Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ майна подружжя. В обґрунтування позовної заяви посилалася на те, що з грудня 2013 року проживала з відповідачем однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно обговорювали питання фінансового характеру, планували своє сімейне життя та народження дітей; спільно придбавали рухомі та нерухомі речі, спільно користувалися ними. У період з 23.09.2015 року по 16.12.2015 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Після розірвання шлюбу разом з [PERSON] продовжили проживати однією сім`єю як подружжя до 11.06.2017 року. Спільними зусиллями на земельній ділянці, що належить на праві власності [PERSON] , збудовано господарську будівлю та проведено реконструкцію інших будівель, на що було витрачені значні кошти. Уточнивши позовні вимоги, просила суд: встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з грудня 2013 року по 23.09.2015 року та з 16.12.2015 року по 11.06.2017 року; визнати спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] об`єкт незавершеного будівництва господарську будівлю (поз.5), побудовану згідно будівельного паспорта від 14.08.2015 року, реєстр. №226, в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , ступінь будівельної готовності якої становить 71%; здійснити поділ спільного сумісного майна шляхом визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва господарської будівлі (поз.5), побудованої згідно будівельного паспорта від 14.08.2015 року, реєстр.№226, в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , ступінь будівельної готовності якої становить 71%, припинивши право спільної сумісної власності; стягнути з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору та витрати зі сплати вартості робіт по будівельно-технічному дослідженню. Представником відповідача подано до суду письмовий відзив на позов. У обґрунтування відзиву посилався на те, що відносини між сторонами були припинені в кінці 2015 року, наслідком чого стало рішення Полтавського районного суду від 16.12.2015 року, яким шлюб розірвано. Зазначив, що після розірвання шлюбу, з дозволу відповідача [PERSON] час від часу проживала за адресою [ADDRESS] , оскільки просила надати їй час для купівлі свого власного житла. Також певний час з дозволу відповідача в будинку знаходилися особисті речі [PERSON] , які вона вивезла відразу після купівлі квартири. Сторони спільне господарство не вели та не мали спільного бюджету. Рахунки з продажу будівельних матеріалів виписані на ім`я [PERSON] , що свідчить про те, що вони були придбані ним особисто. Про укладений [PERSON] кредитний договір йому відомо не було, придбані за ці кошти обладнання та матеріали при будівництві господарської будівлі не використовувалися. Розподіл та визнання права власності на 1/2 частини об`єкта незавершеного будівництва господарської будівлі за законом є неможливим, оскільки це майно не має статусу окремого об`єкта нерухомого майна. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 28.05.2019 року позовну заяву [PERSON] у частині вимог про визнання спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] об`єкту незавершеного будівництва господарської будівлі, побудованої згідно будівельного паспорта від 14.08.2015 року, реєстр №226, в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також здійснення поділу спільного сумісного майна шляхом визнання права власності за [PERSON] на Ѕ частину вказаного об`єкта незавершеного будівництва господарської будівлі, припинивши право спільної сумісної власності - залишено без розгляду; клопотання у частині повернення судового збору - без задоволення. Постановою Верховного Суду від 23.09.2019 року ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28.05.2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08.07.2019 року залишено без змін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спір між сторонами стосується щодо встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з грудня 2013 року по 23.09.2015 року та у період з 16.12.2015 року по 11.06.2017 року. Судом встановлено, що у період з 23.09.2015 року по 16.12.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16.12.2015 року в Центральному ВРДАЦС Полтавського МУЮ (актовий запис №1485 т.1 а.с.98-99). Судом встановлено, що шлюб розпався і з листопада 2015 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо, не мають спільного господарства; сторони не заперечували щодо розірвання шлюбу (т.1 а.с. 98-99). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивачем на підтвердження факту проживання однією сім`єю з відповідачем з грудня 2013 року надані довідка Терешківської сільської ради Полтавського району від 12.07.2016 року №1083 та акт обстеження від 13.06.2016 року, згідно з якими [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 1968 року народження, однією сім`єю з 2013 року, за місцем реєстрації останнього (т.1 а.с.96 т.1 а.с.97). Разом з тим, із заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О. та зареєстрованої в реєстрі за №209, вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , у період з вересня 2014 року по вересень 2018 року проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т.2 а.с. 263). Окрім того, судом встановлено, що у період з 25.08.2007 року по 10.01.2014 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірваний рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.01.2014 року (т.3 а.с. 114-115). Перебування жінки та чоловіка у зареєстрованому шлюбі, що є підставою для створення однієї сім`ї, виключає одночасне створення обома або одним з них на інших не заборонених законом підставах іншої сім`ї, зокрема шляхом проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Враховуючи, що позивач у період з 25.08.2007 року по 10.01.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] у період з грудня 2013 року по 10.01.2014 року суперечать вимогам ст.25 СК України щодо принципу одношлюбності сімейних відносин та задоволенню не підлягають. Вимога про встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у період з 11.01.2014 року по 22.09.2015 року задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (т.1 а.с.124-125). Сектором містобудування та архітектури Полтавської районної державної адміністрації 14.08.2015 року виданий будівельний паспорт на будівництво господарської будівлі за адресою: [ADDRESS] (а.с.т.1 а.с. 120). Згідно з ексізними намірами забудови господарська будівля складається з коридору 14,3 кв.м, підсобного приміщення 17,5 кв.м, підсобного приміщення 18,6 кв.м, кухні 13,5 кв.м., санвузла 5,9 кв.м (т.1 а.с.194-198). З матеріалів справи вбачається, що протягом червня, липня, вересня та листопада місяця 2015 року на ім`я відповідача виписані видаткові накладні, платіжні доручення про купівлю будівельних матеріалів (т.1 а.с. 165-168, 174-180, 182-183). Потягом липня місяця 2015 року виписані рахунки-фактури про поставку будівельних матеріалів, в яких ім`я постальника не вказано (т.1 а.с. 172, 181). Посилання [PERSON] на укладення [PERSON] (її матір`ю) кредитного договору №2203/485283 на придбання енергоефективного обладнання та/або матеріалів для одноквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] не є безспірним доказом ведення сторонами спільного бюджету (т.1 а.с.104). Окрім того, позивачем не надані докази на підтвердження того факту, що придбані [PERSON] товари на підставі кредиту та видаткової накладної Рнк/PL-0011751 від 04.08.2015 року використовувалися у будівництві господарської будівлі за адресою: [ADDRESS] . Надані позивачем банківські виписки, квитанції про оплату з ломбарду, боргова розписка від 10.06.2015 року суд не вважає належними доказами на підтвердження того, що [PERSON] брала участь у фінансуванні будівництва господарської будівлі та веденні спільного бюджету з [PERSON] . Допитана судом свідок [PERSON] зазначила, що працює психологом, познайомилася з [PERSON] коли остання звернулась за психологічною допомогою ще під час проживання з попереднім чоловіком, і з того часу вона періодично спілкується з нею, декілька разів приїжджала до неї у [ADDRESS] , у той час вона проживала зі [PERSON] . Відомо, що [PERSON] та [PERSON] разом проживали з 2014 року по 2017 рік. Про факт розірвання шлюбу їй невідомо. Свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] разом працюють. Зазначила, що [PERSON] проживала із [PERSON] однією сім`єю у [ADDRESS] . Коли одружилися сторони їй не відомо. [PERSON] періодично скаржилася на те, що [PERSON] зловживає спиртними напоями. Відомо, що [PERSON] проживала із [PERSON] з 2015 року по 2017 рік, 11.06.2017 року вона попросила поїхати з нею до [PERSON] і повідомила, що йде від нього. Речі забрала у серпні 2017 року. Свідок [PERSON] зазначила, що є клієнткою [PERSON] близько останніх 8-9 років. З 2014 року по 2017 роки приїжджала у лазню відпочивати до неї у [ADDRESS] . Бачила, як [PERSON] працювала на огороді. Всі справи вела [PERSON] . У червні 2017 року приїхали в бесідку, почули крики, коли підійшла то побачила штовханину. Там були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та невідомий чоловік. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знайомий із [PERSON] близько 15 років. У 2017 році [PERSON] повідомив, що знайшов господиню, запросив у гості. Показали новий будинок, який будують. [PERSON] розповіла про свої плани відкрити салон. У червні 2017 році [PERSON] зателефонувала і попросила приїхати в лікарню. Вона була в синцях, крові. Потім у серпні того ж року зустрілись, вона повідомила, що буде розлучатися з чоловіком. Свідок [PERSON] зазначив, що знає [PERSON] близько 35 років. Залишає у нього велосипед коли йде на рибалку. З 2015 року бачив у дворі 6-8 разів невідому жінку. Бував у будинку, проте жінки там не бачив. Свідок [PERSON] - колишній чоловік [PERSON] пояснив суду, що шлюб між ними розірваний у 2014 році. Проживав разом з [PERSON] до 2013 року. Спільна донька з листопада 2014 року по березень 2018 року проживала з [PERSON] (матір`ю [PERSON] ), фактично з 2013 року. Постійно спілкувався з дитиною (щотижня) і бачив там іноді [PERSON] . Навесні 2017 року дізнався, що у [PERSON] є новий співмешканець, так як побачив у будинку колишньої тещі чоловічі речі. Стверджує, що [PERSON] з 2013 року по 2014 рік та з 2017 року по 2018 рік постійно проживала у своєї матері [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила дитину. Підтверджує, що у с.Терешки колишня дружина проживала з іншим чоловіком близько 2-3 місяців. Аналізуючи показання свідків, суд приходить до висновку, що вони не містять достовірної та переконливої інформації про характер стосунків [PERSON] та [PERSON] у спірний період, є суперечливами, неоднозначними, поверховими та, деякою мірою, оціночними. Неспростованою позивачем є повідомлена свідком [PERSON] інформація про факт її проживання з іншим чоловіком з весни 2017 року, від якого вона у квітні 2018 року народила дитину. Згідно з ч.2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі № 61-1623св19 (№643/6799/17). Разом з тим, при встановленні факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суди повинні встановити, що між сторонами склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2019 року №61-11607св18. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що показання свідків не свідчать про те, що сторони тривалий час проживали разом, та між ними складися відносини, притаманні подружжю. Позивачем не надано належними, допустимими, достатніх та достовірних доказів на підтвердження тих обставин, що як до укладення шлюбу, так і після його розірвання з 16.12.2015 року сторони відновили шлюбно-сімейні відносини та продовжували їх до 11.06.2017 року, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом. За таких обставин позов задоволенню не підлягає. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed