overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до Святошинського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 листопада 2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2920. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 07 листопада 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Стосунки не склалися, зникло взаєморозуміння, кожен живе своїми інтересами, окремим життям, збереження шлюбу неможливе. Шлюбні відносини припинено, сім`я фактично розпалася. Збереження шлюбу неможливе. Просить шлюб розірвати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021р. відкрито провадження в порядку спрощеного без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб 07 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2920. Згідно свідоцтва про народження [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, тобто судом достовірно встановлено, що сім`я сторін перестала фактично існувати. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити їх інтересам, доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, які б спростовували позовні вимоги відповідачем суду надано не було, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області 31.01.2009 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №20. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що спільне життя з відповідачкою у них не склалося, вони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть; подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Вказав також, що від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , спір щодо їх місця проживання відсутній. У судове засідання позивач не з`явився, проте надійшла до суду письмова заява, в якій останній просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин. Про судові засідання остання повідомлялась належним чином. Також, на її адресу було направлено копію ухвали про відкриття провадження, в якій встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, однак, до теперішнього часу такого відзиву суду також не надано. За таких обставин, на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 31.01.2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, актовий запис №20. На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна між ними немає, спільне господарство вони не ведуть. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені, спільне життя суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 114, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2014 року. Вважає подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливим через різні погляди на життя. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачкою. Ухвалою суду від 13.09.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач надав заяву згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, на примирення не згоден. Відповідачка надала заяву згідно якої заявлені позовні вимоги визнала повністю, просила справу розглянути за її відсутності, на примирення не згодна. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв`язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 10.11.2014 року у Виконавчому комітеті Козацької селищної ради Бериславського району Херсонській області, актовий запис № 24, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 3). [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 4) Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін припинені. Причиною розпаду шлюбу став факт втрати взаєморозуміння та поваги між подружжям. Враховуючи вказані обставини, а також згоду відповідачки, суд приходить до висновку про те, що сторони дійшли до стійкого переконання про необхідність розірвання шлюбу, оскільки судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, у зв`язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 23 листопада 2007 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на права і обов`язки подружжя та ведення спільного господарства. Фактично шлюб припинив існування. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в заяві до суду просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, проти чого відповідач не заперечила. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2007 року, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідачка не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в заяві не заперечила. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла - за спільною згодою останніх та самої дитини (ст.160 СК України). Відповідно до положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає; у віці від десяти до чотирнадцяти років - її місце проживання є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше не встановлено за згодою між останніми та самою дитиною. Враховуючи те, що спору у сторін з приводу визначення місця проживання їх десятирічної доньки та трирічного сина не виникло, суд визначає місцем їх проживання разом з матір`ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та протягом останніх 6 років сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити і справу розглянути у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 1985 року. Шлюб перший, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, позивач не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 22 лютого 2001 року, від якого мають одну неповнолітню дитину. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на права і обов`язки подружжя та ведення спільного господарства. Фактично шлюб припинив існування. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в заяві до суду просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, проти чого відповідачка не заперечила. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2001 року, від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідачка не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідачка, в заяві не заперечила. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла - за спільною згодою останніх та самої дитини (ст.160 СК України). Відповідно до положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає; у віці від десяти до чотирнадцяти років - її місце проживання є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше не встановлено за згодою між останніми та самою дитиною. Враховуючи те, що спору у сторін з приводу визначення місця проживання їх семирічного сина не виникло, суд визначає місцем його проживання разом з матір`ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 25.11.2020, від якого неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позову зазначає, що відсутність порозуміння і різні погляди на життя та відношення до сімейних обов`язків, призвели до втрати фізичних, духовних зв`язків та фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства припинено, у шлюбі перебувають формально, однак в добровільному порядку розірвати шлюб відповідач відмовляється. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав, проти чого відповідач не заперечила. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2020, від якого мають неповнолітніх дітей не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач не заперечила. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина, яку прийняв батько позивача [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , усе своє майно заповів позивачу, який спадщину прийняв. Постановою Другої чернігівської нотаріальної контори від 08.12.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на указаний будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно з довідкою КП «Ніжинське МБТІ» від 28.10.2020 року вказаний житловий будинок не зареєстрований. Відповідно до довідки Кукшинської сільської ради від 19.09.2019 року станом на 15 квітня 1991 року в будинку по [ADDRESS] , який відноситься до типу робочого двору, проживали та були зареєстровані: [PERSON] голова двору, його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Оскільки спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її чоловік [PERSON] , то він на день смерті мав право на 2/3 частини указаного будинковолодіння. Оформити право власності на належну у порядку спадкування частку вказаного будинку позивач на цей час не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Таким чином, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадкових прав і вимушений звернутися до суду. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08\~вересня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче судове засідання у справі призначено на 08\~жовтня 2021 року, 09-00 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08\~жовтня 2021 року задоволено заяву позивача; замінено відповідача Кукшинську сільську раду Ніжинського району Чернігівської області на Вертіївську сільську раду Ніжинського району Чернігівської області; підготовче засідання відкладено на 08-30 год. 16 листопада 2021 року. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16\~листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 09-00 год. 20 грудня 2021 року. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Від представника відповідача Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області сільського голови Ф. Лозяна надійшла до суду заява, в якій він просив розглянути справу без його участі за наявними у справі доказами, поясненнями. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України не здійснювалося. Перевіривши зміст позову, дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса від 08 червня 2021 року № 112665 щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 005-24907-080113 від 08 січня 2013 року у розмірі 48 918,95 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вказаний виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору № 005-24907-080113 від 08 січня 2013 року, укладеного нібито між ним та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є протиправним, тобто таким, що вчинений з порушенням чинного законодавства України, оскільки нотаріус у момент вчинення виконавчого напису не переконався у тому, що позивачем (боржником) було отримано письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, відсутні докази безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відноситься до документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також нотаріус не врахував, чи було пропущено позовну давність. Позивач не отримував від відповідача жодних письмових повідомлень про наявність заборгованості і нотаріусом не перевірено, чи надсилалася така вимога та чи була вона отримана позивачем. Тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суд Чернігівської області від 29 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач і треті особи повідомлені про розгляд справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень; відзиву та пояснень на позов не подали. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Перевіривши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожного окремо та в сукупності,

Outcome: approved