Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У грудні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Летичівської селищної ради про визнання недійсними рішень, договору купівлі-продажу, державного акту на право власності на земельну ділянку, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, усунення перешкод в користуванні майном та витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення вартості безпідставно набутого майна, стягнення моральної шкоди. Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2013 року в задоволенні позову відмовлено (т. 2 а.с. 117-118, т. 3 а.с. 6-7, 26-28). Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27 лютого 2006 року на приміщення гаража загальною площею 69,1 кв. м, розташованого по [ADDRESS], виданого [PERSON] Летичівською селищною радою Хмельницької області. Визнано неправомірними та скасовано рішення 19 сесії Летичівської селищної ради Хмельницької області ХХІV скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її гр. [PERSON].» від 02 листопада 2005 року №11 та рішення третьої сесії Летичівської селищної ради Хмельницької області V скликання «Про продаж земельної ділянки у власність гр. [PERSON].» від 14 липня 2006 року №8. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 253 кв.м. для обслуговування гаража, яка знаходиться по [ADDRESS] за 1720 грн., укладеного 10 жовтня 2006 року між Летичівською селищною радою Хмельницької області в особі селищного голови [PERSON] та [PERSON], посвідченого нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Хмельницької області Паціюк О.А., реєстровий №2200. Визнано недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,033 га, розташовану на території [ADDRESS] виданий [PERSON] Летичівською селищною радою Хмельницької області. Витребувано на користь [PERSON] з незаконного володіння [PERSON] приміщення механічного цеху площею 71,7 кв.м. та зобов'язано [PERSON] звільнити зазначене приміщення. Зобов'язано [PERSON] повернути належне [PERSON] майно: металевий виріб для опалення приміщення з трубою (2500 грн.), двигун напівукомплектований автомобільний 5П4 (5000 грн.), маховик, резиновий коврик (50 грн.), дерев'яний ящик з шлангами та металевими деталями (1200 грн.), різні металеві вироби/згони, патрубки, коліна (500 грн.), ящик дерев'яний (50 грн.), таганок (250 грн.), металевий стелаж (600 грн.), чотири освітлювальних люмінесцентних лампи (100 грн.), металевий котел (5000 грн.), розподільний щит (400 грн.), електрозварювальний апарат (1800 грн.), металеву шафу відкритого типу (500 грн.), паливний насос (450 грн.), 2 колеса без дисків (200 грн.), металевий стіл з тисками (2500 грн.), ящик для інструментів (100 грн.), ключі рожкові 2 шт. (30 грн.), кисневі балони 2 шт. (150 грн.), викрутку (20 грн.), наждачний диск (25 грн.), круглий стелаж (1500 грн.), металеву ємність зеленого кольору (200 грн.), візок типу «Рокла» (2500 грн.), пластикову банку ємністю 5 л (50 грн.), пластикову банку ємністю 10 л (70 грн.), металевий ящик сірого кольору (500 грн.), степлер для пластика (50 грн.), фару червоного кольору (25 грн.), фари чорного кольору 2 шт. (100 грн.), вимикачі 3 шт. (10 грн.), розетку 1 шт. (10 грн.), електропаяльник (50 грн.), металеві метизи (50 грн.), багажник до автомобіля «Волга» закритий (400 грн.), а всього на суму 27840 грн. У задоволенні решти позову відмовлено (т. 2 а.с. 172-175, т. 3 а.с. 8-11, 29-32). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2013 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2013 року на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України (т. 3 а.с. 19-20). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 квітня 2015 року задоволено касаційну скаргу [PERSON], рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2013 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2013 року скасовано (т. 3 а.с. 51-53). Для розгляду до Летичівського районного суду Хмельницької області справа надійшла 12 травня 2015 року (т. 3 а.с. 56). Ухвалою суду від 29 травня 2015 року до участі у справі залучено як співвідповідача [PERSON], а ухвалою суду від 24 лютого 2017 року до участі у справі залучено як співвідповідача Хмельницьку обласну державну адміністрацію (т. 3 а.с. 64, 225). Провадження по справі було зупинено в період з 07 жовтня 2015 року по 24 жовтня 2016 року - на час розгляду судами господарської юрисдикції справи №22/1250-10 і набрання законної сили судовим рішенням у вказаній справі (т. 3 а.с. 124-125, 155). В обґрунтування позовних вимог, які неодноразово були уточнені, [PERSON] зазначив, що 14 грудня 1998 року став переможцем прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна - будови бетонно-змішувального вузла загальною площею 245,7 кв.м., в тому числі приміщення механічного цеху площею 71,7 кв.м., розташованого по [ADDRESS] Право власності на вказане майно набув на підставі постанови Житомирського апеляційного господарського суду від 09 грудня 2010 року. Право власності є зареєстрованим згідно витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 26 січня 2011 року, нежитлове приміщення перебуває у його власності, володінні та користуванні, знаходиться за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] яка була встановлена рішенням №73 виконкому Летичівської селищної ради від 26 квітня 2006 року. Рішенням Летичівської селищної ради №11 від 02 листопада 2005 року частину земельної ділянки площею 80 кв.м., на якій розташоване належне йому приміщення бетонно-змішувального вузла, передано [PERSON] у приватну власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, а іншу частину земельної ділянки площею 253 кв.м., яка має використовуватися для обслуговування належного йому приміщення, надано [PERSON] в оренду для обслуговування індивідуального гаража. Рішенням Летичівської селищної ради №190 від 23 листопада 2005 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаража. На підставі рішення Летичівської селищної ради №8 від 14 липня 2006 року земельну ділянку площею 253 кв.м. продано [PERSON] для обслуговування індивідуального гаража. 02 листопада 2006 року Летичівською селищною радою для [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 333 кв.м. Зазначені рішення Летичівської селищної ради є неправомірними, оскільки на момент отримання [PERSON] дозволу на будівництво гаража він був збудований і має спільну стіну та спільний дах з бетонно-змішувальним вузлом. Поштова адреса [ADDRESS], за якою розташована будівля гаража, взагалі не затверджувалася Летичівською селищною радою. Відсутнє також рішення про передачу будівлі гаража у власність [PERSON], так як відсутні будь-які документи про це, в тому числі акт прийняття в експлуатацію об'єкта (гаража) за означеною адресою, а зміст рішення №128 від 21 грудня 2005 року, яке вказане в свідоцтві про право власності на нерухоме майно як підстава набуття права власності на нерухоме майно, стосується затвердження Статуту співвласників житлового будинку [ADDRESS] Приймаючи рішення про розпорядження земельною ділянкою по [ADDRESS] яка знаходиться за межами смт. Летичів, Летичівська селищна рада перевищила свої повноваження, що свідчить про незаконність прийнятих рішень. Оскільки Летичівська селищна рада не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності (правом розпоряджатися землями державної власності за межами населеного пункту наділена Хмельницька обласна державна адміністрація), тому державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 02 листопада 2006 року та договір купівлі-продажу земельної ділянки є недійсними, а свідоцтво про реєстрацію права власності підлягає скасуванню. 15 січня 2008 року комісією Летичівської селищної ради демонтовано замки на воротах належного йому приміщення механічного цеху та безпідставно передано це приміщення у володіння [PERSON], а наявне у приміщенні майно на загальну суму 27840 грн. передано [PERSON] на зберігання, тобто майно неправомірно вибуло з його володіння. 27 серпня 2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3/13, виданого судом 20 червня 2013 року, йому повернуто частину майна, а частина майна на загальну суму 17065 грн. залишилась неповернутою. Виконавчий лист державним виконавцем повернуто 27 січня 2014 року без виконання в зв'язку з неможливістю виявити та повернути частину майна. Вартість неповернутого йому [PERSON] майна, з урахуванням інфляційних збитків, становить 34557,19 грн. Тобто, означене приміщення та майно неправомірно вибули з його володіння, а [PERSON] з 2008 року незаконно володіє таким і не має наміру повертати. Здаючи в оренду нерухоме та рухоме майно [PERSON] міг отримати за 36 місяців оренди 74000 грн. (по 2000 грн. в місяць), тому така сума має бути стягнута на його користь з [PERSON] Оскільки зазнав душевних страждань у зв'язку з частковим пошкодженням належного йому майна (механічного цеху та майна, яке у ньому знаходилося), підлягає відшкодуванню з [PERSON] та Летичівської селищної ради моральна шкода в сумі 40000 грн. - по 20000 грн. з кожного (т. 1 а.с. 1-3, 57-62, т. 2 а.с. 24-29, т. 3 а.с. 66-73, 214-219). В судових засіданнях [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали, проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] заперечили, в назване судове засідання не з'явилися, згідно поданої заяви просять справу завершувати у їх відсутність. 08 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], Летичівської селищної ради, третя особа [PERSON] і просить визнати за ним право власності на приміщення гаража, що знаходиться по [ADDRESS] площею 69,1 кв.м. та на земельну ділянку площею 0,033 га, що розташована за цією ж адресою та призначена для будівництва та обслуговування індивідуального гаража (т. 3 а.с. 176-179). Позов обґрунтований тим, що у 1998 році він та [PERSON] спільно займалися підприємницькою діяльністю і за спільні кошти у Летичівської філії Хмельницького ВАТ «Термопластавтомат» придбали приміщення столярної майстерні, бетонно-розчинного вузла та металообробні станки. Приміщення куплялися на торгах через [PERSON], а станки через нього Потім за власні кошти вони капітально відремонтували ці приміщення і стали ними користуватися. Майстерня та бетонно-розчинний вузол розташовані по [ADDRESS] та [ADDRESS] Він прийняв рішення, проти якого не заперечував [PERSON], добудувати до бетонно-розчинного вузла приміщення гаража для свого особистого користування і за рахунок своїх коштів та придбаних раніше матеріалів своїми силами став будувати гараж на сусідній земельній ділянці по [ADDRESS]. Перед початком будівництва гаража звернувся до правління ВАТ «Термопластавтомат» із заявою про надання дозволу на відчуження для його потреб земельної ділянки, отримав погодження і 08 липня 2004 року ВАТ «Термопластавтомат» звернулось із заявою до Летичівської селищної ради про відчуження від Летичівської філії АТ земельної ділянки площею 0,08 га, а він також звернувся до органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою і щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS]. 27 липня 2004 року Летичівською селищною радою на підставі вказаних заяв прийнято рішення про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] 02 листопада 2005 року рішенням сесії припинено право користування земельною ділянкою Летичівської філії ВАТ «Термопластавтомат» та затверджено проект відведення йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального гаража на площі 333 кв.м. по [ADDRESS]. При цьому, земельну ділянку площею 80 кв.м. передано йому у приватну власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, а земельну ділянку площею 253 кв.м. передано в оренду для обслуговування індивідуального гаража. 23 листопада 2005 року виконком Летичівської селищної ради надав йому дозвіл на будівництво гаража по [ADDRESS]. Після цього він оформив будівельний паспорт та завершив будівельні роботи по будівництву вказаного гаража. Згідно свідоцтва про право власності від 27 лютого 2006 року, що видане Летичівською селищною радою, за ним зареєстроване право власності на гараж по [ADDRESS] загальною площею 69,1 кв.м. 17 березня 2006 року між ним та Летичівською селищною радою укладено договір про оренду земельної ділянки площею 253 кв.м. по [ADDRESS] та сплачено відповідний податок, а в подальшому виготовлена уся необхідна землевпорядна документація на земельну ділянку. 14 липня 2006 року за його заявою сесією Летичівської селищної ради прийнято рішення №8 про продаж йому земельної ділянки. 10 жовтня 2006 року за земельну ділянку по [ADDRESS] відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу заплатив 1720 грн. 02 листопада 2006 року Летичівською селищною радою йому видано державний акт на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,33 га, яка призначена для будівництва і обслуговування гаража. Незважаючи на те, що за ним на побудований гараж, який є ізольованим приміщенням та не містить проходів до іншої частини будівлі, було оформлено відповідні документи на право власності як на нерухоме майно, а також право власності на земельну ділянку, при виготовленні технічного паспорту на бетонно-змішувальний вузол на ім'я [PERSON] цього не було враховано та безпідставно зазначена загальна площа двох окремих об'єктів нерухомого майна. Приміщення гаража [PERSON] вважає своїм через те, що воно включено до технічного паспорта на його ім'я, але це було зроблено неправомірно. Будь-які порушення, що допущені органами державної влади та місцевого самоврядування при виготовленні правовстановлюючих документів, не можуть ставитись йому у вину. В судових засіданнях [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги [PERSON] не визнали, підтримали заявлені позовні вимоги у зустрічному позові та зустрічний позов [PERSON], в назване судове засідання не з'явилися, згідно поданої заяви просять справу завершувати у їх відсутність. Вважають, що [PERSON] пропустив строк звернення до суду, тому просять про застосування строків позовної давності. 08 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], Летичівської селищної ради, третя особа [PERSON] і просить визнати за нею право власності на ? (одну другу) частку приміщення гаража, що знаходиться по [ADDRESS] загальною площею 69,1 кв.м. та на ? (одну другу) частку земельної ділянки площею 0,033 га, що розташована за цією ж адресою та призначена для будівництва та обслуговування індивідуального гаража (т. 3 а.с. 181-184). Обґрунтування позову є аналогічним, що й у позові [PERSON], однак зазначається, що гараж придбано за час шлюбу в якому перебували з 04 лютого 1979 року по 10 травня 2012 року, тому має право на ? (одну другу) частку як приміщення гаража, так і земельної ділянки. В судових засіданнях представник [PERSON] адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги [PERSON] не визнав, підтримав заявлені позовні вимоги у зустрічному позові та зустрічний позов [PERSON], в назване судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить справу завершувати у їх відсутність. Вважає, що суд має вирішити питання про поворот виконання рішення суду - зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] та [PERSON] безпідставно отримане майно, в тому числі приміщення гаража, володіння яким отримано за скасованим рішенням. В судових засіданнях представники Летичівської селищної ради [PERSON], [PERSON] проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечили, при вирішенні по суті зустрічних позовних заяв [PERSON] та [PERSON] покладаються на розсуд суду. Вказали, що [PERSON] правомірно отримав земельну ділянку, а її державна реєстрація проведена у відповідності до чинного законодавства. Земельна ділянка по [ADDRESS] були затверджені рішенням №36 від 28 лютого 1995 року Летичівської районної ради у площі 1142 га. Згідно графічної карти підприємство ВАТ «Термопластавтомат» та земельна ділянка, на якій воно розташоване (в тому числі і земельна ділянка, що передана [PERSON] у власність), віднесено до території смт. Летичів. Інших рішень щодо зміни меж смт. Летичів Летичівською районною радою не приймалось. Державна реєстрація права власності на гараж за [PERSON] підтверджує визнання державою такого права за ним. [PERSON] пропустив строк звернення до суду, адже оскаржувані рішення селищної ради прийняті в 2005-2006 роках (т. 3 а.с. 226-228). В назване судове засідання представник Летичівської селищної ради не з'явилася, подала суду заяву про завершення розгляду справи у їх відсутність. Представник Хмельницької обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подав суду письмові пояснення згідно яких в зв'язку із вступом в силу 01 січня 2002 року ЗК України до повноважень Летичівської селищної ради відійшли лише повноваження у галузі земельних відносин (в тому числі повноваження щодо передачі у власність та користування фізичним та юридичним особам земельних ділянок) лише виключно в межах населеного пункту - території смт. Летичів. Однак, колишня територія заводу пресованих вузлів ВАТ «Термопластавтомат» на якій на даний час (так і на час виникнення спірних правовідносин) розташовані спірні земельні ділянки із нерухомим майном згідно проекту формування території, доданих до нього планово-картографічних матеріалів, територія заводу не входить до території смт. Летичів, а отже знаходиться за його межами. Повноваження щодо розпорядження землями (промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення) за межами населеного пункту (в тому числі землями заводу пресованих вузлів на території якого розташовано спірне нежитлове приміщення бетонно-змішувального вузла) належать виключно Хмельницькій обласній державній адміністрації. Крім того, розпорядженнями Хмельницької обласної державної адміністрації від 28 грудня 2012 року та від 16 грудня 2014 року [PERSON] передано в оренду дві земельні ділянки площею 0,1927 га та 0,0893 га, що підтверджує повноваження саме облдержадміністрації на розпорядження землями за межами населеного пункту. Отже, при прийнятті рішень №11 від 02 листопада 2005 року та №8 від 14 липня 2006 року, а також при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки із [PERSON] Летичівська селищна рада вийшла за межі своїх повноважень, що призвело до порушення прав Хмельницької обласної державної адміністрації як власника та розпорядника землями державної власності. 02 листопада 2006 року Летичівською селищною радою [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], але оскільки рішення, на підставі яких він виданий прийняті з порушенням вимог чинного законодавства,тому є недійсним, як є недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України й договір купівлі-продажу земельної ділянки, адже на час його укладення Летичівська селищна рада не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. З перевищенням повноважень Летичівська селищна рада прийняла й рішення №190 від 23 листопада 2005 року, оскільки виконкомом [PERSON] надано дозвіл на будівництво вже збудованого приміщення, яке знаходиться за межами населеного пункту. Отже, внаслідок неправомірних дій представників Летичівської селищної ради та [PERSON] спірні земельні ділянки незаконно вибули з державної власності. В зв'язку із зазначеним підтримують позовні вимоги [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування рішень Летичівської селищної ради від 02 та 23 листопада 2005 року, від 14 липня 2006 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, про визнання недійсним державного акта, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON] В іншій частині позовних вимог [PERSON] покладаються на розсуд суду. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню, адже повноваження розпорядження землями державної власності належить виключно Хмельницькій обласній державній адміністрації, а в разі їх задоволення - це призведе до порушення права облдержадміністрації на реалізацію своїх прав, як власника та розпорядника земель державної власності. Право власності [PERSON] набуте з порушенням закону, а частина спірної земельної ділянки передана в оренду [PERSON] Будівництво гаража (за умови, що таке здійснювалося) здійснено з порушенням містобудівного законодавства та без отримання дозволу для будівництва, за відсутності земельної ділянки, виділеної у встановленому порядку для вказаних потреб, та без введення спірного об'єкта в експлуатацію, а отже на такий об'єкт, у відповідності зі ст. 331 ЦК України, у [PERSON] та [PERSON] право власності не виникло (т. 4 а.с. 30-33). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судове засідання проведено у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі судом встановлені наступні обставини. Так, 12 жовтня 1993 року Летичівською селищною радою для Летичівського заводу пресових вузлів Хмельницького ВО «Термопластавтомат» видано державний акт на право постійного користування землею площею 4,44 га ріллі в межах згідно з планом землекористування для виробничої діяльності (т. 1 а.с. 161-164, т. 3 а.с. 12-14). 28 лютого 1995 року Летичівською районною радою прийнято рішення №36 «Про затвердження проектів формування території, встановлення меж сільських і селищних Рад та населених пунктів» яким затверджено розроблені проекти формування території і встановлення меж рад, загальна площа яких складає, зокрема по Летичівській селищній раді - 5385,4 га (п. 1). Затверджено розроблені проекти формування територій і встановлення меж сільських населених пунктів, що знаходяться в адміністративних границях даних сільських і селищних рад, загальна площа яких становить, зокрема по Летичівській селищній раді - 1142,3 га, в тому числі смт. Летичів - 1142,3 га (п. 2) (т. 2 а.с. 21-22). 08 липня 2004 року ВАТ «Термопластавтомат» звернулося до Летичівської селищної ради і просить відчужити від Летичівської філії «Гідравліка» земельну ділянку в розмірі 0,08 га в північно-східній частині, що знаходиться по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 101, 124, т. 2 а.с. 163). 27 липня 2004 року дванадцятою сесією Летичівської селищної ради прийнято рішення №18 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватним підприємцям» яким вирішено надати дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в [ADDRESS] (т. 1 а.с. 125, т. 2 а.с. 164, т. 4 а.с. 19). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватному підприємцю [PERSON] для будівництва та обслуговування індивідуального гаража в [ADDRESS] виконано ПП «Єкзакт» (т. 1 а.с. 114). Виконавчим комітетом Летичівської районної ради затверджено будівельний паспорт на будівництво [PERSON] господарських будівель по [ADDRESS] Хмельницької області - гаража розмірами 12,50*6,40 (т. 1 а.с. 123). 23 березня 2005 року Летичівська селищна рада надала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування індивідуального гаража по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 126). 09 червня 2005 року складено акт вибору та обстеження земельної ділянки згідно якої земельна ділянка площею 333 кв.м., в тому числі 80 кв.м. - під будівлею і спорудами, 253 кв.м. - під площадками і проходами, знаходиться по [ADDRESS] і межує з усіх сторін із землями Летичівської селищної ради. Ділянка не розміщена в межах водоохоронної зони, не створює черезсмужжя, не має особливого захисного значення. На ділянці відсутні пам'ятки історії, археології, містобудування та архітектури. Земельна ділянка перебуває в державній власності. Комісією зроблено висновок, що обстежена земельна ділянка можлива до відведення та придатна для будівництва та обслуговування індивідуального гаража (т. 1 а.с. 129). Із висновків про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального гаража [PERSON], які зроблено Летичівською селищною радою (14 червня 2005 року), Летичівським районним відділом земельних ресурсів (№30 від 22 червня 2005 року), Державною інспекцією екоресурсів в Летичівському районі (№23 від 27 червня 2005 року), Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Летичівської районної державної адміністрації (№25 від 27 червня 2005 року) вбачається, що проект землеустрою був погоджений названими установами, які вважають за можливе надати [PERSON] 80 кв.м. - в приватну власність та в оренду з правом викупу земельну ділянку площею 253 кв.м. за рахунок земель державної власності для будівництва та обслуговування індивідуального гаража на території [ADDRESS] (т. 1 а.с. 99, 100, 130-133). 14 липня 2005 року Летичівський районний відділ земельних ресурсів склав умови відведення земельної ділянки підприємцю [PERSON] серед яких адреса земельної ділянки відповідно до викопіювання з чергового кадастрового плану земель Летичівської селищної ради: [ADDRESS] 1 а.с. 134). 02 листопада 2005 року дев'ятнадцята сесія Летичівської селищної ради прийняла рішення №11 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її гр. [PERSON].» яким вирішила: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування індивідуального гаража на площі 333 кв.м. в [ADDRESS], припинивши право користування земельною ділянкою колишнього заводу пресових вузлів (п. 1); надати [PERSON] земельну ділянку площею 80 кв.м. в приватну власність для будівництва і обслуговування індивідуального гаража по [ADDRESS] (п. 2); надати [PERSON] земельну ділянку площею 253 кв.м., розташовану в [ADDRESS] в оренду з правом викупу строком на 10 років для обслуговування індивідуального гаража (п. 3); встановити орендну плату на рівні земельного податку за житлову забудову (п. 4); [PERSON] в місячний термін після прийняття рішення селищної ради оформити договір оренди земельної ділянки площею 253 кв.м, розташованої в [ADDRESS] (п. 5) (т. 1 а.с. 23, 52, 68, 135). 09 листопада 2005 року складено акт перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт передачі на зберігання межових знаків згідно яких на підставі рішення Летичівської селищної ради №11 від 02 листопада 2005 року перенесено в натуру (на місцевість) межі земельної ділянки площею 410 кв.м. по [ADDRESS]. Границі земельної ділянки закріплено залізними межовими знаками, які прийняв на зберігання [PERSON] Межі ділянки погоджені і не викликають спірних питань (т. 1 а.с. 139). 23 листопада 2005 року виконавчим комітетом Летичівської селищної ради прийнято рішення №190 «Про дозвіл на будівництво» яким вирішено дати дозвіл [PERSON] на будівництво гаража розміром 12,5*6,40 кв.м. по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 21, 50, 70). 21 грудня 2005 року виконавчим комітетом прийнято рішення №218 «Про затвердження Статуту співвласників житлового будинку №90/1 по вул. 50-річчя Жовтня» (т. 1 а.с. 109). Із технічного паспорта на гараж в гаражному масиві, що розташований по [ADDRESS], який виданий Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 27 січня 2006 року, вбачається, що його власником є [PERSON] і має площу 69,10 кв.м. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 27 лютого 2006 року, яке видане Летичівською селищною радою, [PERSON] є власником гаража, що розташований по [ADDRESS] загальною площею 69,1 кв.м. Підставою є рішення №218 від 21 грудня 2005 року. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9957763 від 27 лютого 2006 року реєстратором Хмельницького бюро технічної інвентаризації проведена державна реєстрація права власності [PERSON] на гараж, що розташований по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 102, 103, 104, 121, 122). 14 липня 2006 року третя сесія Летичівської селищної ради прийняла рішення №8 «Про продаж земельної ділянки у власність гр. [PERSON].» яким вирішила: продати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 253 кв.м., що розташована в [ADDRESS] для обслуговування гаража на затверджених в пунктах 2, 3 цього рішення умовах (п. 1); затвердити ціну продажу земельної ділянки площею 253 кв.м., що розташована в [ADDRESS] в розмірі 1720 грн. без урахування ПДВ, визначеної на основі експертної оцінки об'єкта (п. 2); затвердити пропозицію районного відділу земельних ресурсів щодо способу та умов продажу земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] згідно з додатком (п. 3); доручити селищному голові [PERSON] укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 253 кв.м., що розташована в [ADDRESS] на затверджених умовах, а також оформляти інші необхідні для вчинення цієї угоди документи (п. 4) (т. 1 а.с. 22, 51, 69, 109, 140-141). Із технічного паспорта на приміщення бетонно-змішувального вузла, що розташований по [ADDRESS], який виданий Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 20 липня 2006 року, вбачається, що його власником є [PERSON] і складається з приміщення змішувального вузла (1) площею 130,6 кв.м, приміщення механічного цеху (2) площею 71,7 кв.м, приміщення кладової (3) площею 31,9 кв.м, приміщення кладової (4) площею 5,7 кв.м та приміщення кладової (5) площею 5,8 кв.м., а всього площею 245,7 кв.м. (т. 1 а.с. 75, 208-209). 02 серпня 2006 року Летичівська районна державна адміністрація повідомила Летичівську селищну раду, що відповідно до пунктів 4, 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України не заперечує проти продажу земельної ділянки площею 253 кв.м. [PERSON], розташованої в [ADDRESS] для обслуговування гаража (т. 1 а.с. 151). 30 серпня 2006 року Центром державного земельного кадастру сформовано Витяг з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру згідно якого земельна ділянка кадастровим номером [NUMBER] має площу за договором оренди 0,0253 га, цільове використання - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та перебуває у власності/користуванні, ідентифікаційний номер орендаря [NUMBER], знаходиться [ADDRESS] 10 жовтня 2006 року між Летичівською селищною радою Хмельницької області в особі селищного голови [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець, ідентифікаційний номер [NUMBER]) на підставі рішення третьої сесії Летичівської селищної ради №8 від 14 липня 2006 року, погодженого 02 серпня 2006 року з Летичівською районною державною адміністрацією, укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Хмельницької області Паціюк О.А., зареєстрований в реєстрі № 2200. Згідно договору Продавець передав, а Покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 253 кв.м., яка знаходиться на [ADDRESS] Хмельницької області (п. 1.1). Земельна ділянка, що відчужується, призначена для обслуговування гаража, який знаходиться на відчужуваній земельній ділянці, належить на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 лютого 2006 року, видане Летичівською селищною радою згідно рішення від 21 грудня 2005 року №218 (п. 1.2). Продаж земельної ділянки здійснився за 1720 грн. (п. 2.1). Сплата вартості предмету договору здійснилась Покупцем до підписання цього договору та нотаріального посвідчення його шляхом перерахування коштів в сумі 1720 грн. на рахунок Продавця, що підтверджується квитанцією від 17 вересня 2006 року (п. 2.3). За даними витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру серія [NUMBER] (АБВ-281178) від 30 серпня 2006 року, виданого Летичівським районним відділом ЦДЗК встановлено обмеження код 1.1 згідно законодавства чи охоронної зони, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (п. 3.3). Покупець підтверджує, що його дружина згідна з укладенням цього договору, що підтверджується її заявою (п. 3.5). Право власності на земельну ділянку у Покупця виникає з моменту одержання її власником документа, що посвідчує право власності на неї (Державного акту про право власності на земельну ділянку і його державної реєстрації) (п. 3.6). (т. 1 а.с. 142, 143). На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 жовтня 2006 року та рішення дев'ятнадцятої сесії №11 від 02 листопада 2005 року [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] згідно якого є власником земельної ділянки площею 0,033 га, яка розташована на території [ADDRESS] і призначена для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (т. 1 а.с. 145). 16 січня 2007 року восьма сесія Летичівської селищної ради прийняла рішення №4 «Про розгляд протесту прокуратури Летичівського району на рішення дев'ятнадцятої сесії Летичівської селищної ради №11 від 02 листопада 2005 року» яким вирішила: відмовити у задоволенні вимог, викладених у Протесті прокуратури Летичівського району на рішення дев'ятнадцятої сесії Летичівської селищної ради №11 від 02 листопада 2005 року, в частині скасування зазначеного рішення (п. 1); рішення сесії Летичівської селищної ради №11 від 02 листопада 2005 року залишити в силі (п. 2) (т. 4 а.с. 18). Прокуратурою Летичівського району листами від 14 листопада 2006 року, від 13 березня 2007 року повідомлено [PERSON] про те, що перевіркою встановлено, що посадові особи Летичівської селищної ради рішенням дванадцятої сесії № 18 від 27 липня 2004 року надали дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в [ADDRESS] [PERSON] Рішенням дев'ятнадцятої сесії № 11 від 2 листопада 2005 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку площею 80 кв.м. в приватну власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаража по [ADDRESS]. З пояснень землевпорядника Летичівської селищної ради та начальника архітектурного госпрозрахункового бюро відомо, що дана споруда вже знаходилась на даній земельній ділянці про що знали на момент винесення зазначених вище питань на розгляд сесії землевпорядник селищної ради, архітектор та інші посадові особи. З пояснень депутатів Летичівської селищної ради відомо, що під час голосування стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні земельної ділянки площею 80 кв.м. в приватну власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаража по [ADDRESS] [PERSON], їх не ставили до відома про те, що будівля була збудована. Крім того, адреса [ADDRESS] не затверджувалась Летичівською селищною радою. З отриманої у ДПІ у Летичівському районі довідки відомо, що починаючи з 2003 року ВАТ «Термопластавтомат» платило земельний податок за незмінну площу земельної ділянки - 3,35 га. Прокуратурою внесено протест на рішення №11 від 02 листопада 2005 року, який розглянуто 16 січня 2007 року і у задоволенні вимог прокурора відмовлено (т. 1 а.с. 77, 78). 28 листопада 2007 року виконавчим комітетом Летичівської селищної ради прийнято рішення №196 «Про визнання права власності» яким вирішено: визнати право власності за [PERSON] на побудований гараж, що розташований по [ADDRESS] (п. 1); бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво на право власності (п. 2) (т. 2 а.с. 162, 186). Згідно змісту акта від 15 січня 2008 року в приміщенні спірного гаража перебувало майно - металевий виріб для опалення приміщення з трубою, двигун напівукомплектований автомобільний 5П4, маховик, резиновий коврик, дерев'яний ящик з шлангами та металевими деталями, різні металеві вироби (згони, патрубки, коліна), ящик дерев'яний, таганок, металевий стелаж, чотири освітлювальних люмінесцентних лампи, металевий котел, розподільний щит, електрозварювальний апарат, металева шафа відкритого типу, паливний насос, кузов автомобіля ГАЗ-21 чорного кольору на колесах і в салоні автомобіля 2 колеса без дисків, металевий стіл з тисками, ящик для інструментів, ключі рожкові 2 шт., кисневі балони 2 шт., викрутка, наждачний диск, круглий стелаж, металева ємність зеленого кольору, візок типу «Рокла», пластикова банка ємністю 5 л, пластикова банка ємністю 10 л, металевий ящик сірого кольору, степлер для пластика, фара червоного кольору, фари чорного кольору 2 шт., вимикачі 3 шт., розетка 1 шт., електропаяльник, металеві метизи, багажник до автомобіля «Волга» закритий, вікна цілі. Зазначене майно після відкриття гаража в присутності комісії за участю заступників Летичівського селищного голови, дільничного інспектора Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області передано на зберігання [PERSON] (т. 1 а.с. 71). 09 грудня 2010 року Житомирським апеляційним господарським судом прийнято постанову якою рішення господарського суду Хмельницької області від 21 вересня 2010 року у справі №22/1250-10 скасовано. Визнано право власності на нежитлове приміщення - будову бетонно-змішувального вузла за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS] загальною площею 245,7 кв.м. за Приватним підприємцем [PERSON] У позові до Приватного підприємця [PERSON] відмовлено (т. 1 а.с. 210-215). 18 січня 2011 року [PERSON] звернувся до Летичівського селищного голови з проханням повернути майно, яке зазначено в Акті від 15 січня 2008 року, на що отримав відповідь за підписом заступника селищного голови, який приймав участь у складанні акта, про те, що орган місцевого самоврядування не отримував постанов, рішень судів різної інстанції щодо вчинення будь-яких дій з його майном (т. 1 а.с. 79-80). Із Витягу про державну реєстрацію прав №28790663 від 26 січня 2011 року вбачається, що реєстратором Хмельницького БТІ проведена державна реєстрація права власності [PERSON] на нежитлове приміщення - будову бетонно-змішувального вузла загальною площею 245,7 кв.м., що розташована по [ADDRESS] Підставою виникнення права власності є рішення Житомирського апеляційного господарського суду - справа №22/1250-10 від 09 грудня 2010 року (т. 1 а.с. 20, 49, 216). Із відомостей протоколу проведення перевірки документації із землеустрою та обмінного файла, що сформований Відділом Держкомзему у Летичівському районі 06 лютого 2011 року, вбачається, що подано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, набувачем (власником, користувачем) права є Хмельницька обласна державна адміністрація, земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, її цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, розташована Хмельницька область, Летичівський район, Летичівська селищна рада, [ADDRESS] «за межами населеного пункту», її кадастровий номер [NUMBER]. На викопіюванні з чергового кадастрового плану вбачається, що земельна ділянка накладається із земельною ділянкою [NUMBER] (т. 1 а.с. 93-95). 28 квітня 2011 року десята сесія Летичівської селищної ради прийняла рішення №17 «Про розгляд заяви [PERSON].» яким вирішила: у задоволенні заяви [PERSON] відмовити в зв'язку з перебуванням земельної ділянки (орієнтованою площею - 0,15 га), що розташована за адресою смт. Летичів по [ADDRESS] за межами селища Летичів Хмельницької області (п. 1); рекомендовано [PERSON] звернутись в Летичівську районну державну адміністрацію для вирішення порушеного питання по суті в порядку визначеному ЗК України (п. 2) (т. 1 а.с. 76). 15 липня 2011 року розпорядженням №289/2011-р Хмельницької обласної державної адміністрації «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON].» вирішено надати дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення орієнтовною площею 0,0893 га, що знаходиться за межами населених пунктів по [ADDRESS] на території Летичівської селищної ради, для обслуговування бетонно-змішувального вузла (т. 1 а.с. 194, т. 3 а.с. 78). Із проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди, яка розроблена ПП «Кайлас-К», вбачається, що 01 вересня 2011 року складено акт передачі-приймання межових знаків на зберігання замовнику, а 04 вересня 2011 року складено акт встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно яких проведено обміри і погодження в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки [PERSON], що розташована на території Летичівської селищної ради по [ADDRESS] площа 0,0893 га, яка призначена для обслуговування бетонно-змішувального вузла. При погодженні меж земельної ділянки претензій не заявлено, межові знаки передані землекористувачу (замовнику) [PERSON] (т. 1 а.с. 188-218). 28 квітня 2012 року рішенням Летичівського районного суду (справа №2-178/12), яке вступило в законну силу 20 травня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 04 лютого 1979 року, розірвано (т. 3 а.с. 33). 20 червня 2012 року архівний відділ Летичівської районної державної адміністрації повідомив суд, що в рішенні виконкому Летичівської селищної ради №218 від 21 грудня 2005 року відомості щодо затвердження акта прийняття в експлуатацію об'єкта (гаража) за межами [ADDRESS] та документи, що стали підставою для прийняття даного рішення, відсутні. В результаті перегляду рішень виконавчого комітету Летичівської селищної ради за 2005 рік, зокрема питання «Про встановлення юридичних адрес», відомостей про присвоєння будівлі поштової адреси: Хмельницька область, [ADDRESS] немає (т. 1 а.с. 108). 24 жовтня 2012 року Хмельницьке БТІ повідомило суд про відсутність інвентарної справи на приміщення гаража по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 227, т. 2 а.с. 168). Відповідно до висновку про визначення оціночної вартості нежитлового приміщення бетонно-змішувального вузла, загальною площею 245,7 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS], що складений ФОП [PERSON], станом на 31 грудня 2012 року вартість об'єкта оцінки складає 289882,00 грн. (т. 2 а.с. 33). 19 лютого 2013 року Відділ Держземагенства у Летичівському районі листом повідомив [PERSON], що площа населеного пункту смт. Летичів згідно державної статистичної звітності по формі 6-зем станом на 01 січня 2005 року становить 1388,07 га. У період з 1995 по 2013 рік зміна меж населеного пункту смт. Летичів не проходила (т. 2 а.с. 149). 27 серпня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Летичівського РУЮ складено акт про те, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3/13, виданого 20 червня 2013 року Летичівським районним судом, стягувачу [PERSON] передано визначене в цьому акті майно (т. 3 а.с. 74). Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] вбачається, що земельна ділянка кадастровим номером [NUMBER] знаходиться Хмельницька область, Летичівський район, Летичівська селищна рада, [ADDRESS] належить до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, має площу 0,0893 га, призначена для обслуговування бетонно-змішувального вузла, інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня (т. 3 а.с. 168-172). 16 грудня 2014 року розпорядженням №492/2014-р Хмельницької обласної державної адміністрації «Про передачу в оренду земельної ділянки громадянину [PERSON].» вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] для обслуговування бетонно-змішувального вузла, що знаходиться за межами населених пунктів по [ADDRESS] на території Летичівської селищної ради Хмельницької області (п. 1); надати в оренду на 20 років [PERSON] земельну ділянку площею 0,0893 га, кадастровий номер [NUMBER] (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, що знаходиться за межами населених пунктів по [ADDRESS] на території Летичівської селищної ради Хмельницької області (п. 2); Летичівській районній державній адміністрації укласти договір оренди вказаної земельної ділянки на умовах, визначених цим розпорядженням, встановивши орендну плату у розмірі, передбаченому Податковим кодексом України та Законом України «Про оренду землі» (п. 3); [PERSON] забезпечити в установленому порядку реєстрацію права оренди земельної ділянки, зазначеної у п. 2 цього розпорядження (п. 4) (т. 3 а.с. 79, 174). 12 серпня 2015 року постановою Вищого господарського суду України рішення Господарського суду Хмельницької області від 21 вересня 2010 року та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 09 грудня 2010 року у справі за №22/1250-10 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 110-113). 16 лютого 2016 року рішенням Господарського суду Хмельницької області, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17 травня 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 03 серпня 2016 року, у позові фізичної особи-підприємця [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Термопластавтомат» про визнання права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS] загальною площею 245,7 кв.м.) відмовлено. Прийнято відмову фізичної особи-підприємця [PERSON] від позову у справі № 22/1250-10 в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS] загальною площею 245,7 кв.м.) та в цій частині припинено провадження по справі. Господарськими судами при новому розгляді справи №22/1250-10 встановлено, що 23 вересня 1996 року на підставі виконавчого напису нотаріуса Летичівської районної нотаріальної контори накладено стягнення на майно ВАТ «Термопластавтомат» (Летичівського заводу пресових вузлів). 14 грудня 1998 року відповідно до акту, затвердженого суддею Летичівського районного суду, [PERSON] за 2100,00 грн. придбано гуртожиток (виробнича частина будівлі БСУ (бетонно-змішувальний вузол) з земельною ділянкою 8 сотих, також за 4950,00 грн. - частину гуртожитку (столярну майстерню) (акт від 11 листопада 1998 року). Відповідно до накладних від 11 січня 1999 року вказані будівлі передані [PERSON] Листом від 07 березня 2006 року, адресованим директору ВАТ «Термопластавтомат», [PERSON] просив забезпечити явку повноважного представника товариства у Летичівську районну нотаріальну контору для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу гуртожитку, що знаходиться за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS]. 28 березня 2006 року ВАТ «Термопластавтомат» повідомив [PERSON] про те, що воно не виступало продавцем у даному випадку, а тому не може вчиняти дії з посвідчення договору купівлі-продажу та вказувало, що придбання приміщення здійснювалось через проведення публічних торгів, які проводились судовим виконавцем Летичівського районного суду, який і повинен був оформити відповідні документи. Листом від 13 липня 2006 року [PERSON] просив Відділ ДВС Летичівського РУЮ забезпечити явку повноважного представника Відділу у Летичівську районну нотаріальну контору для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна. Хмельницьке бюро технічної інвентаризації листом №10563/01-15 від 26 грудня 2008 року повідомило [PERSON] про те, що надані ним документи не є правовстановлюючими, на підставі яких видається свідоцтво про право власності. 18 вересня 2010 року Хмельницьке бюро технічної інвентаризації повідомило господарський суд про те, що згідно електронних та документальних даних БТІ право власності на спірний об'єкт не зареєстровано. Згідно листа державного нотаріуса Летичівської державної контори від 19 лютого 2010 року акт від 11 листопада 1998 року та від 14 грудня 1998 року не відповідає законодавству України на теперішній час, зокрема розділу 25 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», оскільки не вказано ким, коли, і де проводились прилюдні торги чи аукціон, немає характеристики реалізованого майна, адреси боржника і покупців не вказано, немає даних про правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Рішенням Летичівської селищної ради 5-ого скликання № 7 від 16 січня 2007 року надано дозвіл приватному підприємцю [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування приміщення столярної майстерні за адресою: [ADDRESS] смт. Летичів. В зв'язку з відмовою державного нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва на придбання майна на аукціоні, а також через заперечення права власності на придбані об'єкти нерухомості з боку відповідачів (ПАТ Термопластавтомат», фізична особа-підприємець [PERSON].), [PERSON] просив визнати за ним права власності на спірний об'єкт. Господарськими судами констатовано, що у зв'язку з тим, що [PERSON] в порядку передбаченому ст.ст. 33, 34 ГПК України не було доведено набуття і оформлення за ним права власності на спірне майно, що знаходиться за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS] загальною площею 245,7 кв.м, а також, що вказане право оспорюється або не визнається іншою особою, тому відсутні підстави для визнання за ним права власності на спірне майно на підставі ст. 392 ЦК України. Посилання [PERSON] на те, що наявними документами, зокрема актом, накладною від 11 січня 1999 року підтверджується факт придбання ним у власність спірного майна, не прийняті до уваги судами, які вказали, що цими документами не підтверджується факт придбання цього майна, адже, зокрема, з акту не можна ідентифікувати яке майно було предметом аукціону, а відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» доказом на підтвердження права власності на нерухоме майно є свідоцтво про реєстрацію права власності та/або витяг з Державного реєстру прав про реєстрацію права власності на нерухоме майно яких [PERSON] не надав. Зазначено, що отримання права на набуття права власності, не є самим правом власності на нерухоме майно (т. 3 а.с. 142-146, 147-152, 153-154). Відповідно до листа від 25 травня 2017 року Порядок присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомого майна Летичівською селищною радою прийнято та затверджено 30 березня 2017 року. До затвердження вказаного Порядку поштові адреси присвоювалися за заявою громадян виконавчим комітетом селищної ради. Адреси присвоювались при видачі правовстановлюючих документів (свідоцтва про право власності) на об'єкт нерухомого майна (т. 4 а.с. 15). 19 серпня 2017 року Летичівська селищна рада повідомила суд, що на період 1993 року межі населеного пункту смт. Летичів чітко визначені не були. Межі сільських, селищних рад і населених пунктів району (в тому числі смт. Летичів Хмельницької області) були розроблені Хмельницьким інститутом землеустрою та затверджено сесією Летичівської районної ради ХХІІ скликання від 28 лютого 1995 року №36. На підставі досліджених письмових доказів суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, зустрічні позовні заяви [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають. Так, обґрунтовуючи позов [PERSON] посилався на те, що постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 09 грудня 2010 року за ним визнано право власності на нежитлове приміщення - будову бетонно-змішувального вузла за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS] загальною площею 245,7 кв.м. При цьому, на постанові суду від 09 грудня 2010 року наявна відмітка, що 26 січня 2011 року зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, про факт реєстрації свідчить і Витяг про державну реєстрацію прав від 26 січня 2011 року реєстратора Хмельницького БТІ. Разом з тим, вказане судове рішення скасоване 12 серпня 2015 року Вищим господарським судом України, а 16 лютого 2016 року рішенням Господарського суду Хмельницької області, яке залишено без змін постановою апеляційного суду від 17 травня 2016 року та постановою касаційного суду від 03 серпня 2016 року, в позові ФОП [PERSON] про визнання права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS] загальною площею 245,7 кв.м.) відмовлено. Водночас апеляційною інстанцією у своєму рішенні вказано - зважаючи на виникнення даних відносин з грудня 1998 року та звернення [PERSON] з вимогою про оформлення права власності на придбане майно в березні 2006 року, тобто майже через 7 років, що свідчить про свідому бездіяльність [PERSON] щодо вчинення відповідних своєчасних дій на оформлення права власності на придбане майно. [PERSON] (зважаючи на відсутність спору між сторонами щодо майна), звертаючись до суду з даним позовом, намагається за допомогою судового рішення, уникаючи законодавчо визначену процедуру оформлення права власності, встановити саме факт належності спірного майна на праві власності. [PERSON] не подано суду належних та допустимих доказів для визнання за ним права власності на нежитлові приміщення - будови бетонно-змішувального вузла за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS] загальною площею 245,7 кв.м., так як не подано доказів щодо його права як власника даного майна на звернення до суду з метою захисту порушеного права. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, лише в період з 09 грудня 2010 року по 12 серпня 2015 року (період між ухваленням постанови Житомирського апеляційного господарського суду та її скасуванням Вищим господарським судом України) [PERSON] вважався власником нежитлового приміщення - будови бетонно-змішувального вузла за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS] загальною площею 245,7 кв.м. Водночас, на час розгляду даної цивільної справи в Летичівському районному суді [PERSON] вже не є власником нежитлового приміщення - будови бетонно-змішувального вузла за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS] загальною площею 245,7 кв.м., адже судове рішення, на підставі якого за ним було визнано право власності, скасоване. Витяг про державну реєстрацію прав за [PERSON] від 26 січня 2011 року не відповідає відомостям, що існують на час розгляду цивільної справи, тому судом до уваги не приймається. Суд вважає, що оскільки станом на 15 січня 2008 року [PERSON] не був власником нежитлового приміщення - будови бетонно-змішувального вузла за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS] загальною площею 245,7 кв.м., тому немає підстав стверджувати, що 15 січня 2008 року приміщення механічного цеху неправомірно вибуло з його володіння. У судовому засіданні [PERSON] і [PERSON], кожен окремо, стверджували, що майно, яке знаходилося станом на 15 січня 2008 року у приміщенні механічного цеху, належало саме їм. Водночас, ні [PERSON], ні [PERSON] не надали суду доказів того, що вказані речі належать саме комусь одному з них. Враховуючи зазначені обставини позовні вимоги [PERSON]: про зобов'язання [PERSON] повернути вартість безпідставно набутого майна на загальну суму 34557,18 грн.; про стягнення з [PERSON] усіх доходів, які він міг отримати за користування належним йому нежитловим приміщенням механічного цеху площею 71,7 кв.м. за адресою: смт. Летичів, [ADDRESS] а також майном, яке знаходилося у приміщенні, у розмірі 74000 грн.; про стягнення моральної шкоди з [PERSON] та Летичівської селищної ради у розмірі по 20000 грн. з кожного - не підлягають задоволенню. Повноваження органів місцевого самоврядування в галузі земельних відносин на час виникнення спірних правовідносин (2004-2006 роки) визначалися в ст. 12, п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (далі - ЗК України), ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування». Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, тощо (ст. 12 ЗК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Отже, в зв'язку із вступом в силу 01 січня 2002 року ЗК України до повноважень Летичівської селищної ради відійшли повноваження у галузі земельних відносин (в тому числі повноваження щодо передачі у власність та користування фізичним та юридичним особам земельних ділянок) лише виключно в межах населеного пункту - території смт. Летичів. Згідно п. «а» ст. 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Такі повноваження були визначені у ч. 3 (районна державна адміністрація) та ч. 4 (обласна державна адміністрація) ст. 122 ЗК України. Відповідно до ст.ст. 152, 155 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Земельна ділянка по [ADDRESS] що була надана 21 вересня 1993 року в постійне користування для виробничої діяльності Летичівському заводу пресових вузлів ВО «Термопластавтомат», знаходиться за межами смт. Летичів, що підтверджується державним актом про постійне користування земельною ділянкою площею 4,44 га, викопіюванням із плану землекористування (т. 2 а.с. 2), схемою території смт. Летичів (т. 2 а.с. 49), рішенням десятої сесії Летичівської селищної ради № 17 від 28 квітня 2011 року про те, що земельна ділянка по [ADDRESS] знаходиться за межами смт. Летичів. Відповідно до відомостей протоколу проведення перевірки документації із землеустрою та обмінного файла від 06 лютого 2011 року, земельна ділянка, що надана у приватну власність [PERSON] (згідно Державного акта вона розташована на території [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], хоча згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 жовтня 2006 року, на підставі якого було видано Державний акт, така знаходиться на [ADDRESS], а її кадастровий номер [NUMBER], тобто має місце різне написання кадастрового номера земельної ділянки) та земельна ділянка, яка надана 16 грудня 2014 року в оренду [PERSON] (кадастровий номер [NUMBER], знаходиться за межами населених пунктів по [ADDRESS] на території Летичівської селищної ради) накладаються. Суд погоджується з доводами Хмельницької обласної державної адміністрації, що повноваження щодо розпорядження землями (промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення) за межами населеного пункту (в тому числі землями заводу пресованих вузлів на території якого розташовані нерухоме майно - нежитлове приміщення бетонно-змішувального вузла, при цьому згідно проекту формування території, доданих до нього планово-картографічних матеріалів, територія заводу не входить до території смт. Летичів), на час прийняття оспорюваних рішень належали виключно вказаному органу державної влади (ч. 4 ст. 122 ЗК України). За вказаних обставин повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою належали Хмельницькій обласній державній адміністрації у зв'язку з чим рішення дев'ятнадцятої сесії Летичівської селищної ради №11 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її гр. [PERSON].» від 02 листопада 2005 року та рішення третьої сесії Летичівської селищної ради №8 «Про продаж земельної ділянки у власність гр. [PERSON].» від 14 липня 2006 року прийняті всупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України та п. 12 Перехідних положень ЗК України, тому на підставі п. «г» ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 155 ЗК України їх слід визнати недійсними. З цих же підстав слід визнати недійсним і укладений 10 жовтня 2006 року між Летичівською селищною радою в особі селищного голови [PERSON] та [PERSON] нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 253 кв.м. за адресою [ADDRESS] для обслуговування гаража за ціною 1720 грн., а також виданий [PERSON] державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,033 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, адже Летичівська селищна рада не вправі була розпоряджатися зазначеними земельними ділянками. Хмельницькою обласною державною адміністрацією у письмових поясненнях стверджується, що розпорядженням №415/2012-р від 28 грудня 2012 року [PERSON] в оренду передано земельну ділянку площею 0,1927 га, кадастровий номер [NUMBER], однак відповідне розпорядження при матеріалах справи відсутнє. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 61 ЦПК України суд вважає дану обставину встановленою. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. У ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, лише якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу. 27 лютого 2006 року Летичівською селищною радою на підставі рішення № 218 від 21 грудня 2005 року видано [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно згідно якого він є власником гаража загальною площею 69,1 кв.м. за адресою [ADDRESS]. Однак, зі змісту рішення виконкому Летичівської селищної ради від 21 грудня 2005 року №218 вбачається, що цим рішенням було затверджено статут співвласників житлового будинку №90/1 по вул. 50-років Жовтня, тобто означене рішення органу місцевого самоврядування жодним чином не стосується прав та обов'язків [PERSON] Отже, фактично на час реєстрації права власності на спірний гараж за [PERSON] (27 лютого 2006 року) не було рішення Летичівської селищної ради про визнання за ним права власності на цей об'єкт нерухомості. Виконком Летичівської селищної ради лише 28 листопада 2007 року прийняв рішення №196, яким визнав за [PERSON] право власності на спірний гараж. Тобто, належне рішення про визнання права власності на гараж за [PERSON] було прийнято органом місцевого самоврядування на півтора року пізніше, ніж видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та проведена його державна реєстрація. З урахуванням цих обставин таке свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27 лютого 2006 року слід визнати недійсним. Оскільки земельна ділянка для будівництва гаража [PERSON] була виділена Летичівською селищною радою поза межами наданих повноважень, тому не може залишатись чинним і рішення виконавчого комітету Летичівської селищної ради №190 від 23 листопада 2005 року про надання дозволу [PERSON] на будівництво гаража по [ADDRESS] (приміщення гаража знаходиться за межами населеного пункту смт. Летичів). Крім того, прокуратурою Летичівського району під час перевірки встановлено, що дозвіл на будівництво було видано на приміщення, яке збудоване. Також, архівним відділом повідомлено, що в рішенні виконкому Летичівської селищної ради №218 від 21 грудня 2005 року відомості щодо затвердження акта прийняття в експлуатацію об'єкта (гаража) за межами [ADDRESS] та документи, що стали підставою для прийняття даного рішення, відсутні. Отже, будівництво гаража здійснено з порушенням, за відсутності земельної ділянки, виділеної у встановленому законом порядку для вказаних потреб, та без введення спірного об'єкта в експлуатацію, а отже на такий об'єкт у [PERSON] та [PERSON] право власності не виникло, тому в задоволенні зустрічних позовних заяв необхідно відмовити. Суд не приймає до уваги доводи [PERSON] та [PERSON] в тому, що [PERSON] пропустив строк звернення до суду, адже в матеріалах справи наявні судові рішення з яких вбачається, що [PERSON] звертався до суду з позовними заявами на захист своїх прав в порядку адміністративного, господарського, цивільного судочинства, що свідчить про дотримання ним встановлених законодавством строків позовної давності. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають з вищевикладених підстав. Суд не може застосувати ч. 2 ст. 380 ЦПК України (поворот виконання судового рішення), оскільки як встановлено при розгляді справи право власності на приміщення механічного цеху в [PERSON] відсутнє (судове рішення за яким право власності він набув є скасованим), а [PERSON] такого права на приміщення механічного цеху немає, адже право власності на приміщення гаража набуте ним з порушенням закону. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році від 24 грудня 2009 року - категорія 2) (т. 1 а.с. 24, т. 2 а.с. 129). Згідно останньої заяви про збільшення позовних вимог від 13 лютого 2017 року [PERSON] заявив фактично 10 позовних вимог, з них підлягають задоволенню 6, тому враховуючи, що позов надійшов до суду 02 грудня 2011 року, саме станом на час подання позову мають бути обраховані судові витрати за ставками до позовних заяв як майнового, так і немайнового характеру. Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» з 01 січня 2011 року мінімальна заробітна плата установлена у місячному розмірі 941 гривня. Отже, при поданні позову до суду [PERSON] мав заплатити за 1 позовну вимогу майнового характеру (щодо стягнення 74000 грн.) 740 грн., тобто ставка 1% ціни позову. При цьому, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди - по 20000 грн. з двох відповідачів є вимогами немайнового характеру про що вказано у абз. 1 п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року та безпосередньо у назві Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року. Отже, за 9 позовних вимог немайнового характеру [PERSON] мав сплатити, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», 846,90 грн. (94,1*9). Всього при поданні позову до суду підлягало сплаті 1586,90 грн. Оскільки позовні вимоги [PERSON], який звільнений від сплати судового збору, до 3 відповідачів задоволено частково (60%), тому з усіх відповідачів в рівній частині підлягають стягненню на користь держави судові витрати в розмірі 952,14 грн. - по 317,38 грн. з кожного (1586,90*60%/3).

Outcome: partial