Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив визначити додатковий строк два місяці для прийняття спадщини земельної ділянки, яка залишилася після його матері [PERSON], яка померла 11.01.2008. Позов обґрунтовано не обізнаністю позивача про існування заповіту матері, який складено 26.12.1996 на його ім'я. Позивач у судовому засіданні пояснив, що постійно спілкувався зі своєю матір'ю [PERSON], часто відвідував її після її переїзду за її ж бажанням у с. Вишняки Хорольського району. Після смерті матері здійснив її поховання. Позивач не знав про існування у власності матері земельної ділянки і про заповіт, складений нею на його ім'я. Про існування заповіту і земельної ділянки довідався випадково у жовтні 2015 року під час відвідування Липнягівської сільської ради. Просив ці обставини визнати поважними причинами пропуску ним шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON]. Спадкової справи щодо матері і щодо її співмешканця немає. Представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав. Додатково пояснив, що він і позивач довідалися про існування земельної ділянки і заповіту [PERSON] у жовтні 2015 року. Звернутися до суду із цим позовом рекомендували нотаріуси, до яких він звертався для оформлення спадщини. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника сільської ради, не заперечує проти заявлених вимог. Вислухавши пояснення позивача і його представника, вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON][PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 16). 26.12.1996 [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала своєму синові [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] за життя була власником земельної ділянки площею 3,48 га на території Липнягівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 213664 від 18.05.2005 (а.с. 10). Із 10.11.2005 [PERSON] була направлена на постійне місце проживання до будинку інвалідів і престарілих в с. Вишняки Хорольського району Полтавської області, де була зареєстрована і проживала до дня смерті 11.01.2008. Її співмешканець [PERSON] 23.05.2006 також був направлений на постійне місце проживання у зазначений будинок престарілих, де до дня смерті був зареєстрований і проживав (а.с. 6, 28). На усне звернення від 21.10.2015 представника [PERSON] - [PERSON] щодо оформлення спадкових прав на спадкове майно, що належало померлій 11.01.2008 [PERSON], приватний нотаріус Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] листом від 21.10.2015 № 509/01-16 (а.с. 9) повідомила, що видати свідоцтво неможливо, оскільки не надано доказів прийняття спадщини; рекомендовано звернутися до суду для встановлення строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини [PERSON] є 11.01.2008 день її смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Отже позивач, як спадкоємець своєї матері за заповітом, протягом шести місяців із 11.01.2008 повинен був подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Докази подання позивачем заяви, докази відкриття спадкової справи у справі відсутні. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця , який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини(ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК). Отже, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 26.09.2012 у справі № 6-85цс12 право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.\~3\~ст.\~1272\~ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК не застосовуються. Зазначені позивачем причини неприйняття ним спадщини у встановлений строк - незнання про існування заповіту, не знання про перебування у власності спадкодавця земельної ділянки не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Визнання відповідачем позову суперечить закону. З огляду на викладене позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed