Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору, посилаючись на те, що 27.09.2010 року вони з відповідачем уклали договір дарування грошових коштів на загальну суму 350000 грн. Відповідно до умов договору зазначені кошти відповідач отримав у розмірі 36 000,00 грн. в момент підписання договору, а решту коштів отримав в подальшому, що підтверджується розписками. Відповідно до умов договору відповідач повинен був надавати фінансову допомогу позивачці протягом життя останньої. У вересні 2013 року вона звернулася з листом до відповідача, в якому просила надати їй фінансову допомогу, шляхом щомісячного перерахування їй коштів у розмірі 1500 грн. Відповідач на її адресу направив листа в якому повідомив, що не має можливості надавати їй фінансову допомогу. Вважає, що відповідач не виконує умов договору, тому просила розірвати договір дарування зазначених коштів. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в засідання не з'явився, надавши заяву в якій просив застосувати строк позовної давності та справу розглянути за його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Так з матеріалів справи вбачається, що сторонами спору у простій письмовій формі укладено договір дарування грошових коштів від 27 вересня 2010 року, що не суперечить вимогам законодавства. За умовами вказаного договору позивачка передала, а відповідач прийняв у дар грошові кошти в розмірі 350 000,00 (триста п'ятдесят тисяч) гривень, що на день укладання правочину є еквівалентом суми 45 932,00 (сорок п'ять тисяч дев'ятсот тридцять два) доларів США. Сторони договору дарування обумовили, що гроші передаються відповідачу протягом одного календарного року в готівковій або безготівковій формі. В момент укладення договору дарування позивачка передала 36 000,00 грн. відповідачу, що підтверджується підписанням договору. За кожним наступним фактом отримання грошей у дар відповідач надав власноручну розписку. В судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору дарування позивачка передала відповідачу грошові кошти, а саме: 30 вересня 2010 року - 26 000,00 грн., 14 жовтня 2010 року - 17000,00 грн., 15 жовтня 2010 року -10000,00 грн., 08 листопада 2010 року - 5000,00 грн., 25 листопада 2010 року - 20000,00 грн., 23 грудня 2010 року -235000,00 грн., що підтверджуються власноручними розписками відповідача. З умов договору вбачається, що даний договір укладений з зобов'язанням обдаровуваного вчинити певну дію на користь третьої особи, а саме надавати фінансову допомогу [PERSON] Як убачається з матеріалів справи відповідач не виконує умов договору, щодо надання фінансової допомоги третій особі. Відповідно до ст. 725 ЦК України дарувальник має право вимагати від обдаровуваного виконання покладеного на нього обов'язку на користь третьої особи. Відповідно до ст. 726 ЦК України у разі порушення обдаровуваним обов'язку на користь третьої особи дарувальник має право вимагати розірвання договору і повернення дарунка. Відповідно до ст.728 ЦК України до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік. Таким чином вбачається, що позивачка пропустила строки позовної давності для вимог про розірвання договору дарування. Позивачка мала б можливість звернутися до суду з вимогою про виконання відповідачем умов договору, але приймаючи до уваги те, що зазначений договір відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України не посвідчений нотаріально, він відповідно до ст..220 ЦК України є нікчемним. Відповідно до ст.. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих,що пов'язані з його недійсністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed