Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання останніх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 10 листопада 2015 року між нею та відповідачами, належить квартира [ADDRESS]. У даній квартирі з 1989 року без права на житлову площу зареєстровані колишні власники квартири: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно умов вказаного договору купівлі-продажу відповідачі зобов'язалися звільнити квартиру та зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих у квартирі осіб до 20 листопада 2015 року. Але у порушення вимог договору [PERSON], [PERSON] та [PERSON] добровільно з реєстраційного обліку місця проживання у зв'язку із його зміною не знялися. Фактично відповідачі з часу відчуження квартири і по даний час не проживають за адресою: [ADDRESS], місце їх проживання позивачу не відоме. Відповідачі не приймають участі в утриманні жилого приміщення, не сплачують за комунальні послуги, та речі останніх у квартирі відсутні. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що відповідачі повинні бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, тому змушена звернутися до суду із даним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання її представник [PERSON] надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Одночасно просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про місце, час та дату судового засідання повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного. Із матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 2015 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - Продавці) та [PERSON] (далі - Покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4974. (а.с. 4). Відповідно до п. 9 вказаного Договору купівлі-продажу відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися звільнити квартиру та зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб до 20 листопада 2015 року. Згідно із витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 листопада 2015 року право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON] (а.с. 5). Із довідки форми № 3 за № 2938, виданої 01 грудня 2015 року Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора - 3» вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані без права на житлову площу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Актом обстеження житлово-побутових умов, складеного 07.12.2015 року депутатом Броварської міської ради Київської області встановлено, що у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], яка є власником даної квартири. На даній житловій площі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак останні у квартирі не проживають, речі їх відсутні, фактичне місце проживання не відоме (а.с. 7). Відповідно до даних довідки адресно-довідкового відділу ГУ ДМС, УДМС України в Київській області від 12.01.2016 та від 10.02.2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житлом, у зв'язку із відчуженням квартири позивачу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved