Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов`язати Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» здійснити перерахунок оплати послуг з централізованого опалення, які надавалися за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] з урахуванням показників індивідуального лічильника обліку теплової\~енергії, виходячи із об`ємів фактично використаної теплової енергії у період з 30 жовтня 2019 року по 01 січня 2020 року. Обґрунтовано позов тим, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та споживачем послуг з постачання теплової енергії за вказаною адресою. Під час чергової оплати послуг з постачання теплової енергії позивач дізналася, що у період з 30 жовтня 2019 року (початку опалювального сезону) до січня 2020 року їй було нараховано відповідачем 153694 грн. 11 коп. на підставі того, що термін повірки індивідуального лічильника обліку теплової енергії, встановленого в квартирі споживача, закінчився у вересні 2019 року, а повірений він був тільки в січні 2020 року. Тобто на позивача фактично було покладено відповідальність за несвоєчасну повірку лічильника. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті теплову енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, має відбуватись за рахунок суб`єктів господарювання, які надають послуги з електро- і газопостачання. Відповідальність за несвоєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки покладається на суб`єктів господарювання, які надають такі послуги. Таким чином, непроведення виконавцем періодичної повірки засобу обліку теплової енергії не є підставою для неврахування його показників, оскільки забезпечення проведення повірки є обов`язком виконавця послуг і невиконання такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду із даним позовом. Також позивач зазначає, що п.12 Правил № 630 передбачає можливість неврахування показників лічильника лише у разі його несправності, що не підлягає усуненню з моменту її виявлення. Оскільки лічильник був знятий на повірку і наступного дня знову встановлений, несправності в його роботі під час повірки виявлено не було, а тому відповідач повинен був врахувати зафіксовані показання лічильника, а нарахування за два місяці за опалення більше 150000 грн. є безпідставним, не відповідає дійсному обсягу споживання та порушує права споживача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28\~вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Представник відповідача надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що спірні правовідносини регулюються Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який не передбачає здійснювати за рахунок виконавця періодичну повірку лічильника. Крім того, відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» забороняється приймати до уваги показання приладів обліку, які вчасно не пройшли періодичну повірку, тому позивачу з 30 жовтня 2019 року до дати повірки лічильника нарахування за послуги з централізованого опалення здійснювались відповідно до показань вузла комерційного обліку. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за вказаною адресою, які надавалися АТ «Облтеплокомуненерго» на підставі договору, який оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. На підставі частини сьомої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який діяв на момент виникнення спірних відносин) такий договір є договором приєднання. Для обліку тепла в квартирі позивача встановлено лічильник. Як зазначено у позовній заяві, термін повірки вказаного лічильника закінчився у вересні 2019 року, а повірений він був у січні 2020 року. Вказані обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до копій актів про розпломбування від 21 січня 2020 року та прийняття приладу обліку після повірки від 22 січня 2020 року, періодичну повірку приладу обліку теплової енергії, встановленого в квартирі позивача, було проведено лише 22 січня 2020 року. Зобов`язальні відносини між сторонами врегульовані законодавством у сфері надання і споживання послуг з опалення, а саме Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та питної води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету\~Міністрів України\~21\~липня 2005\~року №\~630 з наступними змінами та доповненнями. Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 зазначеного Закону, до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який регулював спірні відносини до вступу в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) було передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою\~статті 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено,\~що споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до\~частин п`ятої,\~шостої статті\~21\~та частин\~п`ятої,\~шостої статті\~22\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~ціною послуги\~з постачання\~теплової енергії\~є тариф\~на теплову\~енергію для\~споживача,\~який визначається\~як сума\~тарифів на\~виробництво,\~транспортування та\~постачання теплової\~енергії. Послуга\~з постачання\~теплової енергії\~надається згідно\~з умовами\~договору,\~що укладається\~з урахуванням\~особливостей,\~визначених цим\~Законом,\~та вимогами\~правил надання\~послуг з\~постачання теплової\~енергії,\~що затверджуються\~Кабінетом Міністрів\~України,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Послуга\~з постачання\~гарячої води\~надається згідно\~з умовами\~договору,\~що укладається\~з урахуванням\~особливостей,\~визначених цим\~Законом,\~та вимогами\~правил надання\~послуг з\~постачання гарячої\~води,\~що затверджуються\~Кабінетом Міністрів\~України,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» також передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), зокрема визначено, що квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Згідно з пунктом 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Відповідно до пункту 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що за наявності засобу обліку теплової енергії оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду від 29.04.2020 у справі № 521/6670/18. Також суд зазначає, що постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 8\~липня 2015\~р.\~№ 474 затверджено Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт. Пунктами 7, 8 зазначеного Порядку передбачено, що виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Споживач забезпечує у зазначений в повідомленні строк доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки. Представником Акціонерного\~товариства «Облтеплокомуненерго»\~надано докази\~направлення позивачу повідомлення про необхідність проведення періодичної\~повірки лічильника датованого 20.05.2019, яке згідно чеку Укрпошти було відправлено 20.06.2019 (а.с. 34), але доказів про вручення цього повідомлення споживачу, суду не надано. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що жодних повідомлень про повірку лічильника позивач не отримувала, а коли дізналась про необхідність повірки лічильника, то така повірка була здійснена за її рахунок і порушень в роботі лічильника встановлено не було. Таким чином, оскільки в квартирі позивача був встановлений засіб обліку теплової енергії, єдиною підставою для переведення споживача на плату за послуги згідно з нормативами (нормами) споживання є виявлена несправність засобів обліку води, що не підлягає усуненню. Такі нарахування здійснюються лише з моменту виявлення несправності засобів обліку води. Відповідачем не надано суду доказів про несправність засобу обліку теплової енергії № 41566162, який встановлений в квартирі позивача, а тому відсутні підстави для нарахування плати за послуги з централізованого опалення за період з 30 жовтня 2019 року по 01 січня 2020 року відповідно до показань вузла комерційного обліку без врахування показань квартирного лічильника. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. А згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Оскільки в квартирі [PERSON] був встановлений засіб обліку теплової енергії, після повірки якого не було встановлено порушень у його роботі, але відповідач здійснив нарахування споживачу за теплову енергію за два місяці в розмірі 153694 грн. 11 коп., що не відповідає реальному споживанню і є явно завищеним, а тому суд знаходить підстави для захисту порушеного права шляхом зобов`язання АТ «Облтеплокомуненерго» провести перерахунок оплати послуг постачання теплової енергії в квартирі позивача за період з 30 жовтня 2019 року по 01 січня 2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] з урахуванням показників лічильника обліку теплової енергії, порушень в роботі якого під час повірки виявлено не було. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved