Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

У вересні 2021 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання позивача до досягнення трирічного віку їх спільною дитиною, [PERSON] , [INFO] , у твердій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони 17.11.2019 року уклали шлюб, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені. На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на утриманні позивача, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, до початку судового розгляду надала до суду заяву, в якій виклала прохання про розгляд справи без її участі та підтримала позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання двічі не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзивів на позов не надав, письмових заяв по суті спору та з процесуальних питань не подав, що відповідно до ст.280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 17.12.2021 р. була постановлена ухвала суду. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми матеріальні права, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 19 листопада 2019 року перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.11.2019. Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 25.02.2020 року (актовий запис № 19). За ствердженням позивача, яке відповідачем не спростоване, сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до\~ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2\~ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4\~ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Водночас суд звертає увагу, що ст. 84 СК України закріплює право на одержання матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку саме за дружиною, жінкою, а не за одним з батьків, з яким залишилась проживати дитина. На переконання суду, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги. Відтак, у ст. 84 СК України фактично закріплена презумпція можливості батька дитини надавати матеріальну допомогу матері дитини, спростування якої покладається саме на батька. Тобто саме на батька покладається тягар доказування відсутності у нього можливості надавати таку допомогу. Оскільки відповідач відзив на позов не подав, суд виходить з доведеності того факту, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу як матері своєї дитини. Вирішуючи питання про розмір допомоги, суд виходить з того, що заявлений позивачем розмір аліментів не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає вимогам розумності та справедливості. При ухваленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Суд також вважає за необхідне на підставі ст.430 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи вищенаведене,\~на підставі\~ст.\~ст.7,\~84\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved