Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

У грудні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . У даному будинку крім позивача зареєстрована [PERSON] , яка за місцем реєстрації жодного дня не проживала, хоча перешкод у їх проживанні позивач не чинила. [PERSON] не є членом сім`ї позивача, її місце перебування позивачеві невідоме. Позивач вважає, що відповідач тривалий час, що становить понад 10 місяців на момент звернення до суду, у вказаному житлі не проживає та не користується ним без поважної причини, а тому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим будинком. У добровільному порядку відповідач [PERSON] не бажає знятися з реєстраційного обліку, її місце перебування позивачу не відоме, а тому позивач змушена звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник позивача\~ [PERSON] \~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги підтримав\~в повному\~обсязі,\~просив їх\~задовольнити,\~оскільки той\~факт,\~що відповідачі\~зареєстровані в\~її будинку\~перешкоджають позивачу\~в оформленні\~субсидії на\~оплату житлово-комунальних\~послуг,\~при цьому\~відповідач не\~несе витрат\~на утримання\~будинку,\~а її\~пенсії на\~його утримання\~не вистачає, що створює їй суттєві незручності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомила, відзив не надала. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача у судовому засіданні не заперечував проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи наявність усіх умов, передбачених\~ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 1991 року проживає по сусідству через город з позивачем [PERSON] з якою підтримує добросусідські відносини, щодня бачаться. Відповідача [PERSON] вона знає, оскільки дана особа є далекою родичкою її чоловіка. З [PERSON] свідок давно вже не бачилась, але іноді спілкується телефоном. Вона знає від [PERSON] , що остання зареєструвалась у будинку [PERSON] близько року назад, проте фактично вона ніколи там не проживала. Свідок підтвердила, що особисто ніколи не бачила [PERSON] у домоволодінні, належному [PERSON] . Заслухавши пояснення представника позивача, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Право власності позивача на даний будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори 16.03.2011 року за реєстровим №527. Право власності зареєстроване у Арбузинському об`єднаному комунальному підприємстві Бюро технічної інвентаризації 31.03.2011 року. Згідно довідок Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області №1947/06/19 від 26.11.2019 року, №3010/03/19 від 27.12.2019 року, крім позивача [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №2980 від 26.11.2019 року [PERSON] є одинокою та [PERSON] не входить до складу її сім`ї. Відповідно до актів, складених 12.06.2019 року та 04.12.2019 року за участю депутата Арбузинської селищної ради [PERSON] С.В. та сусідів [PERSON] та [PERSON] , у житловому будинку [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але ніколи за зазначеною адресою не проживала. Відтак, в будинку зі згоди власника зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка не є членом сім`ї позивача, ніколи в житловому будинку належному позивачу не проживала і добровільно не бажає знятися з реєстрації з попереднього місця проживання, чим створює власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Докази наявності поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні в матеріалах справи відсутні. Оскільки відповідач не є членом сім`ї позивачки, як власника житла, а тому відносини між сторонами повинні регулюватися главою 6 розділу ІІІ Житлового кодексу\~України (користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду). Проте вказана глава не містить підстав втрати права користування житлом у приватному секторі. Положення Житлового кодексу\~України дають підстави вважати, що норми глави 2 розділу III цього Кодексу (користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду) можуть застосовуватися до житлових правовідносин в приватному житловому фонді тільки в тих випадках, коли в гл. 6 ЖК є посилання на ці випадки або коли подібні житлові правовідносини не врегульовано нормами гл.6 і застосування до цих норм гл.2 не суперечить їх змісту. З положень глави 6 ЖК України, зокрема ст.163 ЖК України, вбачається можливість застосування до цих правовідносин деяких положень глави 2 ЖК України, зокрема ст.ст. 71,72 ЖК України, оскільки це не буде суперечити закону. Відповідно до\~ст.\~72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 71\~ЖК України встановлено граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим). В той же час згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України\~від 17\~липня 1997\~року №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до вимог ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.41 Конституції України, ч.ч.1-2 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відтак, за встановлених обставин суд вважає, що позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування належним позивачці житловим приміщенням внаслідок не проживання цієї особи в житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved