Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 81000 грн та судові витрати. В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що з 2017 по 2019 роки між нею та відповідачем були укладені договори позики на загальну суму 3000 доларів США. На підтвердження укладання договорів позики відповідачем була складена розписка у вигляді СМС повідомлень. Також на підтвердження факту передачі їй грошей позивач надала роздруківки з Вестерн Юніон (міжнародна компанія з пересилання грошей). Порядок та строки повернення були чітко визначені. Після спливу цього терміну позивач неодноразово зверталася до відповідача щодо повернення зазначеної суми, але остання весь час ухилялася, покликаючись на тяжке матеріальне становище. Відтак, позивач звернулася до суду із цим позовом. Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2021 відкрито провадження у цивільній справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач подала заяву (вх. № 3415/21-Вх від 16.02.2021), в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило, а тому суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 16 лютого 2021 року відповідно до ч. 1 ст.\~281\~ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 2\~ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивачем надано роздруківку переписки в месенджері «Viber» на підтвердження позовних вимог, проте, з вказаної роздруківки неможливо встановити, чи дійсно переписка велася між позивачем та відповідачем. Разом з тим, суд доходить висновку, що договір позики укладений з моменту передання грошей, факт передачі яких підтверджується роздруківками Western Union (а.с. 5, 6, 7), з яких вбачається відправник [PERSON] та отримувач [PERSON] і загальна сума 3\~000 дол. Відповідно до позиції Верховного Суду постанові від 16.01.2019 (справа № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18), у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Враховуючи, що відповідач заборгувала позивачу 3000 тисячі доларів США і вказує, що в перерахунку така заборгованість складає 81000 грн., суд вважає, що саме таку суму необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Позивач просить стягнути також на її користь понесені судові витрати, що складаються з судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відтак, суд присуджує стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., який сплачено позивачем при зверненні із цим позовом до суду.

Outcome: approved