Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У грудні 2015 року Миляновичівська сільська рада звернулася до суду із заявою про визнання майна безхазяйним. Заява обґрунтована тим, що 02 грудня 1995 року помер [PERSON], який до дня смерті постійно проживав на території села Миляновичі Турійського району, та якому згідно сертифікату серії ВЛ №0225685 належала земельна частка (пай). Спадкоємці [PERSON] відсутні, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, тому просить визнати безхазяйним майно у вигляді земельної частки (паю) вартістю 66088.30 грн. розміром 3.26 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату серії ВЛ №0225685, розташованої на території Миляновичівської сільської ради після смерті [PERSON] та передати його територіальній громаді Миляновичвської сільської ради Турійського району Волинської області. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що згідно з актовим записом про смерть №34 від 03 грудня 1995 року [PERSON] помер 02 грудня 1995 року. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), розміром 5.15 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області, яка належала померлому на підставі cертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0225685. Довідкою відділу Держгеокадастру у Турійському районі від 18 листопада 2015 року стверджується, що згідно розпорядження Турійської районної державної адміністрації від 01 квітня 1997 року №123 [PERSON] надано право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ВЛ №0225685 вартістю 16000 грн. Станом на 15 листопада 2015 року грошова оцінка земельної ділянки становить 66088.30 грн. (а. с.7). Згідно довідки від 16 січня 2016 року, виданої Миляновичівською сільською радою Турійського району Волинської області, [PERSON] на момент смерті проживав один. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Правила статті 1277 Цивільного Кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні норми ЦК Української РСР. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 02 грудня 1995 року, тобто до 1 січня 2004 року, а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Положенням ст.137 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що майно, яке не має власника або власник якого невідомий(безхазяйне майно), надходить у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської Ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу. Згідно статей 550,555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави у випадку: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цьогоКодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. З відповіді Турійської державної нотаріальної контори слідує, що після смерті [PERSON], який помер 02 грудня 1995 року, спадкова справа не заводилася. Таким чином, з врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що можливі спадкоємці за заповітом та за законом після смерті [PERSON] відсутні, а тому слід визнати безхазяйним майно у вигляді земельної частки (паю) вартістю 66088.30 грн. розміром 3.26 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату серії ВЛ №0225685, розташованої на території Миляновичівської сільської ради після смерті [PERSON] та передати його територіальній громаді Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області.

Outcome: approved