Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , залишити малолітню [PERSON] на вихованні та постійному проживанні в родині її бабусі - [PERSON] ; стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти в розмірі по 1/4 заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . 02 червня 2020 року представником позивача подано до суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідачів аліменти у порядку статті 193 Сімейного кодексу України. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , в той час як позивач є її рідною бабою. З січня 2015 року батьки не опікуються дитиною. На даний час дитина проживає разом з позивачем та дідом - [PERSON] . Квартира в якій мешкає дитина на праві приватної власності належить позивачеві. Позивач працює, має стабільний дохід, за місцем роботи і за місцем проживання характеризується позитивно, у зловживанні алкогольних напоїв помічена не була, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзивів не позов не подавали. 19 лютого 2020 року на адресу суду надійшла письмова заява від імені [PERSON] , в якому останній просить розгляд справи провести без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог та ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.10). Згідно висновку від 04.02.2020 № 313/0/2-20 Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.73). У цьому ж висновку зазначено, що малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом з бабою за адресою: [ADDRESS] . Дитину виховують баба [PERSON] та дід [PERSON] . Вони забирають її з школи, систематично приходять на батьківські збори. Батьки дівчини школу зовсім не відвідують, з учителем по телефону не спілкуються. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150, 151 Сімейного кодексу України, ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в п.п. 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказав на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які порушують батьківські обов`язки та роз`яснив, що особи можуть бути позбавленні батьківський прав лише щодо дитини, яка не досягла повноліття, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, суд повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї статтею 150 Сімейного кодексу України. При цьому, позовна вимога про залишення малолітньої [PERSON] на вихованні та постійному проживанні в родинні її бабусі - [PERSON] задоволенню не підлягає , оскільки є передчасною. Призначити себе опікуном на малолітньою [PERSON] в порядку статті 243 Сімейного кодексу України, позивач не просила. Згідно з вимогами ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що малолітня [PERSON] на даний час проживає разом з позивачем, суд вважає за необхідне зобов`язати останню відкрити у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду рахунок у відділенні Державного ощадного банку України для зарахування аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial