Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрміськбуд Холдинг» про стягнення коштів, в якій просила стягнути з ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» на свою користь кошти у розмірі 399000,00 грн., судовий збір у розмірі 3990,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 14.08.2018 року між нею та ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого: ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» зобов`язався передати у власність (продати) окрему квартиру, яка знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] , а вона, у свою чергу, як покупець, зобов`язується прийняти у власність прийняти у власність (купити) Об`єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 Попереднього договору. 14.08.2018 року між сторонами було укладено Договір про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/5С-К408. На виконання п. 2.2 р. 2 Договору забезпечення Позивачем було сплачено Відповідачу кошти у розмірі 399000 грн 00 коп., вказана сума грошових коштів згідно п. 1.1 р. 1 Договору забезпечення зараховується до платежів за Основним договором. Між Позивачем та Відповідачем 16 квітня 2019 року було укладено Договір про розірвання Попереднього договору та Договір про розірвання Договору забезпечення. Відповідно до п. 3 Договору про розірвання Договору забезпечення грошові кошти у розмірі 399000 грн 00 коп., сплачені Відповідачу, повертаються Позивачу. Враховуючи те, що станом на дату подачі цього позову Відповідачем в добровільному порядку на виконання умов Договору забезпечення грошові кошти повернуті не були, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, від представника позивача - [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом установлено, що між [PERSON] та ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» 14 серпня 2018 року було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Басенко К.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №1223. Відповідно до п. 1.1 р. 1 Попереднього договору, сторони в строки встановлені в п. 1.4. р. 1 Попереднього договору зобов`язались укласти Договір купівлі-продажу квартири (надалі - Основний договір), відповідно до якого Відповідач зобов`язався передати у власність (продати) окрему квартиру, яка знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] , характеристики квартири вказані в п.п. 1.4.1 п. 1.4 р. 1 Попереднього договору, а Позивач зобов`язалася прийняти у власність (купити) Об`єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 Попереднього договору. Згідно п. 1.2 р. 1 Попереднього договору, виконання зобов`язання щодо укладання та нотаріального посвідчення Основного договору повинне бути забезпечене. Для підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін згідно з Попереднім договором щодо укладання та нотаріального посвідчення Основного договору та забезпечення виконання таких зобов`язань сторонами було укладено Договір про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/5С-К408 від 14 серпня 2018 року (далі - Договір забезпечення). На виконання п. 2.2 р. 2 Договору забезпечення Позивачем було сплачено Відповідачу кошти у розмірі 399000 грн 00 коп., вказана сума грошових коштів згідно п. 1.1 р. 1 Договору забезпечення зараховується до платежів за Основним договором. Позивачем було виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Однак, Відповідач свої зобов`язання за вищевказаними договорами не виконав та не уклав із Позивачем Основний договір та не передав у власність вищевказану квартиру. Згідно з Актом звіряння взаємних розрахунків від 16.04.2019 року заборгованість Відповідача на користь Позивача становила 399000 грн 00 коп. Між Позивачем та Відповідачем 16 квітня 2019 року було укладено Договір про розірвання Попереднього договору та Договір про розірвання Договору забезпечення. Відповідно до п. 3 Договору про розірвання Договору забезпечення грошові кошти у розмірі 399000 грн 00 коп., сплачені Відповідачу, повертаються Позивачу. Згідно з п. 4.3 р. 4 Договору забезпечення повернення грошових коштів здійснюється після укладання Відповідачем щодо Об`єкту, характеристики якого вказані в п.п. 1.4.1 п.1.4 р. 1 Попереднього договору, нового Попереднього договору та нового Договору про забезпечення виконання зобов`язань з третьою особою, та повної оплати такою третьою особою суми коштів, що передбачена новим Договором про забезпечення виконання зобов`язань, але не пізніше 1 (одного) року з дати розірвання Договору. Тобто, в будь-якому випадку сплачені кошти мали бути повернуті Позивачу не пізніше 1 (одного) року з дати розірвання Договору. З матеріалів справи вбачається, що позивачем 26.06.2020 року направлено Відповідачеві в порядку досудового врегулювання лист-вимогу про повернення коштів, але відповіді не отримала та відповідачем в добровільному порядку на виконання умов Договору забезпечення грошові кошти повернуті не були. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 526, 629, 635 ЦК України. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відтак, з огляду на встановлені обставини, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог до відповідача про стягнення коштів на суму 399000,00 грн. на користь позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що суд позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. В частині стягнення судових витрат на користь позивача, суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню відповідно до правил ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved