Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 18 липня 2018 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. З грудня 2018 року шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх спільної дитини. Після розірвання шлюбу прізвище позивача просить залишити без змін. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. 03 лютого 2020 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги він визнає та не заперечує проти їх задоволення з огляду на наступне. 18 липня 2018 року між ним та позивачем був зареєстрований шлюб. До 21 серпня 2019 року вони проживали разом в Республіці Польща, після чого відповідач повернувся в Україну, а позивач з дочкою від першого шлюбу та їх спільною дочкою залишились проживати у Республіці Польща. З цього часу шлюбні відносини між ними припинені, шлюб почав носити формальний характер. Позивач в судове засідання не з`явилась, від представника позивача - [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1208, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18 липня 2018 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 18 жовтня 2018 року Бюро записів актів громадянського стану у м. Кемпно Великопольського воєводства Республіки Польща, актовий запис № 3008033/00/AU/2018/ [NUMBER] , перекладеним з польської мови на українську мову (а.с. 8-9), справжність підпису перекладача [PERSON] засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Новіковою Н.А., зареєстровано в реєстрі за № 640 (а.с. 10). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Причиною розпаду сім`ї стало розходження поглядів сторін на сімейне життя, а також втрата почуття любові та поваги один до одного, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні даного позову позивачем на рахунок управління державної казначейської служби у Чечелівському районі м. Дніпра було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за потрібне повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову про розірвання шлюбу, а саме 384,20 грн. (768,40 грн. / 2 = 384,20 грн.). Крім того, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 грн. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved