overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого мiж ними 30 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 25, мотивуючи позов тим, що з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , подружнє життя між ними не склалося через відсутність порозуміння, різних поглядів на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного, протягом тривалого часу виникають сварки, позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, був викликаний в судове засідання через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку задовольнити позовну заяву. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 25, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (арк.с. 3). Від цього шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження (арк.с. 6). Суд враховує, що причини розпаду сiм`ї, на якi посилається позивач є поважними, між сторонами шлюбні стосунки припинені і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, а тому збереження шлюбу, за таких обставин, суперечить інтересам позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити. Судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. з урахуванням щорічної індексації, визначеної законом, але не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2020 року у твердій грошовій сумі та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають спільну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Підставою звернення до суду з даним позовом є припинення сплати відповідачем будь- яких коштів на утримання спільної дитини. Крім того, між сторонами виникають суперечки щодо визначення розміру суми коштів на утримання дитини, з урахуванням віку та потреб дитини, які неможливо врегулювати в позасудовому порядку. Ухвалою суду від 07.10.2020 розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі. В обгрунтування заперечень вказував на те, що у березні 2003 року він познайомився з [PERSON] . Між ними склались стосунки, хоча на той час відповідач перебував у шлюбі. Влітку 2003 року відповідач дізнався, що позивач вагітна. Після попереднього розлучення відповідач проживав разом із [PERSON] , проте відносини між ними не склались. Під час сумісного проживання так і після він піклувався про дитину і намагався забезпечувати її матеріально, передаючи гроші [PERSON] , власноруч, сплачуючи комунальні платежі, купуючи продукти, одяг, подарунки, сплачуючи відпочинок, гуртки та репетиторів, кошти на ремонт школи та шкільні витрати. З листопада 2017 року ним були перераховані кошти на загальну суму 24 080 гривень. Підприємницька діяльність відповідачем не ведеться з 2010 року у зв`язку із пандемією COVID-19. Крім того, позивач повідомила у ході спілкування, що відповідач не є біологічним батьком дитини. У ході судового розгляду від відповідача надійшло клопотання про проведення судово-біологічної експертизи. Ухвалою суду від 01.07.2021 (занесеною до протоколу судового засідання) у задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Врублівської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Посилаючись на те, що вона згідно заповіту є спадкоємцем [PERSON] , однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, позивач просить визнати за не право власності на спірне майно в порядку спадкування. В підготовче засідання учасники справи , які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень частини 3 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 6 жовтня 2005 року [PERSON] вчинила заповіт, згідно якого все своє майно остання заповіла позивачу. [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилася спадщина. У довідках, що видані Врублівською сільською радою Романівського району Житомирської області 4 вересня 2020 року містяться відомості про те, що згідно записів у погосподарських книгах житловий будинок розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] , а його будівництво не було самочинним. Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у встановлений законом строк реалізувала свої спадкові права, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 4 жовтня 2016 року державним нотаріусом Романівської державної нотаріальної контори Житомирської області, щодо земельної ділянки, яка належала спадкодавцю. Згідно частини 1 статті 1235 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Також, відповідно до цивільного законодавства, чинного на час будівництва спірного будинку, громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому наявність такого права не пов`язувалась з його обов`язковою державною реєстрацією. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про зміну розміру і способу стягнення аліментів. Позовні вимоги, з урахуванням заяви від 19.10.2020 обґрунтовувала тим, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 30.09.2004 у справі №132/1186/2004 з відповідача стягувалися аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 25.08.2002 року і до досягнення дитиною повноліття. Згодом відповідач офіційно оформив догляд за своєю бабусею, в зв`язку з чим отримував лише державну допомогу за догляд в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в розмірі близько 800 грн щомісячно, що стало підставою для звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів та рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.08.2018 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 1200 грн до досягнення дитиною повноліття. Позивачці стало відомо, що у 2019 році померла бабуся відповідача, в зв`язку з чим відпала обставина обмеження рівня доходу відповідача виплатою державної допомоги для особи, яка здійснює догляд за особою похилого віку. Водночас зросли потреби на утримання неповнолітнього сина, який навчається у коледжі на платному відділенні, кожного дня їздить у м. Вінницю на навчання, потребує коштів на харчування, одяг, а тому коштів, які сплачує відповідач на утримання сина на даний час не вистачає на покриття таких витрат. З урахуванням наведеного, а також з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 01.09.2007 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю, спільного побуту вони не ведуть, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подав до суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності. Відповідач також подала заяву, в якій визнала позов в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 04.06.2016 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу у подружжя є син - [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю, спільного побуту вони не ведуть, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від18.09.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Присутній у судовому засіданні представник відповідача визнав позов в повному обсязі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 12.09.2003 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу у подружжя є два сини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю, спільного побуту вони не ведуть, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач подала заяву, в якій визнала позов в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 11.11.2011 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомила, що спільне життя у них не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю, спільного побуту вони не ведуть, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити позов та розглянути справу за її відсутності. Відповідач також подав заяву, в якій визнав позов в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] , (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 08.08.2015 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомила, що спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинилися, примирення неможливе, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб в судовому порядку, а місце проживання сина визначити разом з нею. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення виявлених недоліків. 05.11.2020 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, в якій остання зменшила позовні вимоги та просила розірвати шлюб. Позивач подала до суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Відповідач подав заяву, в якій визнав позов та просив розглянути за його відсутності. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них [INFO] народився син - [PERSON] . Відповідач не бере участі у вихованні дитини, належним чином матеріально не допомагає, у зв`язку з чим, позивач звернулася до суду про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.09.2020 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. В судове засідання 01.02.2021 року позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином судовою кореспонденцією. Відповідач щодо проведення судового засідання без участі іншої сторони не заперечував, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання.

Outcome: approved