/SFG18-05-08-Р. Згідно договору поруки [PERSON] зобов'язалася перед банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 35/SFG18-05-08 від 23.05.2008 року. Поручитель [PERSON] відповідно до договору поруки відповідає перед банком в тому ж обсязі що і боржник [PERSON], у томі числі по основному боргу, сплати щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. З листопада 2011року відповідач [PERSON] став порушувати свої зобов'язання щодо сплати кредиту, з цього приводу банк звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по кредитному договору в солідарному порядку. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2010 року позовні вимоги банку були задоволенні та стягнуто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 8349 гривень 91 копійку. Незважаючи на те, що в вересні 2011 року рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області було виконане в повному обсязі, позивач має право нарахувати відсотки по даному кредитному договору за період з 29.03.2010 року по 08.08.2013 року оскільки, згідно пункту 7.3. кредитного договору № 35/SFG18-05-08 від 23 травня 2008 року « договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань». На підставі викладеного просив суд постановити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит» від імені та в інтересах якого діє філія « Придніпровське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит» заборгованість по кредиту в сумі 21010 гривень 80 копійок, яка складається з : - простроченої заборгованості по відсоткам - 1438,69 гривень; - простроченої заборгованості по комісії - 2975,00 гривень - пені по відсоткам - 5708,61 гривень; - пені по комісії - 10888,50 гривень. Судові витрати покласти на відповідачів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином. Письмово про причини неявки суд не повідомляли. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав повністю, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність. Посилався на те, що рішенням суду Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2010 року з відповідачів [PERSON] та [PERSON] було стягнуто в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 5849,91грн. та 2500,00 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, всього - 8349,91 грн. У вересні 2011 року вищезазначене рішення було виконане повністю. Після сплати заборгованості за рішенням суду позивач до відповідача [PERSON] з претензіями про сплату заборгованості за цим кредитним договором не звертався і тому відповідач вважала, що заборгованість повністю погашена. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечувала, вказавши, що дійсно на підставі кредитного договору № 35/SFG18-05-08 від 23 травня 2008 року відповідач [PERSON] отримав у позивача кредит. Однак на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2010 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором. В 2011 році відповідачем заборгованість була погашена повністю. Вислухавши пояснення представника позивача та представників відповідачів, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2008 року між ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит» в особі філії « Придніпровське регіональне управління» ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 35/SFG18-05-08, згідно якого [PERSON] було надано кредит в сумі 7000 гривень 00 копійок з оплатою по процентній ставці 0,0001 відсотків річних, строком до 23 травня 2011 року. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язується щомісячно, в термін з «1» по «10» число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитним ресурсами в розмірі 195 гривень 00 копійок та нарахованими процентами, відповідно до графіку зниження розміру заборгованості. Останню сплату щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості позичальник зобов'язується здійснити на пізніше 23 травня 2011 року. Відповідно до п. 4.7 відповідач [PERSON] щомісяця, в строк з «1» по «10» число кожного місяця, сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 175 гривень 00 копійок. У зазначений термін сплачується комісійна винагорода за попередній календарний місяць. Позичальником щомісячно, за весь період до моменту повного виконання позичальником зобов'язань по поверненню отриманих кредитних коштів. З цими умовами кредитного договору та настанням відповідальності у разі порушення умов повернення кредиту був ознайомлений відповідач та був згоден з ними, про що свідчить його підпис на вказаному кредитному договорі . В забезпечення виконання умов кредитного договору 23 травня 2008 року між ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит» в особі філії « Придніпровське регіональне управління» ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір поруки № 35/SFG18-05-08-Р. Відповідно до п.1.1 Договору поруки передбачено, що [PERSON] зобов'язалася перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 35/SFG18-05-08 від 23.05.2008 року. Відповідно до п.2.2. Договору поруки [PERSON] відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник [PERSON] , у тому числі по основному боргу , сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. Відповідно до п.2.1. Договору поруки відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного Кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'яжу частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного Кодексу України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 ЦК України). Відповідно до п. 3.5. Кредитного договору банк має право запинити видачу кредитних ресурсів, відмовити відповідачу [PERSON] в продовженні строку дії цього договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору у разі, якщо відповідач [PERSON] несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування кредитних коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або процентами і комісійною винагородою, відповідно до пунктів 3.2., 3.3, 4.3, 4.4, 4.7, 4.8 цього договору. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встанолено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦКУкраїни боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встанолюєються договором. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченння виконання. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Визначаючи розмір завданих позивачу діями відповідача по неповерненню кредитних коштів збитків, суд виходить із наступного. З наявних у справі документів вбачається, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору № 35/SFG18-05-08 від 23.05.2008 року належним чином не виконував, а тому за позовом Публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 26 жовтня 2010 року Кременчуцький районний судом Полтавської області було винесено рішення, відповідно до якого було стягнуто в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 5849,91грн. та 2500,00 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, всього - 8349,91 грн. Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.10.2010 року було виконане у вересні 2011 року, що не заперечується сторонами. Тобто, з викладеного вбачається, що станом на вересень 2011 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] сплатили позивачу повністю все тіло кредиту, а також заборгованість по відсотках, комісії та пені, яка була нарахована станом на 29 березня 2010 року. Необхідно зазначити, що дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися. У ст. 599 ЦК зазначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). Слід також зазначити, що наявність виконавчого напису за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин між сторонами. Відповідно до п. 7.3 Кредитного договору № 35/SFG18-05-08 від 23.05.2008 року цей договір набирає чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів ( їхньої першої частин) та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Приймаючи рішення про стягнення сум за кредитним договором, суд в першу чергу керується положенням ч. 1 ст. 1050 ЦК та виходить з того, що стягнення сум (процентів) за ст. 1048 ЦК є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а стягнення сум згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК - заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості по відсоткам та простроченої заборгованості по комісії підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується розміру пені, то суд, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, може зменшити її розмір, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та процентів, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін (а не лише боржника), які заслуговують на увагу. При цьому суд враховує той факт, що позивач, зловживаючи своїм правом після виконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.10.2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з метою одержання якнайбільшого зиску знову протягом майже трьох років не звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості по відсотках та пені, яка залишилася несплаченою за період з 29.03.2010 року по 08.08.2013 року. Оскільки розмір пені є значно більшим простроченої заборгованості по нарахованих відсотків, розмір пені слід зменшити. За вказаних обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача пені по відсоткам в сумі 1438 гривень 69 копійок та пені по комісії в сумі 2975 гривень 00 копійок. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Необхідно стягнути солідарно з відповідачів прострочену заборгованість по відсоткам - 1438,69 гривень, прострочену заборгованість по комісії - 2975,00 гривень , пеню по відсоткам - 1438,69 гривень, пеню по комісії - 2975,00 гривень та судові витрати понесені банком при подачі позову до суду: судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: partial