Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач ПрАТ «СГ «ТАС» звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи тим, що 23 квітня 2009 року між [PERSON] та ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір № ДКТЗ/014496 добровільного страхування наземного транспорту, а саме автомобіля FORD Mondeo, номерний знак [NUMBER]. Строк дії договору з 24 квітня 2009 року по 23 квітня 2010 року, вигодонабувачем за вказаним договором був ПАТ «Державний ощадний банк України». У зв'язку з настанням страхового випадку 11 серпня 2009 року та у виконання умов договору страхування позивач сплатив відповідачу ПАТ «Державний ощадний банк України» 197 618 грн. 27 коп. Разом з тим, 24 жовтня 2011 року від ПАТ «ВіЕйБі Страхування» надійшов запит до позивача, з якого вбачається, що 6 квітня 2009 року [PERSON] уклав з ПАТ «ВіЕйБі Страхування» також договір добровільного страхування наземного транспорту № 120101-010-0021/09, а саме автомобіля FORD Mondeo, номерний знак [NUMBER]. Строк дії договору з 7 квітня 2009 року по 6 квітня 2010 року, вигодонабувачем за вказаним договором був ПАТ «Державний ощадний банк України». Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2013 року встанволено, що договір страхування, укладений між [PERSON] та ПрАТ «СГ «ТАС», є нікчемним. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» 197 618 грн. 27 коп., як безпідставно отриманих коштів, 3% річних у розмірі 22 674 грн. 67 коп. за безпідставне користування банком вказаними коштами та інфляційне збільшення у розмірі 28 919 грн. 50 коп., а всього 248 303 грн. 44 коп., а з [PERSON] - 12 473 грн. 10 коп., тобто різниці між виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 27 073 грн. 10 коп. та розміром страхової премії 14 600 грн. У судовому засіданні представник позивача неодноразово змінювала позовні вимоги. Востаннє, збільшила позовні вимоги та просила стягнути солідарно з відповідачів ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 197 618 грн. 27 коп., як безпідставно отриманих коштів, 3% річних у розмірі 25 257 грн. 24 коп. за безпідставне користування банком вказаними коштами та інфляційне збільшення у розмірі 32 328 грн. 69 коп., а всього 255 204 грн. 20 коп., а також з [PERSON] - 12 473 грн. 10 коп. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи його безпідставністю та надала письмові заперечення (а.с. 50-53). Зазначила, що перерахування коштів позивачем банку відбулося на підставі чинного договору страхування та у добровільному порядку. Крім того, на думку представника відповідача, ПАТ «Державний ощадний банк України» є добросовісним набувачем. Зазначені обставини, є підставами для відмови у задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 квітня 2009 року між [PERSON] та ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір № ДКТЗ/014496 добровільного страхування наземного транспорту, а саме автомобіля FORD Mondeo, номерний знак [NUMBER]. Строк дії договору з 24 квітня 2009 року по 23 квітня 2010 року, вигодонабувачем за вказаним договором був ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 4-5). У зв'язку з настанням страхового випадку 11 серпня 2009 року та у виконання умов договору страхування позивач сплатив відповідачу ПАТ «Державний ощадний банк України» 197 618 грн. 27 коп. (а.с. 9), що також визнається сторонами. Також у виконання умов договору страхування та рішення суду позивачем виплачено [PERSON] 27 073 грн. 10 коп. страхового відшкодування (а.с. 10). 24 жовтня 2011 року від ПАТ «ВіЕйБі Страхування» надійшов запит до позивача, з якого вбачається, що 6 квітня 2009 року [PERSON] уклав з ПАТ «ВіЕйБі Страхування» також договір добровільного страхування наземного транспорту № 120101-010-0021/09, а саме автомобіля FORD Mondeo, номерний знак [NUMBER]. Строк дії договору з 7 квітня 2009 року по 6 квітня 2010 року, вигодонабувачем за вказаним договором був ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.11-12). Тобто договір страхування № 120101-010-0021/09 транспортного засобу FORD Mondeo, номерний знак [NUMBER], [PERSON] був укладений з ПАТ «ВіЕйБі Страхування» до укладення ним договору № ДКТЗ/014496 страхування з ПрАТ «СГ «ТАС». Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2013 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СГ «ТАС» до ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON], третя особа ПАТ «ВіЕйБі Страхування» про стягнення коштів відмовлено (а.с. 21-25). Разом з тим, вказаним рішенням суду встановлено, що договір страхування, укладений між [PERSON] та ПрАТ «СГ «ТАС», є нікчемним, оскільки [PERSON] знав про укладений договір страхування з ПАТ «ВіЕйБі Страхування», але умисно приховав цей факт від ПрАТ «СГ «ТАС» (абз. 11 арк. 3 рішення). Також вказаним рішенням суду зазначено про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до ПАТ «Державний ощадний банк України» у зв'язку з тим, що він не є стороною нікчемного договору страхування, внаслідок чого у суду відсутні підставі для застосування правил ст. 216 ЦК України та роз'яснено позивачу звернутись з відповідним позовом у порядку глави 83 ЦК України (абз. 6, 7 арк. 4 рішення суду). Вказані обставини не потребують доказування, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином позовні вимоги ПрАТ «СГ «ТАС» до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів у розмірі 197 618 грн. 27 коп. підлягають задоволенню, як безпідставно набуті кошти останнім. Разом з тим, доводи представника відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» про те, що перерахування вказаних коштів банку відбулося на підставі чинного договору страхування не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки нікчемний договір страхування не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Тобто він є нікчемним з часу його укладення. Також доводи представника відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» про добровільність перерахування позивачем коштів банку, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки на час здійснення такого перерахування позивачу не було відомо про інший договір страхування, укладений між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Страхування». Суд дійшов висновку і про безпідставність доводів представника відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з добросовісністю набувача - ПАТ «Державний ощадний банк України», оскільки ПАТ «Державний ощадний банк України» не є добросовісним набувачем перерахованих позивачем коштів у розумінні ч. 1 ст. 388 ЦК України, так як за договором добровільного страхування наземного транспорту № 120101-010-0021/09 від 6 квітня 2009 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Страхування», вигодонабувачем був ПАТ «Державний ощадний банк України». При цьому, суд враховує і положення ч. 2 та ч. 3 ст. 1212 ЦК України, відповідно до яких положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зокрема, такі положення застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Позовні вимоги про стягнення з відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» 3% річних у розмірі 25 257 грн. 24 коп. за безпідставне користування банком коштами та інфляційне збільшення у розмірі 32 328 грн. 69 коп. на підставі ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Разом з тим, такі позовні вимоги позивачем не заявлені, а суд відповідно до ст. 11 ЦПК України при розгляді справи не вправі вийти за межі заявлених ними вимог. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] 12 473 грн. 10 коп., як різниці між виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 27 073 грн. 10 коп. та розміром страхової премії 14 600 грн., то вони задоволенню не підлягають, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 30 жовтня 2013 року за наслідками розгляду заяви ПрАТ «СГ «ТАС» про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «СГ «ТАС» в особі Луганської філії, третя особа ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Луганської філії про стягнення шкоди,завданої порушенням прав споживачів в зв'язку з невиконанням умов договору страхування та розірвання договору страхування, рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 16 листопада 2010 року скасовано, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено та стягнуто з останнього 27 073 грн. 10 коп. Вказане рішення набуло законної сили 11 листопада 2013 року. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь позивача пропорційно до суми задоволених вимог, тобто у розмірі 1 976 грн. 18 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial