Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] В обґрунтування позову вказувала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007 року, шлюб зареєстровано у відділі РАЦС Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №914. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов»язки з ведення спільного господарства і виховання дитини. В даний час [PERSON] із сином проживають окремо, при цьому батько не надає коштів для утримання дитини. За таких обставин [PERSON] вважає спільне життя та збереження сім»ї неможливим. У зв'язку із цим, просила розірвати шлюб, стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, а також щомісяця по 1 000 грн. додаткових витрат на дитину. Крім того, просила зобов»язати [PERSON] брати участь у інших додаткових витратах на утримання дитини, що викликані особливими обставинами, а також стягнути з останнього по 500 грн. щомісяця на своє утримання до часу офіційного працевлаштування. [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просила про задоволення позовних вимог, при цьому не змогла пояснити про які додаткові витрати на утримання дитини, що викликані особливими обставинами йдеться у позові. [PERSON] проти позову заперечив, виказував бажання зберегти сім»ю та можливість добровільно утримувати дитину. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстровано 14.07.2007 року у відділі РАЦС Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №914. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. З пояснень позивача та відповідача вбачається, що вони не проживають однією сім'єю внаслідок постійних непорозумінь. Їхня сім'я розпалася, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2014 року сторонам надавався час для примирення тривалістю в один місяць, при цьому сторонами не вжито заходів щодо збереження шлюбу. Примирення між сторонами та збереження сім'ї не можливе, що підтвердила [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на ст.ст. 24, 112 СК України, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно з ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] проживає разом з матір»ю [PERSON] З довідки ТОВ «Науково-виробниче підприємство «ВІЛАН» від 11.03.2014 року вбачається, що [PERSON] працює в товаристві на посаді транспортного експедитора, регулярно отримує заробітну платню і не позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу дитині. Таким чином, оскільки батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним стягнути із [PERSON] на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку останнього. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Згідно ст. 180 СК України батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Позивач як однією із підстав своїх вимог посилається на додаткові витрати пов'язані із особливими обставинами та необхідністю стягнення з батька дитини щомісячно по 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Проте, позивачем факт здійснення регулярних щомісячних додаткових витрат на дитину у розмірі що перевищує 1000 грн., наявності особливих обставин та необхідності стягнення цих коштів до повноліття дитини належними та допустимими доказами підтверджений не був. Зі змісту ст. 76 СК України, на яку посилається позивач у своїх вимогах вбачається, що право дружини на утримання від чоловіка після розірвання шлюбу пов»язане із певними умовами та можливістю чоловіка надавати таку матеріальну допомогу. При цьому, законодавцем не визначено право на таке утримання до часу офіційного працевлаштування особи яка претендує на це утримання. З огляду на зазначене, враховуючи, що [PERSON] не зазначено обґрунтувань та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження умов та можливості утримання від чоловіка після розірвання шлюбу - дана вимога задоволенню не підлягає. Судові витрати з відповідача стягуються в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial