Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У жовтні 2009 року закрите акціонерне товариство «ІРОКС» (далі - ЗАТ «ІРОКС»), правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «ІРОКС» (далі - ПрАТ «ІРОКС») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про розірвання договору пайової участі у будівництві житла. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 05 червня 2003 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір №1/2 пайової участі у будівництві житла, згідно умов якого останній брав на себе обов'язок прийняти участь у фінансуванні будівництва 54-квартирного житлового будинку, а саме: двокімнатної квартири [ADDRESS]. У відповідності до п.п. 2.1, 2.2 цього договору вартість вказаної квартири, за взаємною згодою сторін, складає 83 528,00 грн. та відповідач [PERSON] мав сплатити зазначену суму на протязі десяти банківських днів після підписання договору. Однак відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не здійснив оплати 100% вартості квартири та з доданих до позовної заяви копій квитанцій прибуткових касових ордерів видно, що сума здійсненої ним проплати по договору №1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року становить 68 000,00 грн. З копій вищезазначених прибуткових касових ордерів також видно, що часткова оплата вартості квартири була проведена [PERSON] не до 16 червня 2003 року, а відповідно - 23 грудня 2003 року, 30 грудня 2003 року та 26 травня 2004 року. Решту грошових коштів в розмірі 15 528,00 грн. відповідачем [PERSON] сплачено не було. Проведення розрахунків між сторонами по договору № 1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року мало бути проведено лише за умови виконання [PERSON] своїх обов'язків в повному обсязі. Жодного письмового, усного чи іншого повідомлення від відповідача [PERSON] про причини або підстави невиконання ним своїх зобов'язань по вищезазначеному договору сторона позивача не отримала по даний час. Після неодноразових спроб зв'язатись з [PERSON], ЗАТ «ІРОКС» повернуло йому поштовими переказами грошові кошти, які були ним частково сплачені по вищевказаному договору, що підтверджується копіями поштових переказів на суму 30 000,00 грн. від 17 червня 2009 року та на суму 38 000,00 грн. від 03 липня 2009 року. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. У випадку, коли у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 651 ЦК України на вимогу однієї із сторін договір може бути розірвано судом у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. З огляду на такі факти, враховуючи, що невиконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов'язань істотно порушує права товариства, просить постановити рішення про розірвання договору №1/2 пайової участі у будівництві житла, який був укладений 05 червня 2003 року між ЗАТ «ІРОКС» та [PERSON] У жовтні 2012 року [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до ПрАТ «ІРОКС» про розірвання договору пайової участі у будівництві житла, відшкодування вартості житла та моральної шкоди. Як на підставу своїх вимог зазначав, що 05 червня 2003 року він підписав з директором ЗАТ «ІРОКС» [PERSON] договір №1/2 пайової участі у будівництві житла, а саме - квартири [ADDRESS], за умовами якого зобов'язався внести на рахунок товариства грошові кошти в сумі 83 528,00 грн., еквівалентній 18500 доларів США, а ЗАТ «ІРОКС» зобов'язалось у ІV кварталі 2003 року по закінченню будівництва виділити йому натурі вказану квартиру та сприяти в оформленні на неї відповідних документів. Він, [PERSON], виконав умови цього договору та вніс на рахунок ЗАТ «ІРОКС» грошові кошти в сумі 82 220,00 грн., що еквівалентно 18 230 доларів США. Однак директор [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним договором не виконав, квартири в передбачений в договорі термін не передав, не провів робіт і послуг, які буди зазначені в п.2.1 договору, а сплачені ним, [PERSON], кошти використав на власні потреби. Підтвердженням цього є той факт, що у 2004 році директор ЗАТ «ІРОКС» [PERSON] передав без його відому квартиру [ADDRESS] на баланс ТОВ «Галичбудмонтаж». У зв'язку з цим в 2006 році він звернувся в прокуратуру м. Львова із заявою про вчинення [PERSON] шахрайських дій щодо передачі вказаної квартири на баланс ТОВ «Галичбудмонтаж» та після проведення слідчих дій його, [PERSON], було визнано потерпілим в кримінальній справі №183-0756, яка була порушена за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 365, ч.2 ст.364, ч.4 ст. 190 КК України. 06 червня 2008 року директор ЗАТ «ІРОКС» [PERSON], який є співвласником цього товариства та співвласником ТОВ «Галичбудмонтаж», продав вищевказану квартиру [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується договором пайової участі у будівництві житла №02 від 06 червня 2006 року, хоч на той час зазначена квартира вже не належала ЗАТ «ІРОКС», оскільки в 2004 році була передана ТОВ «Галичбудмонтаж». 07 серпня 2009 року ТОВ «Галичбудмонтаж» продало квартиру [ADDRESS] ЗАТ «Персенківка», попередньо визнавши за собою право власності на дану квартиру рішенням господарського суду Львівської області від 10 червня 2009 року. Дізнавшись про ці події він в лютому 2011 року звернувся до ЗАТ «ІРОКС» з письмовою заявою про виділення йому квартири, рівноцінної із своєю долею в пайовому будівництві, однак відповіді на своє звернення не отримав. 21 червня 2011 року він звернувся до ЗАТ «ІРОКС» з листом, в якому повідомив про розірвання раніше укладеного договору пайової участі у будівництві житла та просив повернути сплачені кошти і компенсувати різницю ціни вартості рівноцінної квартири на день звернення, однак жодних дій з боку директора ЗАТ «ІРОКС» не відбулося і жодних грошей йому ніхто не повернув. Підписуючи з ним договір №1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року, директор ЗАТ «ІРОКС» [PERSON] зобов'язувався здати будинок [ADDRESS] в експлуатацію в ІV кварталі 2003 року та сприяти в оформленні документів на квартиру. З цією метою він дозволив йому, [PERSON], робити у виділеній квартирі перепланування та ремонт. Однак, зловживаючи довірою, він 03 січня 2004 року таємно підписав угоду з ТОВ «Галичбудмонтаж» і актом від 30 грудня 2004 року передав квартиру [ADDRESS] вказаному товариству. Вказані факти свідчать про те, що [PERSON] ще в момент заволодіння його грошима мав на меті їх привласнити, а зобов'язання за договором не виконувати. Перевівши всі свої заощадження на рахунок ЗАТ «ІРОКС», він, [PERSON], очікував добросовісного виконання останнім своїх зобов'язань та сподівався отримати у власність двокімнатну квартиру в ІV кварталі 2003 року. Однак такої квартири він не одержав та змушений винаймати в гуртожитку кімнату для проживання. Згідно з проведеною експертною оцінкою вартість аналогічної квартири на даний час становить 425 000 грн. Крім цього, внаслідок невиконання ЗАТ «ІРОКС» своїх зобов'язань за вищевказаним договором йому також заподіяна значна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях і переживаннях, які переніс він особисто та його близькі родичі, які очікували на поліпшення житлових умов. Через постійні переживання щодо втрати житла та неспроможність купити нове помешкання, він втратив сталий ритм життя, позбувся сну і нормального відпочинку, в нього розвинулась гіпертонічна хвороба, атеросклероз, невроз та ін., що стало причиною надання йому інвалідності. Розмір заподіяної йому моральної шкоди він оцінює в 170 000 грн. З огляду на такі факти та на підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 280, 651, 1167, 1168, 1192 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 5, 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить постановити рішення, яким розірвати вищезазначений договір №1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року, та стягнути в його користь з ПрАТ «ІРОКС» 432 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди і 170 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. У жовтні 2009 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до ЗАТ «ІРОКС», правонаступником якого є ПрАТ «ІРОКС», про визнання права власності на квартиру та відповідне зменшення купівельної вартості товару і послуг. В обгрунтування своїх вимог зіслалась на те, що 06 червня 2008 року між нею, як замовником, та ЗАТ «ІРОКС», в особі директора [PERSON], як підрядником, було укладено договір №02 підряду у будівництві житла. Предметом цього договору було фінансування нею будівництва 2-кімнатної квартири [ADDRESS] Умовами вказаного договору було передбачено, що планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію - ІV квартал 2009 року (п.3.1), що вартість квартири, в яку входять такі види робіт: вхідні двері - євроброньовані, вікна - єврометалопластик, бетонна стяжка підлоги, штукатурка стін, індивідуальне опалення, лічильники: водяні, газовий, електричний, складає 412500,00 грн. (п.2.1), що вона повинна сплатити 59% вартості квартири в сумі 240 000, 00 грн. на протязі 5-ти банківських днів після підписання договору, а решту суми - до кінця червня 2008 року (п.2.2). Однак в подальшому обставини склалися наступним чином. Станом на 01 серпня 2008 року нею було сплачено 332 000,00 грн., що значно перевищує суму в 240 000, 00 грн., яка вказана в п.2.2 договору. Підрядник взяв на себе обов'язок здати будинок в експлуатацію в ІV кварталі 2008 року, однак ця істотна умова договору ним не виконана та на час подачі позову будинок в експлуатацію не зданий. У зв'язку зі зміною таких істотних умов договору з боку ЗАТ «ІРОКС» вона та її сім'я були поставлені у вкрай незручні умови, оскільки вони вибрали саме цього підрядника з мотивів здачі житла в експлуатацію в короткий термін. А виявилось, що вони фактично «заморозили» значні грошові кошти. Зрозумівши, що в ІV кварталі 2008 року їх квартира не буде закінчена будівництвом та те, що наближається зима і її сім'ї немає де проживати, вона змушена була самотужки за власні кошти встановити вхідні двері в квартиру, встановити вікна, укладати підлогу, проводити опалення та встановлювати лічильники, нащо було витрачено 85 000,00 грн. В такий спосіб фактично по договору №02 нею сплачено 01серпня 2008 року 332 000,00 грн. - шляхом перерахування готівкових коштів та 85 000,00 грн. - шляхом виконання робіт, які повинен був зробити підрядник, що разом становить 417 000 грн. З метою досудового врегулювання спору 05 серпня 2009 року вона надіслала ЗАТ «ІРОКС» протокол розбіжностей до договору №02 підряду у будівництві житла від 06 червня 2008 року, однак жодної відповіді у встановленому порядку не одержала. З огляду на такі факти та на підставі ст. ст. 509, 525, 626, 628, 638, 654, 875, 877, 879, 881, 883 ЦК України, ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів» просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], визнати ЗАТ «ІРОКС» боржником, а її кредитором по договору №02 підряду у будівництві житла від 06 червня 2008 року та зобов'язати ЗАТ «ІРОКС» повернути їй кошти в сумі 85 000,00 грн., як такі, що вкладені в завершення будівництва квартири та 3 500,00 грн., які переплачені поза сумою, встановленою договором, а також зобов'язати ЗАТ «ІРОКС» за власний кошт завершити будівництво об'єкту і здати його в експлуатацію. У грудні 2009 року ЗАТ «ІРОКС», правонаступником якого є ПрАТ «ІРОКС», пред'явило до [PERSON] зустрічний позов, в якому просить ухвалити рішення про розірвання договору №02 підряду у будівництві житла, який був укладений між ними 06 червня 2008 року. Як на підставу своїх вимог ЗАТ «ІРОКС», зокрема, зазначило про те, що 06 червня 2008 року між ним та позивачем [PERSON] дійсно було укладено договір №02 підряду у будівництві житла, згідно умов якого остання взяла на себе обов'язок прийняти співучасть у фінансуванні будівництва 54-квартирного житлового будинку, а саме: 2-кімнатної квартири [ADDRESS] У відповідності до п.п. 2.1, 2.2 цього договору вартість вказаної квартири, за взаємною згодою сторін, складає 412 500,00 грн. та позивач [PERSON] мала сплатити 240 000,00 грн., що становить 59% вартості квартири, на протязі п'яти банківських днів після підписання договору, а решту суми в розмірі 172 500,00 грн. - до кінця червня 2008 року. Однак [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, не здійснила оплати 100% вартості квартири та з доданих до позовної заяви копій квитанцій прибуткових касових ордерів видно, що сума здійсненої нею проплати по договору №02 підряду у будівництві житла від 06 червня 2008 року становить 332 000,00 грн. З копій вищезазначених прибуткових касових ордерів також видно, що часткова оплата вартості квартири була проведена [PERSON] не в розмірі 240 000,00 грн., а в сумі 235 000,00 грн. Крім цього, в порушення умов договору до 01 липня 2008 року вона не сплатила повну вартість квартири, а внесла грошові кошти лише в розмірі 97 000,00 грн. Решту грошових коштів в розмірі 80 500,00 грн. відповідачем [PERSON] сплачено не було. Проведення розрахунків між сторонами по договору № 02 підряду у будівництві житла від 06 червня 2008 року мало бути проведено лише за умови виконання [PERSON] своїх обов'язків в повному обсязі. Жодного письмового, усного чи іншого повідомлення від відповідача [PERSON] про причини або підстави невиконання нею своїх зобов'язань по вищезазначеному договору сторона позивача не отримала по даний час. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У випадку, коли у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 651 ЦК України на вимогу однієї із сторін договір може бути розірвано судом у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. З огляду на такі факти, враховуючи, що невиконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов'язань істотно порушує права товариства, просить постановити рішення про розірвання договору №02 підряду у будівництві житла, який був укладений 06 червня 2008 року між ЗАТ «ІРОКС» та [PERSON] У червні 2012 року ПрАТ «Персенківка», яке було залучено до участі в справі в якості третьої особи, звернулось до суду з самостійним позовом, в якому, з урахуванням доповнення до позовної заяви від 13 червня 2013 року, просить постановити рішення про виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з спірної квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В обгрунтування своїх вимог зазначало про те, що 07 серпня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1978, ПрАТ «Персенківка» стало власником вищевказаної квартири [ADDRESS]. 13 серпня 2009 року ПрАТ«Персенківка» зареєструвало право власності на вищевказану квартиру та отримало витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23568023 від 13 серпня 2009 року. Після придбання квартири ПрАТ«Персенківка» не змогло реалізувати своє право власності (право володіння, користування та розпорядження) щодо вищевказаної квартири, оскільки в ній без жодних правових підстав поселились та проживають відповідачі. Факт проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори Дирекції по будівництву ЗАТ «ІРОКС» від 25 листопада 2011 року вих. № 26. Керівництво ПрАТ«Персенківка» неодноразово вимагало в усній формі від відповідачів звільнити безпідставно зайняту квартиру, однак вимоги не виконують та житлове приміщення добровільно не звільняють. 07 грудня 2011 року ПрАТ«Персенківка» направило [PERSON] лист з вимогою добровільно звільнити спірну квартиру разом з членами сім'ї, проте вказана вимога також була залишена без задоволення. Договір оренди на вищевказану квартиру з відповідачами не укладався та вони сплачують за комунальні послуги, що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори Дирекції по будівництву ЗАТ «ІРОКС» від 25 листопада 2011 року вих. № 26. З огляду на такі обставини та враховуючи положення ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України, ст. 116 ЖК України, ПрАТ «Персенківка» вирішило звернутись в суд. В процесі судового розгляду вищевказані позови були об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник ПрАТ «ІРОКС» Кутянський А.Г. первісний позов ПрАТ «ІРОКС» до [PERSON] про розірвання договору пайової участі у будівництві житла та зустрічний позов ПрАТ «ІРОКС» до [PERSON] про розірвання договору підряду у будівництві житла підтримав, покликаючись на обставини, які викладені в цих позовах. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПрАТ «ІРОКС» в частині вимог про відшкодування вартості житла і моральної школи та первісного позову [PERSON] до ПрАТ «ІРОКС» про визнання права власності на квартиру та відповідне зменшення купівельної вартості товару і послуг просить відмовити у зв'язку з безпідставністю позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову ПрАТ «ІРОКС» щодо розірвання договору №1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року не заперечив, свій зустрічний позов про розірвання цього ж договору пайової участі у будівництві житла, відшкодування вартості житла та моральної шкоди підтримав, зіславшись на викладені в ньому та долученому до справи письмовому поясненні обставини. Позивач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'явилась без поважних причин, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку. Представник [PERSON] - [PERSON], який також є співвідповідачем за позовом ПрАТ «Персенківка» в судовому засіданні первісний позов [PERSON] до ПрАТ «ІРОКС» про визнання права власності на квартиру та відповідне зменшення купівельної вартості товару і послуг підтримав, покликаючись на зазначені в ньому обставини. В задоволенні зустрічного позову ПрАТ «ІРОКС» до [PERSON] про розірвання договору №02 підряду у будівництві житла від 06 червня 2008 року та позову ПрАТ «Персенківка» про виселення їх сім'ї з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення просить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Представник ПрАТ «Персенківка» Грица О.М. в судовому засіданні позовні вимоги ПрАТ «Персенківка» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення підтримав, зіславшись на доводи та обставини, які викладені в позовній заяві і доповненні до неї. У задоволенні первісного позову [PERSON] до ПрАТ «ІРОКС» про визнання права власності на вищевказану спірну квартиру та відповідне зменшення купівельної вартості товару і послуг просить відмовити у зв'язку з безпідставністю таких вимог. Інші особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явились без поважних причин, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, оскільки в ній наявні достатні докази про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника ПрАТ «ІРОКС» Кутянського А.Г., відповідача [PERSON], відповідача [PERSON], який також представляє інтереси [PERSON], представника ПрАТ «Персенківка» Грици О.М., з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов ПрАТ «ІРОКС» до [PERSON] про розірвання договору пайової участі у будівництві житла, зустрічний позов ПрАТ «ІРОКС до [PERSON] про розірвання договору підряду у будівництві житла, позов третьої особи з самостійними вимогами ПрАТ «Персенківка» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення підлягають до задоволення повністю, зустрічний позов [PERSON] до ПрАТ «ІРОКС» про розірвання договору пайової участі у будівництві житла, відшкодування вартості житла і моральної шкоди підлягає до частково задоволення, а в задоволенні первісного позову [PERSON] до ПрАТ «ІРОКС» про визнання права власності на квартиру та відповідне зменшення купівельної вартості товару і послуг слід відмовити з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст. 61 цього ж Кодексу обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2003 року між ЗАТ «ІРОКС», правонаступником якого є ПрАТ «ІРОКС», як замовником, з однієї сторони, та відповідачем [PERSON], як пайовиком, з другої сторони, було укладено договір №1/2 пайової участі у будівництві житла. Згідно з п.п. 1.1., 1.2. цього договору відповідач [PERSON], як пайовик, взяв на себе обов'язок прийняти співучасть у фінансуванні будівництва 54-квартирного житлового будинку [ADDRESS], а саме, у фінансуванні будівництва двокімнатної квартири №2 (перший житловий поверх), загальною площею 49,25 кв.м. У відповідності до п.п. 2.1, 2.2 даного договору вартість двокімнатної квартири №2, за взаємною згодою сторін, складає 83 528,00 грн., є остаточною і перегляду не підлягає та відповідач [PERSON] мав сплатити 100% вартості квартири на протязі 10-ти банківських днів після підписання договору. Однак відповідач [PERSON] належним чином взяті свої зобов'язання за вказаним договором не виконав та не здійснив оплати 100% вартості квартири у визначені договором строки, тобто до 16 червня 2003 року. Проведення розрахунків між сторонами по договору № 1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року мало бути проведено лише за умови виконання [PERSON] своїх обов'язків в повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 151, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на час спірних правовідносин, в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Положеннями ст. 161 цього Кодексу було передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акта планування, договору, а за відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Судом безспірно встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором №1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року належним чином не виконав. З долучених до справи копій квитанцій до прибуткових касових ордерів видно, що у визначений договором строк а саме до 16 червня 2003 року, відповідач [PERSON] не вніс жодних грошових коштів на рахунок ЗАТ «ІРОКС», а часткова оплата вартості квартири була проведена ним значно пізніше. Зокрема, ним було внесено: 23 грудня 2003 року - в сумі 33 000,00 грн., 30 грудня 2003 року - в сумі 20 000,00грн. та 26 травня 2004 року - в сумі 15 000,00грн. Решту грошових коштів в розмірі 15 528,00 грн. відповідачем [PERSON] сплачено не було. Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні представника ПрАТ «ІРОКС» Кутянського А.Г., долученими до справи копіями договору №1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року, квитанцій до прибуткового касового ордера від 23 грудня 2003 року, 30 грудня 2003 року, 26 травня 2004 року та цих обставин не спростував в судовому засіданні відповідач [PERSON] З пояснень представника ПрАТ «ІРОКС» Кутянського А.Г. вбачається, що жодного повідомлення від відповідача [PERSON] про причини або підстави невиконання ним своїх зобов'язань по вищезазначеному договору сторона позивача не отримала. Після неодноразових спроб зв'язатись з [PERSON], ЗАТ «ІРОКС» повернуло йому поштовими переказами грошові кошти, які були ним частково сплачені по вищевказаному договору, що підтверджується копіями поштових переказів на суму 30 000,00 грн. від 17 червня 2009 року та на суму 38 000,00 грн. від 03 липня 2009 року. У відповідності до ст. 651 ЦК України на вимогу однієї із сторін договір може бути розірвано судом у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що первісний позов ПрАТ «ІРОКС» до [PERSON] про розірвання договору №1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року та зустрічний позов [PERSON] до ПрАТ «ІРОКС» в частині вимог про розірвання цього договору є підставними та такими, що підлягають до задоволення. Доводи відповідача [PERSON] про те, що на виконання умов вищевказаного договору ним було повністю сплачено ЗАТ «ІРОКС» відповідні грошові кошти, на думку суду, є непереконливими, та вони спростовуються зібраними у справі доказами. Надана [PERSON] копія квитанції №62 до прибуткового касового ордеру від 08 червня 2004 року не може вважатися доказом на підтвердження виконання ним своїх зобов'язань за договором, оскільки, як вбачається з її змісту, грошові кошти в розмірі 14 220,00 грн. було прийнято ЗАТ «ІРОКС» від гр. [PERSON] на підставі пайової участі у будівництві житла згідно договору №1/1 від 03 червня 2003 року, а [PERSON] укладав з ЗАТ «ІРОКС» договір №1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року, за умовами якого вартість квартири повинна була сплачена повністю до 16 червня 2003 року. В судовому засіданні також встановлено, що внесені [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 68 000, 00 були йому повернуті ЗАТ «ІРОКС» ще у 2009 році поштовими переказами № 974 від 17 червня 2009 року на суму 30 000,00грн. і № 216 від 03 липня 2009 року на суму 38 000,00 грн. та знаходились на зберіганні у відділенні поштового зв'язку Львів-поштамт. У зв'язку з неотриманням [PERSON] вказаних грошових коштів та спливом трьохрічного терміну зберігання цих поштових переказів, грошові кошти в розмірі 68 000,00 грн. були перераховані ПрАТ «ІРОКС» 06 липня 2012 року на банківський рахунок [PERSON] у ПАТ «КомІнвестБанк». Згідно договору банківського рахунку №04-32/07-19 від 18 червня 2012 року відповідач [PERSON] 28 березня 2014 року отримав в касі відділення ПАТ «КомІнвестБанк» грошову суму в розмірі 67 320,00 грн. Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями представника ПрАТ «ІРОКС» Кутянського А.Г. в судовому засіданні, долученими до справи копіями відповіді начальника Львівської дирекції державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 11червня 2012 року №08-57-83, платіжного доручення №30 від 06 липня 2012 року, відповіді на запит суду начальника Львівського відділення ПАТ «КомІнвестБанк» від 14 квітня 2014 року №04-32/15-1/11 та цих обставин не спростував в судовому засіданні відповідач [PERSON] Залишок сплачених та не отриманих [PERSON] від ЗАТ «ІРОКС» грошових коштів становить: 68 000,00грн. - 67 320,00 грн. = 680,00 грн., а тому вимоги [PERSON] про відшкодування вартості житла на вказану грошову суму є підставними та такими, що підлягають задоволення. Що стосується інших вимог [PERSON], то такі, на думку суду, не підлягають до задоволення у зв'язку з їх безпідставністю. При розгляді справи судом встановлено, що квартиру [ADDRESS] відповідач [PERSON] не отримав не з вини генерального директора ЗАТ «ІРОКС» [PERSON], як він зазначає про це в своїй позовній заяві, а з власної вини, оскільки не виконав свої зобов'язання по оплаті 100% вартості квартири в розмірі та строки, передбачені п.п. 2.1., 2.2. договору №1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року. ПрАТ «ІРОКС» ще в влітку 2009 року повертало йому внесені 68 000,00 грн., однак зазначені кошти він не отримував зі своєї ініціативи впродовж майже п'яти років. Неналежне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором пайової участі у будівництві житла, на думку суду, не може слугувати правовою підставою для стягнення з ПрАТ «ІРОКС» вартості такого житла на час судового розгляду справи та відшкодування моральної школи. Що стосується квитанцій про оплату за проживання за період з листопада 2011 року по жовтень 2012 року, які долучені [PERSON] до зустрічного позову, то такі також не можуть братись до уваги, оскільки з цих квитанцій видно, що він витратив на проживання в гуртожитку м. Києві вже після повернення (поштового переказу) внесених ним грошових коштів, тобто вини ПрАТ в понесенні [PERSON] таких витрат немає. Стосовно вимог відповідача [PERSON] про стягнення компенсації за заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 170 000, 00грн., то такі також не підлягають до задоволення, оскільки ним не доведено належними і допустимими доказами, що така шкода і погіршення його стану здоров'я були спричинені внаслідок конкретних неправомірних дій ПрАТ «ІРОКС», та не зазначено, з яких критеріїв він виходив, визначаючи розмір такої шкоди тощо. В судовому засіданні також встановлено, що 06 червня 2008 року між ЗАТ «ІРОКС», як підрядником, правонаступником якого є ПрАТ «ІРОКС», з однієї сторони, та [PERSON], як замовником, з іншої сторони, було укладено договір №02 підряду у будівництві житла. Згідно п.п.1.1., 1.2 цього договору [PERSON] взяла на себе обов'язок прийняти співучасть у фінансуванні будівництва 54-квартирного житлового будинку, а саме: двокімнатної квартири №2 (перший житловий поверх), проектною площею 50,0 кв.м, по [ADDRESS]. У відповідності до п.п. 2.1, 2.2 вказаного договору вартість вказаної квартири, за взаємною згодою сторін, складає 412 500,00 грн. У вартість квартири входять такі види робіт: вхідні двері - євроброньовані, вікна - єврометалопластик, бетонна стяжка підлоги, штукатурка стін, індивідуальне опалення, лічильники: водяні, газовий, електричний, та відповідач [PERSON] мала сплатити 240 000,00 грн., що становить 59% вартості квартири, на протязі п'яти банківських днів після підписання договору, а решту суми в розмірі 172 500,00 грн. - до кінця червня 2008 року. Проведення розрахунків між сторонами по договору № 02 підряду у будівництві житла від 06 червня 2008 року мало бути проведено лише за умови виконання [PERSON] своїх обов'язків в повному обсязі. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом безспірно встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання за вищевказаним договором належним чином не виконала та не здійснила оплати 100% вартості квартири у визначені договором строки. З долучених до справи копій квитанцій до прибуткових касових ордерів видно, що сума здійсненої нею проплати по договору №02 підряду у будівництві житла від 06 червня 2008 року становить 332 000,00 грн. Зокрема, нею було внесено: 17 червня 2008 року - 235 000,00 грн., 01 липня 2008 року - 97 000,00 грн. Решту грошових коштів в розмірі 80 500,00 грн. [PERSON] сплачено не було. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним договором загальними зборами акціонерів ЗАТ «ІРОКС» 05 лютого 2009 року було прийнято рішення про не затвердження договору №02 підряду у будівництві житла, який був укладений 06 червня 2008 року з [PERSON], та доручено генеральному директорові товариства [PERSON] провести усі можливі дії по розірванню цього договору. Вищевказані обставини стверджуються поясненнями в судовому засіданні представника ПрАТ «ІРОКС» Кутянського А.Г., долученими до справи копіями договору №02 підряду у будівництві житла від 06 червня 2008 року, квитанцій до прибуткового касового ордеру від 17 червня 2008 року, 01 липня 2008 року. протоколу загальних зборів акціонерів ЗАТ «ІРОКС» від 05 лютого 2009 року та цих обставин не спростував в судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] З пояснень представника Кутянського А.Г. випливає, що жодних обґрунтованих повідомлень від [PERSON] про причини або підстави невиконання нею своїх зобов'язань по вищезазначеному договору ЗАТ «ІРОКС» не отримувало. Як зазначалось вище, положеннями ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути розірвано судом на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ПрАТ «ІРОКС» до [PERSON] про розірвання договору №02 підряду у будівництві житла, який був укладений 06 червня 2008 року між ЗАТ «ІРОКС» та нею є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, а в задоволенні первісного позову [PERSON] до ПрАТ «ІРОКС» про визнання права власності на квартиру та відповідне зменшення купівельної вартості товару і послуг - слід відмовити у зв'язку з його необгрунтованістю. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до вимог ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 387 цього Кодексу передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат та кухні з комунальними вигодами. Житлова площа квартира становить 29,6 кв.м, загальна - 50,0 кв.м. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 2009 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 1978, вказана квартира належить на праві власності третій особі з самостійними вимогами - ПрАТ «Персенківка». 13 серпня 2009 року ПрАТ«Персенківка» зареєструвало право власності на вищевказану квартиру в ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та отримало витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23568023 від 13 серпня 2009 року. До часу укладення вищевказаного договору купівлі-продажу квартири спірна квартира [ADDRESS] на підставі рішення господарського суду Львівської області від 10 червня 2009 року, зареєстрованого в ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 22 липня 2009 року, належала на праві власності продавцю - ТОВ «Галичбудмонтаж». Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника ПрАТ «Персенківка» Грици О.М. та долученими до справи копіями правовстановлюючих документів про право власності цього товариства на квартиру [ADDRESS]. Судом також встановлено, що після купівлі спірної квартири ПрАТ«Персенківка» не змогло реалізувати своє право власності (право володіння, користування та розпорядження) щодо придбаної спірної квартири, оскільки в зазначену квартиру без відповідних правових підстав вселилась сім'я [PERSON] Факт проживання сім'ї [PERSON] в цій квартирі підтверджується довідкою ЖЕК дирекції по будівництву ПрАТ «ІРОКС» від 25 листопада 2011 року вих. № 26. Адміністрація ПрАТ«Персенківки» неодноразово в усній формі вимагало звільнити безпідставно зайняте приміщення, однак такі вимоги були залишені без належного реагування. 07 грудня 2011 року ПрАТ«Персенківка» направило [PERSON] лист з вимогою добровільно звільнити житлове приміщення (квартиру) [ADDRESS], проте вона з сім'єю квартиру не звільнила. Договір оренди спірної квартири між ПрАТ «Персенківка» та [PERSON] та членами її сім'ї не укладався та вони не сплачують плату за комунальні послуги. Зазначені вище обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні представника ПрАТ «Персенківка» Грици О.М. та долученими до справи довідками ЖЕК дирекції по будівництву ПрАТ «ІРОКС» від 25 листопада 2011 року вих. № 26, копією вимоги вих.№20 від 07 грудня 2011 року про необхідність звільнення спірної квартири та іншими зібраними у справі доказами. Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ «Персенківка» є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: partial