Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , а також стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4\~970 грн. 73 коп. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначається,\~що 10\~листопада 2007\~року у\~відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Сумського\~міського управління\~юстиції зареєстровано\~шлюб між\~сторонами.Від спільного подружнього життя у них народився син, [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу сторони за спільні кошти придбали нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , яке підлягає поділу між ними у рівних частинах. Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 26 листопада 2021 року її представник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її та позивача відсутність, а також відсутність заперечень щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Неодноразово подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. З огляду на неявку відповідача, суд розглядає дану справу на підставі наявних у ній даних. За загальним правилом частини першої статті 223\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти й відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 2401, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від спільного подружнього життя у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2021 року, що набрало законної сили 24 червня 2021 року, розірвано шлюб між сторонами та стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2015 року між ПрАТ Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу майнових прав № О4/98, за умовами якого продавець зобов`язався у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцеві майнові права на квартиру, а покупець зобов`язався у порядку та на умовах, визначених у даному договорі, прийняти та оплатити майнові права. Відповідно до пункту 2.2 вказаного договору квартира, що зазначена у пункті 2.1 майнові права на яку придбає покупець, має наступні характеристики: номер квартири [ADDRESS] , загальна площа 46,64 кв.м, житлова площа 19,6 кв.м, кількість кімнат 1. Згідно із довідкою № О4/98 від 16 січня 2019 року, виданою ПрАТ Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант», [PERSON] згідно із договором купівлі-продажу майнових прав № О4/98 від 06 листопада 2015 року виконав 100 % оплати у розмірі 544\~240 грн. 00 коп. за квартиру [ADDRESS] . 16 січня 2019 року між ПрАТ Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» та [PERSON] підписано акт приймання-передачі майнових прав на одну 1-кімнатну квартиру, загальною площею 46,5 кв.м, житловою площею 19,6 кв.м. Відповідно до Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 січня 2019 року [PERSON] значиться власником квартири [ADDRESS] . Згідно із технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] спірна квартира є 1 кімнатною, її житлова площа становить 19,6 кв.м, загальна площа квартири 46,5 кв.м. Відповідно до звіту про оцінку майна від 23 вересня 2020 року, складеного ТОВ «Сейв Компані» вартість квартири [ADDRESS] станом на 23 вересня 2020 року складає 994145 грн. 00 коп. На підтвердження факту наявності грошових коштів та участі у придбання спірного нерухомого майна позивач надає договір купівлі-продажу від 18 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Цирулик В.В., зареєстрований у реєстрі № 1020, з якого вбачається, що [PERSON] продала належну їй на праві власності Ѕ частку квартиру [ADDRESS] . Продаж квартири за домовленістю вчинено за 226\~955 грн. 00 коп. За правилом статті 60\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63\~СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої\~статті 70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої статті 71\~СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування вказаної презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно з частинами другою та третьою статті 372\~Цивільного кодексу\~України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За загальним правилом при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При розгляді даної справи по суті встановлено, що у період перебування у шлюбі сторони придбали нерухоме майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та відповідно підлягає поділу у рівних частинах. При розгляді даної справи по суті відповідач не спростував презумпції спільності права власності подружжя. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимоги та їх задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 4\~970 грн. 73 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved