Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] (далі - позивач1), [PERSON] (далі - позивач2), [PERSON] (далі - позивач3), [PERSON] (далі - позвач4) звернулися до суду з позовом до ТОВ «Авіакомпанія «Браво», у якому просили стягнути з останнього на їх користь: у відшкодування вартості втрачених з його вини фотоапарата Cannon EOS та ноутбука Asus Zenbook у сумі 101 637, 30 грн. і 50 927 грн. відповідно; моральну шкоду, завдану протиправними діями відповідача у розмірі 160 000 грн., з яких по 50 000 тисяч [PERSON] і [PERSON] , а також по 30 000 грн. [PERSON] і [PERSON] ; понесених фактичних витрат у розмірі: 280 грн. - консультація лікаря невролога, проведена 16.06.2018 року [PERSON] , 180 грн. - консультація лікаря-педіатра, проведена 15.06.2018 року [PERSON] , 280 грн. - консультація лікаря-педіатра, проведена 15.06.2018 року [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 14 червня 2018 року в якості пасажирів, знаходилися на борту повітряного судна UR - CPR, експлуатантом якого є ТОВ «Авіакомпанія Браво», рейс 4406 «Анталія-Київ», який здійснював переліт з Республіки Туреччина в Україну. Під час заходу на посадку в аеропорту МА «Київ» (Жуляни) вищезазначене повітряне судно зазнало аварії, в результаті якої їм спричинено тілесні ушкодження, майнову та моральну шкоду. Позивач2 почала страждати на посттравматичний синдром, їй необхідна тривала реабілітація у медичних закладах. Позивач1 почав скаржитися на відчуття тривоги, порушення сну, тупий біль в грудній клітині. Позивач3 почав скаржитися на закладеність носа, хропіння, підкашлювання. Позивач4 мав нежить, кашель. Позивачі зверталися до відповідача з проханням відшкодування шкоди, однак відповіді від нього не отримали, шкода не була відшкодована. На підставі наведеного, звернулися з відповідним позовом. 23.01.2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами позовного провадження в загальному порядку. 19.03.2019 року від відповідача надійшов відзив. 02.10.2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Авіакомпанія Браво» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Призначиено справу до судового розгляду по суті на 12.12.2019 року на 15.00 год. у приміщенні Шевченківського районного суду зал/каб.№ 402 (м. Київ, вул.Дегтярівська, 31а). 30.10.2020 року від позивача2 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що 14 червня 2018 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якості пасажирів знаходилися на борту повітряного судна UR - CPR, експлуатантом якого є ТОВ «Авіакомпанія Браво», рейс 4406 «Анталія-Київ», який здійснював переліт з Республіки Туреччина в Україну. Як зазначають позивачі, під час заходу на посадку в аеропорту МА «Київ» (Жуляни) вищезазначене повітряне судно зазнало аварії, в результаті якої їм завдано збитки, а також указаний факт відобразився на їхньому здоров`ї та емоційному стані. Згідно консультативного заключення від 15.06.2018 року (клініка « [INFO] ») [PERSON] встановлено діагноз «о.риноаденоидит» (а.с.22 т.1), вартість консультації 180 грн (а.с.27 т.1). Згідно консультативного заключення від 15.06.2018 року (клініка « [INFO] ») [PERSON] встановлено діагноз «о.риноаденофарингит, трахеит» (а.с.23 т.1), вартість консультації 280грн (а.с.28 т.1). Згідно консультативного заключення від 16.06.2018 року (клініка « [INFO] ») [PERSON] встановлено діагноз «посттравматичний синдром» (а.с.24 т.1), вартість консультації 280 грн (а.с.26 т.1). Згідно консультативного заключення від 18.06.2018 року (клініка «Здорові та Щасливі») [PERSON] встановлено попередній діагноз «Гостра міжреберна невралгія; Гостра реакція на стрес; диссомнія; кардіалгія?» (а.с.25 т.1). 04.07.2018 року позивачі направили відповідачу претензії про виплату компенсацій. 04.07.2018 року представнику позивачів від Бюро з розслідування авіаційних подій надійшов лист, у якому останній зазначив, що по факту аварії судна UR - CPR, експлуатантом якого є ТОВ «Авіакомпанія Браво», рейс 4406 «Анталія-Київ», створено комісію з технічного розслідування авіаційної події, по завершенні якої комісія підготує звіт (а.с.11 т.1). По факту аварії судна UR - CPR, експлуатантом якого є ТОВ «Авіакомпанія Браво», рейс 4406 «Анталія-Київ» слідчим відділом Солом`янського управління поліції внесено відомості до ЄРДР за №12018100090006584 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.276 КК України (а.с.7 т.1). 01.08.2018 року відповідач у відповідь на претензію від 04.07.2018 року [PERSON] надіслав лист, у якому зазначив, що на підставі звіту Бюро з розслідування авіаційних подій надасть відповідь на указану претензію (а.с.155 т.1). За вимогами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 3 Повітряного кодексу України, ст. 42 Закону України «Про транспорт», ст. 10 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено - чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України; якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені Законами України (Кодексами України), застосовуються правила міжнародного договору. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 року Україна підтвердила свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР та СРСР до проголошення незалежності. За вимогами ст.11 Повітряного кодексу України, ст. 908 ЦК України, при виконанні повітряних перевезень, перевізник зобов`язаний дотримуватись Загальних правил повітряних перевезень, які визначають Умови перевезення та відповідальність перевізника, зокрема. За перевезення пасажирів і багажу. Також ст. 908 ЦК України передбачає, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. За ст. 910 ЦК України договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 100 Повітряного кодексу України авіаперевізник несе відповідальність за втрату або шкоду, заподіяну під час перевезення пасажирів, багажу, вантажу та пошти відповідно до вимог і правил, передбачених міжнародними договорами України, законодавством України, в тому числі авіаційними правилами України, розмір якої має бути однаковим для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Пунктом 1 глави 1 розділу XXVI Правил повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу, затверджених наказом Державної авіаційної служби України №1239 від 26.11.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.02.2019 за № 141/33112 (надалі - Правила), передбачено, що авіаперевізник відповідає за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, виключно у разі, якщо подія, яка стала причиною загибелі або тілесного ушкодження, відбулася на борту повітряного судна або під час посадки чи висадки пасажира на/з борт(у) повітряного судна. Главою 4 розділу XXVI цих Правил визначено, що авіаперевізник не може виключити чи обмежити свою відповідальність за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, за умов, зазначених у главі 1 цього розділу, сумою у розмірі 250000 СПЗ для кожного пасажира, а розділом XXVII цих Правил передбачені загальні положення щодо порядку пред`явлення претензій та подачі позовів, й зокрема зазначено, що позов про відшкодування завданої авіаперевізником шкоди під час повітряного перевезення може бути поданий відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені Монреальською конвенцією та законодавством України, без шкоди правам інших осіб на звернення до суду (Закон України «Про приєднання України до Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень» від 17.12.2008). Відповідно до розділу XXVII Правил, перерахунок сум, зазначених у СПЗ, у національну валюту здійснюється відповідно до вартості валют у СПЗ згідно з курсом Національного банку України на дату ухвалення судового рішення чи прийняття авіаперевізником рішення щодо претензії пасажира. Частинами 1-4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про недоведеність та необґрунтованість підстав для стягнення моральної шкоди, позивачі не надали, в тому числі, не довели вчинення відповідачем протиправного діяння та факту заподіяння моральної шкоди діями відповідача. Згідно з вимогами ст.76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що позивачами не було надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Суд зазначає, що хоча позивачами і надано висновки медичних закладів про встановлення їм відповідних діагнозів, однак в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що вказані хвороби ними було набуто внаслідок аварії повітряного судна, так само як пошкоджено майно. Також суд критично ставиться до тверджень позивачів щодо вини ТОВ «Авіакомпанія БРАВО», оскільки звіт комісії Бюро з розслідування авіаційних подій в матеріалах справи відсутній на момент розгляду справи, а відтак не є за можливе встановити, що саме ТОВ «Авіакомпанія БРАВО» несе відповідальність за шкоду, завдану внаслідок авіаційної події без людських жертв, та повинне відшкодовувати позивачеві шкоду у відповідності до глави 4 розділу XXVI Правил повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. З вищезазначених норм слідує, що суди повинні належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. З урахуванням вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі в позові, як на підставу для його задоволення, є суперечливими та не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 15, 10, 16, 908, 910 ЦК України, ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 3, 11, 100 Повітряного кодексу України, ст. 42 Закону України «Про транспорт», , ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed