Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 26 липня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Вважає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки вони не змогли створити нормальних сімейних стосунків, що і призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають. Спору про розподіл майна та місця проживання дітей не мають. Оскільки, їх шлюб існує лише юридично, вона звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 липня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 232, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданим 26 липня 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про їх народження серія [NUMBER] виданим 28 січня 2015 року та серія [NUMBER] виданим 25 жовтня 2016 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітніх дітей, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача та користь позивача 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved