Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У вересні 2019 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт постійного проживання на території України з червня 1991 року, в тому числі станом на 13.11.1991 року, тобто на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» від 08.10.1991 року № 1631 XII. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Єреван Республіка Вірменія. В червні 1991 року заявник разом із батьками приїхали проживати до України та мешкали в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області. В подальшому його рідні у встановленому законом порядку отримали громадянство України. Для потреб сім`ї заявника на ім`я батька було придбано житловий будинок в с. Глеваха Васильківського району Київської області, та на даний час заявник проживає за адресою: [ADDRESS] , винаймаючи житло. Заявник паспорт громадянина Вірменії не отримував. Проживаючи на території України, заявник отримав диплом [NUMBER] в Київському державному університеті будівництва та архітектури. 06.12.2003 року одружився, та у нього народились діти. Заявник зазначає, що він постійно проживає на території України з червня 1991 року. Звернувшись до міграційної служби, заявнику стало відомо, що його паспорт серії [NUMBER] , виданий 05.12.2002 року відділенням СГІРФО Смілянського МРВ УМВС України у Черкаській області був знищений Васильківським РВ УДМС України в Київській області. Оскільки, на даний час діє новий Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, заявнику слід пройти процедуру встановлення належності до громадянства України, у зв`язку із постійним проживанням на території України, станом на 13.11.1991 року, а тому заявник вимушений звернутись до суду із даною заявою з метою підтвердження факту постійного проживання на території України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року, у справі було відкрито провадження. Представник заявника в судове засідання заявник не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. До суду надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні заяви. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] в 1991 році прибув на територію України, де навчався та в 1996 році отримав диплом [NUMBER] в Київському державному університеті будівництва та архітектури. З копії довідки № 1 до форми № 3, вбачається, що [PERSON] прибув 16.06.1991 року разом із батьками до с. Торговиця Новоархангельського району, та 03.06.1997 року звернувся з відповідною заявою про видачу паспорту. 20.08.1999 року влаштувався на роботу до АТ «Київпроект», та 13.12.2002 року звільнився за власним бажанням. З 13.12.2002 року по 01.03.2001 року працював в ЗАТ «Позняки Жил Буд», що підтверджується копією трудової книжки. 06.06.1998 року батьком заявника було придбано житловий будинок [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу будинку. 06.12.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між заявником та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. В період шлюбу, у заявника народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , місцем народження яких зазначено м. Київ. Заявник проживав разом із сім`єю та на даний час, відповідно до договору найму житла від 01.12.2018 року, проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Посольства Республіки Вірменії в Україні від 03.05.2018 року, [PERSON] паспорт громадянина Республіки Вірменія не отримував. Надані стороною заявника докази свідчать про те, що заявник постійно проживає на території України з червня 1991 року, факт його проживання та ведення трудової діяльності на території України підтверджується документами наявними у справі доказами, які судом в ході розгляду справи були досліджені, та які поза розумним сумнівом підтверджують обґрунтування, які викладені в заяві. Обставин, які б спростовували зазначені факти судом не здобуто, та з боку, зокрема, заінтересованої особи суду не надано. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої, другої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно зі статтею 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що факт проживання з червня 1991 року заявника на території України знайшло своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та в інший спосіб ці обставини підтвердити не можливо, суд вважає, що заява є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved