Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] від імені якого діє законний представник [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницький про визнання за ним права постійного користування квартирою за адресою [ADDRESS] та вселення у вищевказану квартиру. В обґрунтування позову зазначає, що 05.06.2018 року співмешканка позивача [PERSON] , увійшовши в зговір з приватним нотаріусом, Кропивницького міського нотаріального округу Потьомкіною І.А. та відповідальними представниками управління з питань захисту прав дітей, міської ради міста Кропивницького, шляхом обману надали позивачу на підпис замість договору довічного утримання - договір дарування. В зв`язку з чим на сьогоднішній день не є власником квартири, а [PERSON] , яка є законним представником відповідача по справі починаючи з липня 2018 року чинить перешкоди йому в праві постійного користування квартирою. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.12.2020 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 36-37/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 79-80/. 28 травня 2021 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Феоктістовим О.В. надано відзив на позовну заяву відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав того, що відповідачем не доведено, що відповідачем чиняться перешкоди в користуванні квартирою та з підстав того, що родинні стосунки позивача є лише з відповідачем. 25 червня 2021 року позивачем надано відповідь на відзив, відповідно до якого вважає, що відзив є надуманим та не відображає достовірну інформацію. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Феоктістов О.В. позовні вимоги не визнав, подав до суду відзив, просив відмовити в задоволенні позову повністю. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 05.06.201 року, посвідченим приватним нотаріусом, Кропивницького міського нотаріального округу Потьомкіною І.А., позивач подарував квартиру за [ADDRESS] - своєму малолітньому сину [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 02 вересня 2019 року у справі №731/34/17-ц, провадження № 61-2417св18. Оскільки, позивач не позбавлений права користуватись спірним житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , де є зареєстрованим, підстав для вирішення заявленої позовної вимоги про визнання права постійного користування спірним помешканням суд не вбачає. В судовому засіданні позивач вказав, що ключі від вхідних дверей квартири має, замки у вхідних дверях квартир не замінені, має доступ до спірного помешкання. Однак, в той час коли приходить спілкуватись із сином до квартири, законним представником малолітнього сина, [PERSON] викликаються працівники поліції чим перешкоджають йому спілкуватись із малолітнім сином. Також, позивач в позовній заяві та в судовому засіданні зазначає та надає докази тільки про перешкоди, які чиняться йому власне у спілкуванні з малолітнім сином. Будь-яких доказів про перешкоди, які чиняться позивачу стосовно проживання в спірному помешканні малолітнім сином [PERSON] позивач суду не надав та в судовому засіданні про них не зазначив. Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Оскільки, позивач будь-яких доказів, з приводу того, що йому чиняться перешкоди в користуванні квартирою малолітнім [PERSON] за адресою в [ADDRESS] суду не надав, а вимог до законного представника малолітнього сина [PERSON] позивач не заявляв, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed