Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позивачка вказувала на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу з відповідачем вони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 7 травня 2010 року з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей стягнуто аліменти в розмірі по 425 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Посилаючись на те, що її сини вивчають англійську мову, що потребує додаткових витрат, а також на те, що нею за власні кошти були понесені витрати на оздоровлення та відпочинок дітей у санаторіях, лікування, на придбання одягу та взуття, на що вона витратила 40873 грн. 92 коп., просила суд стягнути з відповідача на свою користь ? частину фактично понесених витрат на лікування, оздоровлення та розвиток дітей у розмірі 20436 грн. 96 коп. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали свої вимоги. Представник відповідача підтримав подані до суду заперечення та просив в позові відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2002 року по 29 березня 2006 року. Від шлюбу з відповідачем вони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 7 травня 2010 року з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей стягнуто аліменти в розмірі по 425 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Як на підставу задоволення вимог про стягнення з відповідача ? частини фактично понесених додаткових витрат, позивачка посилається на те, що у 2013-2014 роках нею були оплачені витрати на оздоровлення та лікування дітей, придбання одягу, взуття дітям та вивчення ними англійської мови на відповідних курсах всього на суму 40873 грн. 92 коп. Так, з наданих до суду копій квитанцій до прибуткового касового ордеру, чеків на придбання медичних препаратів, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні, вбачається, що на лікування дітей у лікаря-стоматолога, лікування сина [PERSON] у зв'язку з отриманою ним травмою та у зв'язку з проведення медичних аналізів позивачкою було витрачено 5127 грн. 55 коп. Крім того, на вивчення дітьми англійської мови за період з 01.09.2013 року по 30.05.2014 року (в межах заявленого позову) позивачкою було понесено 5220 грн. витрат. Загалом ці витрати складають 10347 грн. 55 коп. Враховуючи те, що батьки несуть рівні обов'язки щодо утримання дітей, тому вказана сума підлягає поділу між сторонами у рівних частинах. Що ж стосується інших витрат позивачки на придбання взуття для дітей, то вони не підлягають включенню до додаткових витрат, оскільки є витратами на утримання дітей. Статтею 185 СК України передбачено стягнення додаткових витрат, обумовлених особливими обставинами, а не додатковим стягненням аліментів. Не підлягають задоволенню і вимоги позивачки про стягнення витрат на відпочинок дітей, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що такі витрати були зумовлені особливими обставинами.

Outcome: partial