Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що разом із [PERSON] та [PERSON] є співвласниками у рівних частках квартири [ADDRESS] . На сьогоднішній день між ним та відповідачами як співвласниками квартири відсутня будь-яка домовленість, виникають непорозуміння та суперечки з приводу реєстрації за ним права власності належної йому частки спірної квартири. Оскільки зареєструвати права власності на частку у спільному майні [PERSON] не може у зв`язку із відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на спірну квартиру, [PERSON] та [PERSON] відмовляються надати оригінал правовстановлюючого документа, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином шляхом надіслання повістки за зареєстрованим місцем проживання, тому відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 09.09.1994 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). 08.05.2021 року [PERSON] направлено [PERSON] та [PERSON] досудову вимогу про надання добровільної згоди та оригіналу свідоцтва про право власності на житло разом із технічною документацією для внесення відомостей до Державного реєстру прав та отримання документу, що посвідчує право власності, нового зразка - інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7), що підтверджується описом вкладень у цінний лист, накладними АТ «Укрпошта» та фіскальними чеками (а.с. 8). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної сумісної власності, їх частки у праві власності на цю квартиру не визначені, є рівними, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів. При цьому, клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. 00 коп. не підтверджені фактами реального надання послуг адвоката на вказану суму саме по цій цивільній справі. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу в указаній сумі є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. У зв`язку з чим, суд вважає правильним та доцільним частково стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу, а саме у розмірі 1 250 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: approved