Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання угод недійсними та стягнення грошових коштів, який уточнив у березні 2017 року, в якому посилався на те, що він мав намір придбати в розстрочку автомобіль і тому 24.12.2016 року підписав з ПП «Реферті» та ТОВ «Проспера-А.В.» два договори № 3672, додаток до договору № 3672 та акт. Після цього сплатив рахунок на суму 15750 грн. Пізніше йому стало відомо що дані договору не є договорами на розстрочку та купівлі автомобіля, а кредитування у групах у програмі «Доступний кредит». У додатку № 1 до цього договору визначено кількість щомісячних платежів, які має проплатити позивач, а саме по 1283,33 грн. із сумою позики 150000 грн. Вважає дані договори та додатки такими, що порушують його права як споживача та такими, що вчинені під впливом обману щодо обставин, які мають істотне значення. Просив визнати недійсним договір № 3672 від 24.12.2016 року, укладений між ПП «Реферті» та [PERSON], визнати недійсним акт прийому-передачі наданих послуг по договору № 3672 від 24.12.2016 року укладений між ПП «Реферті» та [PERSON], стягнути з ПП «Реферті» на корить [PERSON] кошти у розмірі 15750 грн., визнати недійсними договір № 3672 від 24.12.2016 року та додатки № 1 та № 2, укладені між ТОВ «Проспера-А.В.» та [PERSON], стягнути солідарно з ПП «Реферті» та ТОВ «Проспера-А.В.» витрати на правову допомогу у розмір 1500 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином. Суд розглядає справу заочно, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 24 грудня 2016 року між ПП «Реферті» та [PERSON] було укладено договір № 3672 про надання послуг із оформлення Договору на включення до Програми «Доступний кредит». Згідно п. 1.1 даного договору виконавець приймає на себе зобовязання здійснити наступні дії: забезпечити оформлення договору про участь в Програмі «Доступний кредит» між ТОВ «Проспера-А.В.» та замовником, надати інформаційно-консультативні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника в Програмі «Доступний кредит». Згідно пункту 2.1 цього договору оплата послуг Замовником здійснюється у розмірі 10,5% від суми позики, зазначеної в Додатку № 1 до Договору про участь в Програмі «Доступний кредит» між ТОВ «Проспера-А.В.» та Замовником, що становить 15750 грн. 24.12.2016 року згідно рахунку-фактури до договору № 3672 від 24.12.2016 року позивач сплатив кошти в сумі 15750 грн. за послуги згідно вказаного договору. Згідно п. 3.1 даного договору послуги вважаються прийнятими замовником, а даний договір вважається виконаним у повному обсязі сторонами після набуття чинності договору про участь в Програмі «Доступний кредит» між ТОВ «Проспера-А.В.» та замовником і діє протягом 180 місяців та/або до виконання сторонами усіх зобовязань згідно з договором про участь в Програмі «Доступний кредит» та додатками до нього. Факт отримання послуг замовником по даному договору оформлюється відповідним актом прийому-передачі наданих послуг. 24.12.2016 року між ПП «Реферті» та позивачем було підписано акт прийому-передачі наданих послуг, де зазначено, що виконавець виконав належним чином консультаційні та розяснювальні послуги. Стосовно ходу виконання, якості, а також результату виконання послуг замовник зауважень та претензій до виконавця не має. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 230 ЦК якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона яка застосувала обман, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку з вчиненням цього правочину. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобовязань, які виникли з правочину, і не повязане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно пункту 10 даної Постанови правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження введення його в оману під час укладання спірного договору № 3672 з ПП «Реферті» та акту приймання-передачі наданих послуг до договору № 3672 від 24.12.2016 року, доказів умислу у діях ПП «Реферті» при укладанні спірного договору. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання недійсним договору № 3672 від 24.12.2016 року, укладеного між ПП «Реферті» та [PERSON], визнання недійсним акту прийому-передачі наданих послуг по договору № 3672 від 24.12.2016 року, укладеного між ПП «Реферті» та [PERSON], стягнення з ПП «Реферті» на корить [PERSON] коштів у розмірі 15750 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 24 грудня 2016 року між ТОВ «Проспера-А.В.» та [PERSON] було укладено договір № 3672 про участь у Програмі «Доступний кредит», за умовами якого Товариство за згодою позичальника зобовязується вчинити від його імені певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у додатку № 1 до даного договору, на підставі ст. ст. 1046, 1048 ЦК України та на умовах діяльності Програми «Доступний кредит». Даний договір є договором про надання послуг, предметом якого є зобовязання доручені позивачем компанії здійснити певні дії, спрямовані на надання позики, на умовах діяльності Програми «Доступний кредит» Згідно додатку № 1 до договору № 3672 від 24.12.2016 року сторони погодили розмір платежів в сумі 1283,33 грн. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач є споживачем, при цьому, відповідно до п. 2 ст. 627 ЦК України до правовідносин за Договором з участю фізичної особи споживача застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Субєкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Позивачем не вносилися будь-які кошти на рахунок ТОВ «Проспера А.В.» з метою отримання позики, передбаченої умовами договору. Відповідно до п. 2.1.1 договору № 3672 від 24.122016 року для отримання безвідсоткової позики позичальник зобовязується своєчасно не пізніше 15 числа кожного місяця сплачувати платіж до Фонду позичальників, за рахунок якого Товариство надає грошові суми у безвідсоткову позику за Програмою «Доступний кредит». За змістом пунктів 5.1, 5.1 додатку № 2 до договору Товариство організовує захід з розподілу фонду позичальників, коли фонд позичальників є достатнім. Захід проводиться не рідше одного разу на два місяці. За відсутності заборгованості по сплаті платежів до фонду позичальників, позичальник програми має право брати участь у найближчому заході. Проте положення пунктів 9.7, 13 додатку № 2 до договору щодо умов повернення сплачених позичальником коштів, а саме: після закриття Програми «Доступний кредит» у випадку повного виконання платіжних зобовязань останнього позичальника у даній програмі, тобто після закінчення сплати всієї кількості платежів останнього позичальника у Програмі «Доступний кредит» є нікчемними, оскільки ставлять обовязок відповідача по поверненню коштів в залежності від виконання обовязку виконання платіжних зобовязань всіх позичальників даної Програми, не повязаних будь-якими зобовязаннями з позивачем. При цьому як в самому договорі, так і в додатку до нього відсутні відомості про кількість учасників Програми «Доступний кредит», графік виконання ними зобовязань, а також будь-яка дата можливого закриття Програми, зумовлює невизначеність у можливості повернення споживачу його коштів взагалі та ставить позичальника у вкрай невигідне становище порівняно з кредитором. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що даний договір здійснений з використанням нечесної підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання недійсними договору № 3672 від 24.12.2016 року та додатків № 1 та № 2, укладенихі між ТОВ «Проспера-А.В.» та [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера за складання позовної заяви про визнання договорів недійсними ТОВ «ДЕФЕНСОР» отримало від [PERSON] 1500 грн., однак позивачем не надано жодного підтвердження того, що ТОВ «ДЕФЕНСОР» має право надавати правову допомогу як фахівець в галузі права, тому позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Проспера-А.В.» на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. пропорційно задоволеним вимогам. З позивача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1653,60 грн.

Outcome: partial