Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування в особі Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі від якого в них народився син [PERSON] [INFO]. 1 березня 2011 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. 14 червня 2017 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 14.03.2017 року. Після розірвання шлюбу з [PERSON] син, [PERSON] залишився проживати з позивачем та знаходитися на утриманні [PERSON]. Відповідач, нехтує своїми обов'язками, ухиляється від матеріального утримання дитини, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом та лікуванням дитини, тобто [PERSON] абсолютно самоусунувся від виховання сина [PERSON], не цікавиться його розвитком, станом здоров'я, не відвідує дитину, не телефонує, не вітає з днем народження та іншими святами. Враховуючи викладене вище, позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити, не заперечувала щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином причини неявки суду не відомі. Представник Органу опіки та піклування в особі Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву у якій просив справу розглядати у його відсутності. [PERSON] та [PERSON] з'явилися в судове засідання та були допитані як свідки. В своїх показаннях [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт ухиляння від виконання батьківських обов'язків відповідача [PERSON] відносно виховання та утримання сина [PERSON]. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. [INFO] року, народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками, якого є [PERSON] та [PERSON]. В даний час дитина навчається у 8 класі Новопетрівської ЗОШ І-ІІ ступенів №2. Згідно характеристики, яка надана директором школи та класним керівником, дитина навчається в вищезазначеній школі з другого класу, зарекомендувала себе старанним та дисциплінованим учнем, навчається в повну міру своїх сил та має добрий загальний розвиток. Вихованням [PERSON] займається його мама [PERSON], батько участі у вихованні сина жодного разу за весь період навчання не брав. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, підвищена тривожність у дитини проявляється під час розмови про рідного батька [PERSON]. [PERSON] прикладає багато зусиль та часу щодо виховання сина та сама дитина зазначає що йому комфортно з мамою та теперішньою сім'єю. Відповідно Актів обстеження умов проживання та виховання дітей у сім'ї від 04.09.2018 року, проведені обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яка проживає за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого одно поверховий житловий будинок: 2 кімнати, кухня, ванна кімната, облаштовані всім необхідним (водопостачання, газифікація, електропостачання, каналізація). В кімнатах чисто та охайно. Дитина має власну кімнату, яка облаштована всіх необхідним. Мати приділяє достатньо уваги вихованню та утриманню дитини. [PERSON] піклується про дитину та бере участь у його вихованні та утриманні. Відповідно до Висновку від 25.10.2018 року № 249 про визначення доцільності позбавлення батьківських прав батька - [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення Виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 25 жовтня 2018 року опікунська рада при виконавчому комітеті на теперішній час вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] року народження. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не надають належного виховання дітям, не забезпечують їх необхідними речами та продуктами харчування для належного розвитку дітей та свідомо не виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком). Так, судом встановлено, що відповідач не виконував обов'язків щодо фізичного розвитку та виховання дитини, не цікавиться його подальшим вихованням, тому суд погоджується з доводами позивача та Висновком від 25.10.2018 року № 249 про визначення доцільності позбавлення батьківських прав батьків - [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] року, і вважає що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Разом з тим, суд при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Так, згідно приписів ч. 2 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку по утриманню дитини. Відповідно до положення ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Враховуючи зазначене, суд вважає що з відповідача [PERSON], підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу громадян, але не менше 50% від пр ожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь [PERSON], починаючи з 20.12.2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд також вирішує питання про розподіл судових витрат. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», а в позові заявлено дві вимоги, суд вважає за доцільне пропорційно стягнути з кожного з відповідачів судовий збір у розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: approved