Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка, звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання, посилаючись на те, що в період з 13 квітня 1979 року по 17 серпня 1998 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають повнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та навчається на першому курсі денного відділення ФВ факультету Дніпропетровського державного інституту фізичної культури і спорту і на теперішній час потребує додаткової матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає, в зв'язку з чим, вона звернулась до суду з позовом про стягнення щомісячно з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з повноліття дитини і до закінчення нею навчання. В судове засідання позивачка не з'явилась, до суду надала заяву, згідно якої просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, а також згідно ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що в період з 13 квітня 1979 року по 17 вересня 1998 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 6, 7). Від спільного подружнього життя мають повнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4), яка проживає разом з позивачкою та навчається на першому курсі денного відділення ФВ факультету Дніпропетровського державного інституту фізичної кльтури і спорту (а.с. 5) і на теперішній час потребує додаткової матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає, в зв'язку з чим, позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення щомісячно з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача починаючи з повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення її навчання (а.с. 1). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, при цьому право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.ст. 200, 201 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, при цьому до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 СК України. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Позивачкою не надано доказів і судом не добуто того, що відповідач працює та має стабільний заробіток, що є необхідною умовою для визначення розміру аліментів у частці від його заробітку або доходу. Беручи до уваги викладене, враховуючи обставини вказані у ст. ст. 182, 84 СК України, а саме враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, а також положення ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а не з досягнення дитиною повноліття, суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача в судовому порядку аліменти на утримання повнолітньої дитини на навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 16 грудня 2014 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років, тобто до [INFO].Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки є працездатним та інших осіб на його утриманні не має. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial