Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської РДА, Києво-Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батька з актового запису про народження, посилаючись на те, що з осені 2013 року до травня 2014 року вона [PERSON] проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу. За цей час мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Їхня дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою Виконавчим комітетом Вишневої міської ради «Про реєстрацію місця проживання» від 14 грудня 2016 року № 5054. Квартира, яка знаходиться за вищевказаною адресою була придбана її батьком - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29 січня 2014 року та належить йому на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2014 № 16984167. Крім цього особисто вона має у власності 1/4 частину житлового будинку, житловою площею 61,4 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 27 грудня 2002 року. Відповідач з самого народження сином не цікавиться, участі в його вихованні, розвитку та утриманні не приймає. Тільки вона піклується про дитину, займається її вихованням, забезпечує необхідним одягом, харчуванням, належним медичним оглядом, лікуванням, адже турбується про дитину та її здоров'я. Відповідач на її неодноразові прохання приймати участь у вихованні сина відповідав відмовами. Також з його сторони були відсутні спроби допомоги матеріально. Крім того, він навіть не виявляв бажання побачитись з сином. Крім того, звертає увагу на той факт, що позбавлення батьківських прав відповідача, значно полегшить в майбутньому реалізацію прав та забезпеченню інтересів дитини, в тому числі безперешкодний виїзд за кордон (без дозволу батька) та самостійне визначення місця проживання дитини. У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до нотаріуса, який посвідчив його заяву від 15 грудня 2016 року про відмову від виховання та утримання малолітнього сина - Тірона A.B. Вищевикладені обставини стали підставами для звернення до суду з даним позовом. На даний час вона не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує державну допомогу. Також їй допомагають батьки. Таким чином, дитина забезпечена житлом з належними умовами проживання, належним доглядом, вихованням та турботою. Я та її батьки докладаємо всіх зусиль, щоб дитина нічого не потребувала та була всім необхідним забезпечена. На підставі вищевказаного просила суд позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивачка не з»явилась, до суду направила заяву про слухання справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце слухання справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі. Представники третіх осіб в справі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання судом належним чином повідомлені. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ч. 2 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Судом установлено, що з осені 2013 року до травня 2014 року вона [PERSON] проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу. За цей час мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Їхня дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою Виконавчим комітетом Вишневої міської ради «Про реєстрацію місця проживання» від 14 грудня 2016 року № 5054. Відповідач [PERSON] жодної участі у вихованні дитини він не приймає протягом декількох років. Фактично син утримується тільки за її кошти без абсолютної підтримки відповідача. Досить тривалий час відповідач не цікавиться долею сина та взагалі з ним не зустрічається та не спілкується. Її неодноразові намагання вплинути на відповідача стосовно дитини не призводять до бажаних результатів. Дитина відчуває не достаток чоловічої уваги і страждає від цього. Син ще дуже маленький і допомога кожного з батьків у його вихованні необхідна. Зазначені факти вона розцінює як ухиляння від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїх батьківських обов»язків, що підтверджує свідоме нехтування ним своїх обов»язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов»язків. Поведінка такого батька не лише негативно впливає на маленького хлопчика, а й показує йому поганий чоловічий приклад та становить загрозу у формуванні світогляду дитини. Вона не перешкоджала спілкуванню відповідача з сином, але бажання виховувати сина та допомагати фінансово його утримувати відповідач [PERSON] не виявляв. 15 грудня 2016 року [PERSON] у приватного нотаріуса у законний спосіб добровільно написав заяву про те, що не заперечує проти позбавленн його батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно висновку Києво-Святошинської РДА Київської області від 23 січня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO], вбачається, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинської РДА від 17 січня 2017 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька гр. [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] відносно малолітньої дитини [PERSON]. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, зважаючи на те, що, відповідач на судові виклики до суду не з'являвся, через що суд позбавлений можливості особисто встановити ставлення батька до дитини, а, також, винність його поведінки, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Водночас, стосовно вимог про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, то в цій частині позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, 2 ст.136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. При цьому, згідно зі ст.1,2 ст. 138 Сімейного кодексу України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Отже, суд може постановити рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження у випадках, якщо особа, яка записана батьком дитини, оспорює своє батьківство, а також, у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Тому, вимога про позбавлення батьківських прав є взаємовиключною з вимогою про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, оскільки, мають різні правові підстави та наслідки для дійсного батька, а тому, суд дійшов висновку, що позов у цій частині є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню. З огляду на вище викладене,

Outcome: partial