Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 11 січня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськраионного управління юстиції Житомирської області, номер актового запису №9. Від шлюбу народились діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, інших дітей, окрім її з ним спільних дітей, а також непрацездатних батьків відповідач немає, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання зазначених вище дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на підставі судового рішення, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 22.12.2015 року, і до повноліття дітей. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько дитини, повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Однак, судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 22.11.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини було задоволено та вже вирішено стягувати з нього на її користь аліменти на утримання іншої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2013 року і до повноліття сина. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси неповнолітньої дитини, можливість відповідача, як батька, надавати матеріальну допомогу своїй дитині, відсутність інших утриманців, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 22.12.2015 року, і до повноліття дитини. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial