Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У грудні 2013р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору від 23 липня 2007 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила своїм підписом згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим у неї утворилась заборгованість, яка станом на 30 листопада 2013 року становить 11 263, 18 грн. З урахуванням викладеного банк просив суд стягнути з боржника заборгованість за кредитним договором у вказаному розмірі та судові витрати. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено. У апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважає оскаржуване рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що суд неправильно прийшов до висновку про пропуск банком строку позовної давності. Кредитним договором передбачено, що сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності стосовно виконання умов договору, встановивши строк дії договору рівним строку дії картрахунку, що не заборонено ст. 259 ЦК України. Пунктами 3.1.3, 9.3, 9.12 Умов надання банківських послуг передбачено, що строк дії кредитного ліміту співпадає із строком дії кредитної карти, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Картрахунки відкриваються на невизначений термін за виключеннями, передбаченими п.п.9.6, 9.7 Умов. По закінченню строку дії відповідна картка лонгується на новий термін, якщо раніше не було отримано заяву від клієнта про закриття рахунку при відсутності заборгованості. Відповідач не надавала заяви про закриття картрахунку, у зв'язку з чим строк дії карти, та, відповідно і строк дії договору, продовжено. Судом першої інстанції при ухваленні рішення виходив із наступних встановлених ним обставин. Між позивачем та відповідачем [PERSON] 23 липня 2007 року був укладений кредитний договір, який, як вбачається з його умов, складається, зокрема, із заяви, пам'ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг, тарифів. Як вбачається із заяви від 23 липня 2007 року, [PERSON] було надано кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді кредитного ліміту на картку «Універсальна» «30 днів пільгового періоду» із сплатою 3% в місяць за користування кредитом від залишку заборгованості. Відповідач своїм власним підписом засвідчила, що ознайомлена з правилами та умовами надання банківських послуг та тарифами банка. В заяві передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж 120 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову. Крім того в заяві міститься пункт, відповідно до якого банк має право збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Погашення заборгованості може здійснюватись шляхом внесення коштів на картку позичальником або шляхом списання коштів з дебетової карти № 4627081795662019. Відповідачці була видана кредитна картка із встановленим мінімальним щомісячним платежем 7% від суми заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за кредитним договором становить 11 263, 18 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3 401,09 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5 397,15 грн., заборгованості по нарахованій комісії та пені - 34, 01 грн., простроченій комісії та пені - 1 656, 49 грн., заборгованості по штрафам 774, 44 грн. Востаннє відповідач здійснила погашення заборгованості 18 вересня 2009р. - внесла 200 грн. за наявності вже простроченої заборгованості у розмірі 4 204, 10 грн., отже 25 вересня 2009р. позивач дізнався про порушення його прав, як кредитора, до суду з позовом звернувся 14 грудня 2013р., з пропуском 3-х-річного строку позовної давності, питання про визнання поважною причину пропуску строку не ставив. Відповідач подала письмові заперечення, у яких також просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, тому суд відмовив у задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності. В засіданні апеляційного суду представник позивача Чумак С.О. підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, відповідач в засідання апеляційного суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, що підтверджено отриманою нею особисто 23.04.2014р. телефонограмою. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що відповідач не виконала умови договору та має заборгованість за кредитом, однак, позивач пропустив строк позовної давності, який слід обчислювати із дати внесення відповідачкою останнього платежу за кредитом, який здійснено 18 вересня 2009р. Оскільки договором визначено строки внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, то саме з 25 вересня 2009р., коли відповідач не внесла суму в погашення заборгованості за кредитом, позивач дізнався про порушення його прав, як кредитора. З вказаним висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам діючого законодавства. Із справи вбачається, що 23 липня 2007 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою, згідно з якою вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 2 000 грн. на платіжну картку за умови сплати процентів 3% в місяць за користування кредитом від залишку заборгованості. Відповідно до змісту указаної заяви [PERSON] погодилася з тим, що вона ознайомлена і згідна з Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також з тим, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. 10 серпня 2007р. позивачка отримала кредитну карту та ПІН та користувалась нею. У зв'язку з невиконанням відповідачкою взятих за кредитним договором зобов'язань утворилася заборгованість, яка станом на 30 листопада 2013 року становить 11 263, 18 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3 401,09 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5 397,15 грн., заборгованості по нарахованій комісії та пені - 34, 01 грн., простроченій комісії та пені - 1 656, 49 грн., заборгованості по штрафам 774, 44 грн. , що підтверджується наданим представником ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунком. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). За умовами договору відповідач повинна була щомісячно сплачувати 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, комісію за несвоєчасне виконання зобов'язань 1% від суми заборгованості, штрафи при порушенні строків платежів по будь - якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш, ніж на 120 днів у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням начислених і прострочених процентів і комісій. Відповідач отримала кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії, тип - кредитка «Універсальна» «30 днів пільгового періоду», тобто, згідно з Умовами і правилами надання банківських послуг протягом 30 днів з моменту виникнення заборгованості по кредиту, нарахування процентів за користування кредитом проводиться за пільговою ставкою 0,01% річних, після спливу 30 днів пільгового періоду у разі неповернення використаних кредитних коштів позичальник сплачує 3 % в місяць на залишок заборгованості, а у разі несвоєчасного виконання боргових зобов'язань (після 25 числа місяця, наступного за звітним) - 6% в місяць. Особливість відновлюваної кредитної лінії полягає у тому, що позичальник користується кредитними коштами у межах кредитного ліміту і обов'язок повернути кошти та сплатити проценти за користування ними виникає у визначені договором терміни з моменту, коли кредитні кошти використані. При цьому сплата 7% передбачена саме від суми заборгованості, тобто, у разі, якщо позичальник скористався кредитними коштами. Якщо позичальник сплачує 7% протягом 30 днів з моменту, коли він скористався кредитними коштами, він сплачує проценти за пільговою ставкою, якщо пізніше - за підвищеною домовленою ставкою. У разі несплати вказаного платежу наступають наслідки, визначені договором - стягується комісія в розмірі 1% від суми заборгованості, та штраф відповідно до п. 8.6 Умов в розмірі 500грн. +5% від суми заборгованості. Обов'язку негайно повертати кредитні кошти в разі несплати 7% від використаного кредиту після закінчення пільгового періоду 30 днів не передбачено, позичальник може продовжувати користуватись кредитними коштами, але вже за плату та з врахуванням комісії та штрафів. Обов'язок у повному обсязі повернути кредитні кошти виникає зі спливом останнього дня місяця дії картки. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14 цс 14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У заяві позичальника зазначено номер кредитної карти, отриманої позивачкою, а саме [NUMBER]. Згідно наданої банком інформації про цю карту строк закінчення її дії липень 2011р. (а.с.57). Оскільки умовами договору передбачено строк погашення кредиту у повному обсязі і таким строком є останній день місяця, вказаного на картці, а саме - липень 2011р., позивач звернувся з даним позовом до суду у грудні 2013р., отже не пропустив 3 -х річний строк на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості у повному обсязі, тому висновок суду про пропуск строку позовної давності та про відмову у позові з цих підстав є помилковим. У зв'язку із зазначеним, рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 30.11.2013р. становить 11 263, 18 грн. та складається із заборгованості за кредитом в сумі 3 401,09 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5 397,15 грн., заборгованості по нарахованій комісії та пені - 34, 01 грн., простроченій комісії та пені - 1 656, 49 грн., заборгованості по штрафам 774, 44 грн. Розмір заборгованості підтверджений розрахунком, наданим позивачем та випискою із рахунку за основною картою № [NUMBER]. У зв'язку із задоволенням позову, згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 365, 40 грн. (243, 60 грн. +121,80 грн.). Згідно з пунктами 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення.

Outcome: approved