Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

У грудні 2018 року позивачі звернулись до суду з позовом до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування якого зазначили, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка на час смерті мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 24.07.2014 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №240/2014 після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно із заповітом, посвідченим Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 24.06.2000 року за реєстровим №1-304, [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожній. За даними державного нотаріального архіву ГУЮ в Запорізькій області, вказаний заповіт не скасовувався, не змінювався. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка на час смерті мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , ще за життя відмовилась від своєї частки спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожній. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на квартиру [ADDRESS] . Спадкоємці за законом після смерті [PERSON] відсутні. Постановами нотаріуса Першої Запорізької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області Нестеренко О.М. № 2573/02-31 та № 2574/02-31 від 06.11.2018 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис № 7339755 про обтяження (арешт нерухомого майна), згідно якого 06.06.2008 року Першою Євпаторійської державної нотаріальною конторою (97404, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Дьомишева,100-А) на підставі повідомлення № 8577 від 23.05.2000 року прокуратури м. Євпаторія було зареєстровано обтяження на все невизначне майно, яке належить [PERSON] (Причина відсутності коду: архівний запис, [ADDRESS] ), додаткові дані: архівний номер 2024134SYMFEROPOL901, архівна дата: 24.05.2000, дата виникнення: 24.05.2000, №реєстратора: 57448-101, внутр. № А301653926F142302256, комментарий: Є-37-2000. На теперішній час позивачі не мають можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом кожна на 1/2 частку квартири та державну реєстрацію цих свідоцтв у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з тим, що по-перше, згідно з нормами чинного законодавства повідомлення №8577 від 23.05.2000 прокуратури м. Євпаторія, на підставі якого Першою євпаторійською державною нотаріальною конторою було накладено обтяження №7339755, зберігалось три роки та у зв`язку зі спливом строку його зберігання знищено, по-друге, на час накладання цього обтяження (24.05.2000 року) не зазначались ідентифікаційні коди, дата народження боржника не вказувалась, не зазначалась адреса реєстрації боржника, а тільки адреса мешкання, заборона накладалась за місцем знаходження майна, по-третє, Автономна Республіка Крим відноситься до тимчасово окупованої території і має особливий правовий режим, тому ідентифікувати особу боржника з особою спадкодавця не має юридичної можливості, тому що листування з тимчасово окупованою територією відсутнє, відправити туди нотаріальні запити щодо надання додаткових даних по обтяженню неможливо, отримати відповіді на запити також юридично неможливо, по-четверте, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасового окупованій території України» від 15.0.42014 року №1207, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків на території України. Позивачі зазначають, що вказаний арешт не пов`язаний із спадковим майном, цей арешт по суб`єкту, де ПІБ боржника - [PERSON] , дата народження, місце народження, адреса реєстрації та ідентифікаційний код якої невідомі, але збігається із ПІБ спадкодавця - гр. [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податку - [NUMBER] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також, вказаний арешт не по об`єкту і він не накладений на квартиру [ADDRESS] , яка належить спадкодавцю на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради міста Запоріжжя 19.12.1997 року, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 10.02.1998 року, про що записано у реєстровій книзі за №259, реєстровий №37370, але зняти його неможливо, так як всі дані по цьому арешту знаходяться на тимчасово окупованій території в Автономній Республіці Крим, до якої неможливо направляти поштову кореспонденцію, неможливо отримати будь-яку інформацію та направити відповідні запити щодо зняття арешту або будь-яких даних по ньому. З огляду на вказане, [PERSON] і [PERSON] у позові просять визнати за кожною з них право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачі не з`явились, подали заяви про слухання справи без їх участі, на задоволенні позову наполягають та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без їх участі та просить прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Нотаріус Першої Запорізької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області Нестеренко О.М. разом з матеріалами спадкової справи № 240/2014, відкритої [INFO] року після померлої [PERSON] , надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.ч. 1,2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено та доведено матеріалами спадкової справи, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка на час смерті мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] 24.06.2000 року склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори Процюк Н.П. та зареєстровано в реєстрі за № 1-304. Згідно з вказаним заповітом, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого належну їй квартиру [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожній. За даними державного нотаріального архіву ГУЮ в Запорізькій області, вказаний заповіт не скасовувався, не змінювався. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 19.12.1997 року, виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради. На підставі заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 24.07.2014 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №240/2014 після померлої [INFO] [PERSON] . Заявою № 536 від 24.07.2014 року [PERSON] , [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , відмовилась від прийняття спадщини після [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній. [PERSON] померла [INFO] . Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 29,58 кв.м. (житловою площею 15,65 кв.м). Спадкоємці за законом після смерті [PERSON] відсутні. Згідно довідки МКП «Основаніє», відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.11.2018 [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 21.11.1973 по [INFO] (померла [INFO] ). Постановами нотаріуса Першої Запорізької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області Нестеренко Ольги Миколаївни за № 2573/02-31 та № 2574/02-31 від 06.11.2018 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис № 7339755 про обтяження (арешт нерухомого майна), згідно якого 06.06.2008 року Першою Євпаторійської державної нотаріальною конторою (97404, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Дьомишева,100-А) на підставі повідомлення № 8577 від 23.05.2000 року прокуратури м. Євпаторія було зареєстровано обтяження на все невизначне майно, яке належить [PERSON] (Причина відсутності коду: архівний запис, [ADDRESS] ), додаткові дані: архівний номер 2024134SYMFEROPOL901, архівна дата: 24.05.2000, дата виникнення: 24.05.2000, № реєстратора: 57448-101, внутр. № А301653926F142302256, комментарий: Є 37-2000. 24.07.2014 року державним нотаріусом в рамках спадкової справи № 240/2014 після померлої [PERSON] на адресу Мирнівської сільської ради Джанкойського району було направлено запит, з якого вбачалось, що відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 24.07.2014 року № 37957244, було виявлено наявність заповіту складеного від імені померлої [PERSON] , у зв`язку з чим нотаріус просила повідомити, чи був зазначений заповіт скасований, або змінений. Згідно відповіді № 190/02-31 від 06.08.2014 року, виконкомом Мирнівської сільської ради Джанкойського району Республіки Крим посвідчувався заповіт в реєстрі № 276 від 29.09.2004 року [PERSON] , [INFO] , яка жива та мешкає на території Мирнівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності е непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 ЦК України. Згідно із ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з підпунктом 4.15. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до положень підпункту 4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. Згідно з підпунктом 4.17. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчим органом, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Згідно із ст. 24. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно. Згідно із ст.26, з п. 9 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду, а державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно із п. 2 постанови №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606- XIV «Про виконавче провадження». З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2018 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя позивачами була подана позовна заява про зняття обтяження з майна боржника, накладеного 24.05.2000 року Першою Євпаторійською державною нотаріальною конторою, яка є реєстратором обтяження № 7339755 на все майно [PERSON] . [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2018 року (справа №334/8623/18, провадження №2/334/4096/18) у відкритті провадження у справі було відмовлено. Таким чином, на теперішній час склалася ситуація, при якій позивачки не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та здійснити державну реєстрацію цих свідоцтв у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки згідно вимог чинного законодавства, повідомлення Прокуратури м. Євпаторія № 8577 від 23.05.2000 року, на підставі якого Першою євпаторійською державною нотаріальною конторою було накладено обтяження №7339755, має строк зберігання лише три роки та у зв`язку зі спливом вказаного строку було знищено. Крім того, на час вчинення спірного обтяження (24.05.2000 року) не зазначались повні персональні данні боржника (дата народження, ІПН, адреса реєстрації, місце народження, тощо), а зазначалась лише адреса мешкання такої особи і заборона накладалась за місцем знаходження майна, належного боржникові. Станом на теперішній час Автономна Республіка Крим відноситься до тимчасово окупованої території і має особливий правовий режим, тому ідентифікувати особу боржника, зазначеного у реєстрі з особою спадкодавці [PERSON] , 1929 року народження не має юридичної можливості, оскільки листування з тимчасово окупованою територією відсутнє, можливість надіслати АР Крим нотаріальні запити щодо надання додаткових даних по обтяженню, а так само отримати відповіді на них не є можливим,. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасового окупованій території України» від 15.0.42014 року №1207, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків на території України. З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось учасниками процесу, що вказаний арешт не пов`язаний із спадковим майном, оскільки він зазначений по суб`єкту, де ПІБ боржника - [PERSON] , дата народження, місце народження, адреса реєстрації та ідентифікаційний код якої невідомі, але збігається із ПІБ спадкодавці [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, вбачається, що вказаний арешт було вчинено не по об`єкту (майну) він не накладений на квартиру [ADDRESS] , яка належала спадкодавці [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради міста Запоріжжя 19.12.1997 року, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 10.02.1998 року, про що записано у реєстровій книзі за №259, реєстровий №37370. В огляду на вказане, вбачається, що, зняття арешту в позасудовому порядку є неможливим, так як всі необхідні дані по ньому знаходяться на тимчасово окупованій території в Автономній Республіці Крим, а право позивачок на вільне володіння, користування та розпорядження належним їм майном порушується наявністю такого запису в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначається як тимчасово окупована територією. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 282/20595. видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на вказане, вивчивши всі надані суду письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог, а відтак вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved