Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ДП ДГ Елітне ІОК НААНУ про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення грошових коштів. В ході розгляду справи було встановлено, що ДП ДГ Елітне ІОК НААНУ, Інститу олійних культур НААНУ змінило свою назву на ДП ДГ Новатор ІОК НААНУ, в звязку з чим ухвалою суду від 08.02.2017 було залучено до участі у розгляді справи в якості належного відповідача ДП ДГ Новатор ІОК НААНУ. До початку розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, зменшив їх розмір та зазначив, що згідно з наказом ДП ДГ Елітне ІОК НААНУ від 28.08.2013 № 83-к [PERSON] було прийнято на посаду виконуючого обов'язки директора ДП ДГ Елітне ІОК НААНУ, про що здійснений запис в його трудовій книжці за № 17. 02.09.2013 року його було звільнено з посади виконуючого обов'язки директора ДП ДГ Елітне ІОК НААНУ на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України згідно з наказом по Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України від 02.09.2013 № 03-05/97 та наказом по ДП ДГ Елітне ІОК НААНУ від 02.09.2013 № 84-к. Заробітна плата з 28 серпень 2013 року по 02 вересня 2013 року позивачу не була виплачена. Згідно з рішенням Запорізького районного суду Запорізької області у справі № 317/4960/15-ц від 20.10.2015 позовні вимоги [PERSON] були задоволені, стягнуто з ДП ДГ «Елітне» ІОК НААНУ на користь [PERSON] заробітну плату в розмірі 803,27 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на час розгляду справи з 03.09.2013 по 10.08.2015 (486 днів) із розрахунку середнього заробітку в розмірі 174,50 грн. у загальному розмірі 84 807,00 грн. В добровільному порядку ДП ДГ «Елітне» ІОК НААНУ не виконувало рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20.10.2015 у справі № 317/4960/15-ц щодо перерахування на користь позивача присуджених виплат. У звязку з чим лише після відкриття виконавчого провадження Запорізьким ВДВС Запорізького МУЮ за виконавчими листами від 03.11.2015 № 805 (на суму 803,27 грн.) та № 806 (на суму 84 807,0 грн.) було забезпечено виконання вказаного рішення суду. Тобто позивач отримав повний розрахунок із заробітної плати за 28.08.2013 по 02.09.2013 лише в жовтні 2016 року, а також інші присуджені виплати лише 21.10.2016 на загальну суму 86 923,46 грн., що підтверджується випискою по рахунку приватного клієнта Філії Запорізького регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 313399). Водночас при виплаті 21.10.2016 ДП ДГ «Елітне» ЮК НААНУ заробітної плати за період з 28.08.2013 по 02.09.2013, позивачу не було виплачено компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. У звязку з чим, позивач навівши відповідний розрахунок (а.с. 60-65) вважає, що розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за період з січня 2013 року по березень 2016 року (включно) становить 12 748 гри. 59 кой., в т.ч. за 2013 рік -14,46 грн., за 2014 рік - 1 054,21 грн., за 2015 рік -5 581,61 грн., за січень-жовтень 2016 р. - 6 098,31 грн. Крім того посилаючись на ст.. 117 КЗпП України, рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012, та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» позивач зазначає, що згідно з рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20.10.2015 у справі № 317/4960/15-ц спір вирішено на користь позивача, при цьому спору щодо розміру належної позивачу до виплати заробітної плати не було. Водночас, при виплаті 31.10.2016 відповідачем заробітної плати за період з 28.08.2013 по 02.09.2013, позивачу було виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку лише з 03.09.2013 по 10.08.2015 (як визначено у рішенні від 20.10.2015 по справі № 317/4960/14-ц), а не по день фактичного розрахунку 21.10.2016, а у такому випадку, враховуючи, що спір вирішено на користь працівника відповідач зобовязаний був самостійно додатково виплати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.08.2015 по 21.10.2016, за цей час кількість днів затримки розрахунку при звільненні 02.09.2013 року становить 308 робочих днів. (а.с. 66) Згідно з розрахунком сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 174,50 гри. (розмір якої визначено у рішенні Запорізького районного суду від 20.10.2015 у справі № 317/4960/15-ц) та кількості днів затримки розрахунку з 11.08.2015 по 31.10.2016, становить: 174,50 грн./день * 308 робочих днів = 53 746,0 грн. З огляду на вищевикладене позивач вважає, що при здійсненні з ним 21.10.2016 повного розрахунку щодо виплати заробітної плати за період з 28.08.2013 по 02.09.2013, ДП ДГ «Елітне» ЮК НААНУ неправомірно допустило бездіяльність в частині виплати йому інших передбачених Законами України компенсаційних виплат через порушення його права на своєчасне одержання винагороди за працю, що захищається законом та гарантується Конституцією України, та просив суд визнати неправомірною бездіяльність ДП «ДГ «Новатор» ІОК НААН України» щодо невиплати [PERSON] компенсації витрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, а також невиплати [PERSON] середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме: за період з 11.08.2015 по 21.10.2016. Стягнути з ДП «ДГ «Новатор» ІОК НААНУ» на користь [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в сумі 12\~748 грн.. 59 коп. Стягнути з ДП «ДГ «Новатор» ІОК НААНУ на користь [PERSON]В, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, тобто з 01.08.2015 по 21.10.2016 в сумі 52\~699 грн. Стягнути з ДП «ДГ «Новатор» ІОК НААНУ на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 5\~120 грн. (а.с. 104-105). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі тат просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, вважає, що розрахунок з позивачем проведено в повній мірі, крім того посилаючись на ст..ст. 256, 257 ЦК України вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення. Згідно вимог ст. 117 КЗпП України, частина 1 якої передбачає відповідальність працедавця за затримку розрахунку при звільненні працівника, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа,організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки на імя [PERSON] вбачається, що згідно наказом Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України від 27.08.2013р. № 03-05/96 та наказом ДП ДГ Елітне ІОК НААНУ від 28.08.2013 № 83-к [PERSON] було призначено на посаду в.о. директора ДП «ДГ «Елітне ІОК НААНУ», про що здійснений запис до його трудової книжки за № 17. 02.09.2013 року [PERSON] звільнений з посади виконуючого обов'язки директора ДП «ДГ «Елітне ІОК НААНУ» на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України згідно з наказом Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України від 02.09.2013р. № 03-05/97 та наказом ДП «ДГ «Елітне ІОК НААНУ» від 02.09.2013 № 84-к про що здійснений запис в трудовій книжці за № 18. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Підприємство в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не розрахувалося повністю з позивачем на час звільнення в звязку з чим рішенням Запорізького районного суду Запорізької області №317/4960/14-ц пр..№ 2/317/291/2015 від 20.10.2015, яке набрало чинності 31.10.2015, з відповідача на користь позивача стягнуто заробітну плату у розмірі 803,27 грн. (видати на руки 687,12 грн., а 116,15 грн. податок фізичних осіб зобовязати перерахувати до відповідного бюджету); середній заробіток за час затримки розрахунку з 03.09.2013 станом на даний час по 10.08.2015 (486 днів) із розрахунку середньоденного заробітку 174,50 грн. у розмірі 84 807,00 грн. (вісімдесят чотири тисячі вісімсот сім гривень 00 коп.) (а.с. 6-8) Згідно розпорядження державного виконавця від 26.10.2016 року [PERSON] перераховано суму боргу в повному обсязі. За випискою за картковим рахунком клієнта [PERSON] вказана сума надійшла на його рахунок у банківській установі 31.10.2016 року (а.с.9, 90). Однак відповідно до наявної квитанції, вбачається, що відповідач перерахував грошові кошти на рахунок ВДВС Запорізького РУЮ які призначались для сплати заборгованості перед працівниками ще 21.10.2016 року. У звязку з чим, суд погоджується з позицією позивача, який вважає днем розрахунку саме 21.10.2016 року. Середньоденна зарплата [PERSON] складала 174,50., що встановлено рішенням Запорізького районного суду Запорізької області №317/4960/14-ц пр..№ 2/317/291/2015 від 20.10.2015, яке набрало чинності 31.10.2015 (а.с.6-8). За підрахунками позивача, які жодним чином не були спростовані, відповідачем та його представником, та з якими погоджується суд, затримка розрахунку становить 302 робочий день за період з 11.08.2015 року по 21.10.2016 року включно, тому середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні становить суму 52 699 грн. (174,50 грн. х 302 дня). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що «Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:... заробітна плата (грошове забезпечення) та інші». Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Водночас, при виплаті 21.10.2016 ДП ДГ «Елітне» ЮК НААНУ позивачу заробітної плати за період з 28.08.2013 по 02.09.2013, йому не було виплачено компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за період з січня 2013 року по березень 2016 року (включно), який становить 12 748 гри. 59 кой., в т.ч. за 2013 рік - 14,46 грн., за 2014 рік - 1 054,21 грн., за 2015 рік - 5 581,61 грн., за січень-жовтень 2016 р. - 6 098,31 грн. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги трудового законодавства щодо строків проведення остаточного розрахунку відповідачем були порушені, отже позов підлягає задоволенню. Заява представника відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, що відповідно відображено в рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 1-13/2013 № 8-рп/2013. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу підлягають стягненню на користь сторони пропорційно задоволених позовних вимог. В матеріалах справи містяться копії документів, а саме: виписка з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців( де [PERSON] зареєстрований як ФОП 21.06.2011 р.), диплом спеціаліста в галузі «Правознавство» Запорізького Юридичного Інституту, договір про надання правової допомоги, акт здачі-прийняття наданих послуг, квитанції до прибуткових ордерів за № 19/01, 01/12, відповідно до яких [PERSON] оплатив [PERSON] за надання юридичних послуг. Також в матеріалах справи міститься розрахунок судових витрат на правову допомогу наданий [PERSON] [PERSON] на підтвердження обґрунтованості вимог позивача. Крім того враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подачу позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму судового збору на користь держави, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved