Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У грудні 2015 року за допомогою засобів поштового зв'язку юрисконсульт відділу позовної роботи і врегулювання спорів Управління претензійно-правового забезпечення АТ «Просто-страхування» Бузінський А.В. звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 11705,86 грн., яка була сплачена ПрАТ «Просто-страхування» на користь ТДВ «Експрес Страхування» за її регресною вимогою. Посилається на: поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що був укладений між ПрАТ «Просто-страхування» та ВАТ «Київський Річковий Порт» та забезпечував транспортний засіб «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER]; на вину [PERSON] - водія зазначеного автомобіля, у скоєнні ДТП, що підтверджено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.11.2014 року; на неповідомлення [PERSON] як водія забезпеченого транспортного засобу, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, страховика - ПрАТ «Просто-страхування» про настання дорожньо-транспортної пригоди 18.11.2014 року; на сплату ПрАТ «Просто-страхування» на користь ТДВ «Експрес страхування» страховику особи, автомобілю якої було завдано збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди страхового відшкодування у розмірі 11705,86 грн. Тому позивач в порядку регресу просить стягнути із відповідача понесені ним фактичні витрати по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу ТДВ «Експрес страхування» у розмірі 11705,86 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавала. А тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особа або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2014 року встановлено, що 20.08.2014 р. [PERSON], керуючи автомобілем «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] (власником автомобіля є ВАТ «Київський річковий порт») в м. Києві по вул. Якіра в м. Києві на перехресті рівнозначних доріг з вулицею Білоруською не надала переваги в русі автомобілю «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення та пошкодження автомобілів. [PERSON] визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.47-48). Цивільно-правова відповідальність ВАТ «Київський річковий Порт», власника транспортного засобу «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] застрахована в ПрАТ «Просто-страхування» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів оформленого полісом АС/9541273 від 17.12.2013 року зі строком дії до 19.12.2014 року (а.с.5). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] - власника автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER], який знаходився під його керуванням застрахована за договором добровільного страхування транспортних засобів № 209.14.2212382 від 11.01.2014 року в ТДВ «Експрес-страхування» (а.с.11-16). Відповідно до страхового акта ТДВ «Експрес-страхування» № 3.14.2098-1 від 29.08.2014 року подія, що сталася 20.08.2014 року була кваліфікована страховиком як страховий випадок за ризиком ДТП та прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 12215,86 грн. (а.с.10). Така виплата була здійснена [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням від 01.09.2014 року № 12424 (а.с.45). 03.10.2014 року ТДВ «Експрес-страхування» звернулося до ПрАТ «Просто-страхування» з регресною вимогою на суму 12215,86 грн. (а.с.9). Відповідно до страхового акта ПрАТ «Просто-страхування» № 102348 від 11.08.2015 року подія, що сталася 20.08.2014 р. була кваліфікована страховиком як страховий випадок за ризиком ДТП та прийнято рішення про виплату ПрАТ «Просто-страхування» страхового відшкодування у розмірі 11705,86 грн.(12215,86 грн. - 510,00 грн. франшиза) (а.с.6). Така виплата була здійснена, що підтверджується платіжним дорученням № 12542 від 12.08.2015 року (а.с.7). Відповідно до п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.4 невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. [PERSON], яка була особою, що керувала забезпеченим ПрАТ «Просто-страхування» транспортним засобом, згідно договору обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів оформленого полісом АС/9541273 не виконала свого зобов'язання передбаченого п.п.33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і не повідомила ПрАТ «Просто-страхування» про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 20.08.2014 року, що надало право ПрАТ «Просто-страхування» 07.10.2015 року направити ПАТ «Київський річковий порт» претензію про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (а.с.8). У листі-відповіді останнє повідомило, що про ДТП дізналося лише після отримання регресної вимоги та просило стягнути дану шкоду з [PERSON], оскільки остання на момент використовувала автомобіль у власних цілях (а.с.8). Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховику у строки і за умов визначених у п.п. 33.1.4. Отже, неправомірними винними діями [PERSON] було заподіяно матеріальний збиток автомобілю «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER], який компенсований коштами ПрАТ «Просто-Страхування» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином до ПрАТ «Просто-Страхування» перейшло право вимоги до [PERSON] щодо відшкодування понесених витрат. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли в судовому засіданні належне обгрунтування та підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved