Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до Новойадарського районного суду Луганської області з позовною заявою, яка в подальшому уточнена, до Смолянинівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко Валентина Миколаївна, [PERSON] . В обґрунтування\~уточненого позову\~ [PERSON] \~зазначив,\~що він\~є онуком\~ [PERSON] та\~спадкоємцем першої\~черги за\~законом,\~після її\~смерті [INFO] ,\~на момент\~відкриття спадщини\~він мешкав\~разом з\~бабою за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Після смерті\~баби позивача\~залишилось спадкове\~майно \~будинок [ADDRESS] . 07.07.2020 року вказаний будинок внаслідок пожежі у с. Смолянинове згорів, про що складено акт про пожежу від 08.07.2020 року. Посилається на те, що згідно розпорядження Уряду від 22.07.2020 року № 918-р «Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету для проведення невідкладних (першочергових) заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, яка виникла у липні 2020 р. на території Луганської області», власник будинку, який пошкоджено у зв`язку з пожежею має право на отримання державної допомоги за умови надання документів, що підтверджують право власності на будинок. Спадкоємцем за заповітом також є [PERSON] , яка є донькою померлої [PERSON] , проте [PERSON] не отримувала свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок після смерті своєї матері, оскільки між позивачем та нею була домовленість, що згорілий будинок успадкує [PERSON] , так як він на момент смерті проживав з померлою [PERSON] . Також позивач зазначив, що його мати [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини- знищеного пожежею будинку, на його користь, що підтверджується заявою, що міститься у матеріалах спадкової справи. З метою\~оформлення права\~власності на\~знищений будинок,\~ [PERSON] \~звернувся до\~приватного нотаріуса\~Новоайдарського районного\~нотаріального округу\~Луганської області\~Карпенко Валентини\~Миколаївни з\~заявою про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на житловий\~будинок з\~господарськими спорудами\~та будівлями,\~що розташований\~за адресою: [ADDRESS] . 01.09.2020\~року нотаріусом\~відмовлено [PERSON] \~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~житловий будинок,\~розташований за\~адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що спадковий будинок в результаті пожежі відсутній. Враховуючи вищевикладені\~обставини,\~позивач посилаючись\~на положення\~книги 6\~Спадкове право\~Цивільного кодексу\~України та\~ст.ст.\~328,\~392\~ЦК України,\~а також\~на те,\~що він\~є спадкоємцем\~першої черги\~за законом\~за правом\~представлення має\~право на\~успадкування після\~смерті бабусі\~спадкове майно,\~просив суд\~визнати за\~ним право\~власності у\~порядку спадкування\~після смерті\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] , на спадкове\~майно - житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 08 лютого 2021 року клопотання позивача про витребування спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області Карпенко В.М., задоволено. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити. Також пояснив, що він дійсно проживав разом з померлою бабою [PERSON] у житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , його мати [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON] не прийняла, оскільки між [PERSON] та позивачем була домовленість про те, що вказаний будинок буде належати йому. Крім цього, зазначив, що вказаний житловий будинок згорів внаслідок пожежі у липні 2020 року та для того, щоб отримати допомогу від держави йому необхідний документ, що підтверджує право власності на згоріле житло, який у нього відсутній. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов, також просив його задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні просила позов задовольнити, пояснила суду, що вона є донькою померлої [PERSON] , після смерті якої вона не оформлювала право власності на спадкове майно - житловий будинок, до нотаріуса не зверталась та не проживала разом з померлою за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона домовилась зі своїм сином [PERSON] про те, що вказаний житловий будинок залишиться йому. Крім того, вона написала у нотаріуса заяву про відмову від спадщини на користь позивача [PERSON] , яка міститься у матеріалах спадкової справи. Також пояснила, що чоловік померлої [PERSON] з яким вона перебувала у шлюбі, помер раніше її. Згідно свідоцтва про право приватної власності, виданого виконавчим комітетом Новоайдарської районної ради спадкове майно будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] , проте наразі він знищений під час пожежі у липні 2020 року. Також пояснила, що у померлої [PERSON] також був син [PERSON] , який помер [INFO] . Пояснила, що окрім сина [PERSON] , вона також має рідного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідач Смолянинівська сільська рада Щастинського (Новоайдарського) району Луганської області належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. У судове засідання третя особа приватний нотаріус Карпенко В.М. не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача,\~його представника, дослідивши матеріали справи та копію спадкової справи, суд доходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Лисичанським відділом РАЦС Ворошиловградської області 02.03.1949 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого РАЦС Новоахтирської сільської ради Новоайдарського району 01.10.1980 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 12.04.2005 року. Згідно свідоцтва виконавчого комітету Новоайдарської районної ради від 16.05.1988 року, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Новоайдарського районної ради № 97 від 19.04.1988 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою Новоайдарського РКПТІ від 28.07.2020 року № 172. З копії довідки виконавчого комітету Смолянинівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області № 1195 від 11.08.2020 року встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті мешкала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї на день смерті складався з онука- [PERSON] , [INFO] . Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та м. Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 29.10.2020 року підтверджується, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] . З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища встановлено, що 30.01.1970 року мати позивача третя особа у справі [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу її прізвище [PERSON] , який 09.04.1986 року був розірваний, номер актового запису № 226. З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що [PERSON] 14.06.1986 року уклала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації якого її прізвище [PERSON] , даний шлюб було розірвано 23.02.1994 року, актовий запис № 160, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] . Копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким РАЦС Ворошиловградської області 14.06.1974 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 31. З копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 23.06.1983 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 65, який відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої ВЦА м. Сєвєродонецька Луганської області проживає разом з [PERSON] у [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, 12.08.2020 року звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. Згідно заяви [PERSON] про відмову від спадщини від 12.08.2020 року вбачається, що остання повідомляє приватного нотаріуса про те, що спадщину після померлої матері [PERSON] не прийняла, звертатись до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини не буде, претензій щодо того, щоб свідоцтва про право на спадщину були видані на ім`я її сина [PERSON] не має. З копій\~спадкової справи\~встановлено,\~що згідно\~заповіту [PERSON] ,\~який складений\~03.10.1983\~року,\~остання заповідає\~своє майно\~після її\~смерті [PERSON] ,\~який [INFO] помер,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про смерть\~серії [NUMBER] ,\~виданого виконавчим\~комітетом Смолянинівської\~сільської ради\~Новоайдарського району\~Луганської області,\~дата видачі\~-26.06.2017. З копії заповіту, посвідченого секретарем Смолянинівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області 08.07.1992 року № 46 вбачається, що [PERSON] після своєї смерті заповіла [PERSON] житловий будинок з усіма господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З копії заповіту, посвідченого секретарем Смолянинівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області 08.07.1992 року № 47 вбачається, що [PERSON] після своєї смерті також заповіла [PERSON] грошовий вклад. Постановою приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01.09.2020 року № 439/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що житловий будинок знищений. Актом про пожежу від 08.07.2020 року та актом обстеження житлового будинку та господарських будівель, підписаного директором Новоайдарським РКПТІ 28.07.2020 року, підтверджується факт знищення будинку під час пожежі. \~Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217\~ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями\~1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк\~у шість місяців,\~який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, п`ятої\~статті 1266 ЦК України\~внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Положення\~статті 1272 ЦК України\~передбачають право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, звернутися до суду з позовом для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (у редакції закону, що діяла на момент відкриття спадщини). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи (стаття 1220 ЦК України), тобто у даному випадку - 09.04.2005 року. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини. У пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Коло осіб, на користь яких спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщини, є вичерпним і за його волевиявленням змінюватись або доповнюватись не може. У разі коли спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь особи, вказаної в статті 1266 ЦК, правила про спадкування за правом представлення не застосовуються. З аналізу зазначених положень закону можна дійти висновку про те, що строк для прийняття спадщини або відмови від неї встановлюється тривалістю у шість місяців з моменту смерті особи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] до нотаріуса з заявою про відмову або прийняття спадщини у шестимісячний строк не зверталась, як і не зверталась до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті свої матері. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, установленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO] , її донька [PERSON] до нотаріуса не зверталась з метою прийняття або відмови від спадкового майна за заповітом [ADDRESS] , складеного померлою, не проживала разом з померлою матір`ю у будинку по [ADDRESS] , а тому у відповідності до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України не прийняла спадщину. Звернулась [PERSON] та її син [PERSON] до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину лише 12.08.2020 року після того, як внаслідок пожежі був знищений житловий будинок. Отже, заява [PERSON] від 12.08.2020 року, що міститься у матеріалах спадкової справи про відмову від спадщину не можна вважати такою, що відповідає вимогам закону. Крім того, [PERSON] , який на час відкриття спадщини проживав разом зі своєю бабою [PERSON] також у встановленому законом порядку не прийняв спадщину, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, окрім постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, також йому необхідно було звернутись протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини (день смерті спадкодавця) із заявою про її прийняття. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він після смерті звертався до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] , такі ж відомості відсутні і у матеріалах наданих приватним нотаріусом, оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] заведена [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та її син [PERSON] мали об`єктивну можливість завчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини або про відмову від неї, однак не зробили цього. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Посилання позивача на те, що він є спадкоємцем першої черги за законом за правом представлення не приймається судом, з огляду на те, що мати позивача - [PERSON] , яка є спадкоємицею за заповітом, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] була живою та у даній справі є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Також обгрунтування права позивача на спадкування за правом представлення згідно правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року (справа № 539/2170/17), не може бути прийнятий до уваги, оскільки у справі № 539/2170/17 встановлені інші правовідносини, які не є аналогічними у даній справі. Зі змісту Постанови Верховного Суду від 26.09.2018 року вбачається, що померла баба за життя склала заповіт на свою доньку, яка померла раніше ніж відкрилась спадщина за заповітом, а тому син доньки і онук померлої баби має право на спадкування за законом за правом представлення як спадкоємець першої черги після смерті баби. Відповідно до\~ст.\~392\~ЦК України \~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи положення ст. 392 ЦК України існують дві підстави для визнання права власності у судовому порядку, якщо право власності не визнається, оспорюється іншою особою власника такого майна або у разі втрати ним документа, що підтверджує його право власності. У абзаці 1-2 пункту 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено: з урахуванням положень\~частини першої статті 15\~та\~статті 392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Під час судового розгляду та зі змісту позовної заяви вбачається, що оформлення прав на спадщину позивачу необхідно для отримання державної допомоги внаслідок знищення житлового будинку внаслідок пожежі. Гарантоване\~ст. 55 Конституції України\~й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. З встановлених обставин у справі, можна дійти висновку, що ані позивач [PERSON] , ані [PERSON] не стали власниками спадкового майна після смерті [PERSON] , оскільки у встановленому законом порядку не оформили право власності на житловий будинок, у зв`язку з чим не отримали документ, що посвідчує право власності на зазначене майно, а тому суд вважає, що позивач не є власником майна (житлового будинку) у розумінні ст. 392 ЦК України та у нього відсутній документ, що підтверджує право власності на зазначене майно, а тому посилання позивача на те, що він втратив такий документ є безпідставним. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~ власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~п. 1 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним було оформлено у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок, а тому положення ст. 392 ЦК України не підлягають застосуванню у даному випадку. Також, суд звертає увагу на те, що спадщина відкрилась у квітні 2005 року, після смерті [PERSON] , проте позивачем зазначено відповідачем у справі лише Смолянинівську сільську раду Новоайдарського району Луганської області. Проте, з матеріалів справи вбачається, що до кола спадкоємців після смерті [PERSON] 09.04.2005 року входили, крім позивача та третьої особи, також померлий [INFO] син спадкодавиці [PERSON] та рідний брат позивача [PERSON] , а тому суд доходить висновку, що Смолянинівська сільська рада Новоайдарського району Луганської області не є належним відповідачем у справі, з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 1274 ЦК України (у редакції, що діяла на момент відкриття спадщини ) спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~1275\~ЦК України відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавцем [PERSON] був складений заповіт на одну особу- її доньку [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] - [INFO] право на спадкове майно як спадкоємця першої черги за законом виникло у доньки померлої [PERSON] та її рідного брата [PERSON] , який на час відкриття спадщини був живий. Крім того, спадкоємцем четвертої черги за законом є позивач [PERSON] , а спадкоємцем п`ятої черги [PERSON] , який є рідним братом позивача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.\~\~ З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява [PERSON] є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір у разі відмови у позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed