Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 06 липня 2012 року сторони підписали договір про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки з подальшим виготовленням державного акту на земельну ділянку. Відповідач отримала у позивача аванс у розмірі 26000 грн. 06 вересня 2012 року з вини відповідача не виготовлено державний акт на земельну ділянку для передачі його позивачу, про що складено акт. Відповідно до п. 5.4 договору, в разі відмови чи неготовності продавця від передачі виконаних робіт по договору, продавець бере зобов'язання до 06 вересня 2012 року повернути аванс покупцю і неустойку у розмірі 200%, а саме:повернути аванс отриманий у покупця; оплатити покупцю штраф у вигляді 200% від суми авансу. Відповідач зобов'язання згідно договору не виконала і кошти не повернула. Просив стягнути з [PERSON] на його користь частину боргу, а саме неустойку у розмірі 26000 грн. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Ч. 1 ст. 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Положеннями ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Зважаючи на ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. З огляду на положення ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Виходячи зі змісту ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як вбачається із матеріалів справи 06 липня 2012 року сторонами був укладений попередній договір, предметом якого є укладення в майбутньому основного договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В подальшому сторони внесли до попереднього договору зміни та доповнення в яких зазначили, що фактично був вчинений договір від 06 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] про надання послуг, передачу у власність земельної ділянки покупцю через рішення Бузівської сільської ради, з подальшим виготовленням державного акту на земельну ділянку. Вказаний попередній договір є нікчемним, оскільки сторонами не додержана вимога закону про його нотаріальне посвідчення, а отже є нікчемними і всі наступні зміни та доповнення до нього . Більш того зміни та доповнення до попереднього договору суперечать положенням ч. 1 ст. 203 ЦК України. За таких обставин коли договір є нікчемним він не створює юридичних наслідків. Отже, вимоги [PERSON] про стягнення пені внаслідок невиконання відповідачем умов договору задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed