Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 17.02.2016 року, просила: визнати, що сторонами у договорі поруки від 30.07.2007 року є вона та відповідач; визнати договір поруки фіктивним та недійсним. Обґрунтування вимог зводиться до того, що іншою стороною оспорюваного договору є не банк, а [PERSON], яка не мала ліцензії на здійснення фінансових операцій, та те, що оспорюваний договір був підписаний не у відділенні банку, а у барі, куди його принесла [PERSON] Позивач та її представник, який одночасно представляв інтереси [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. 18.02.2016 року подала суду заперечення, суть якого зводиться до того, що спірний договір був укладений між позивачем та «ПриватБанк». На момент укладення договору вона була керівником відділення та діяла від імені банку на підставі довіреності, яка була чинною на момент укладення договору. Отже стороною договору є банк. Вважає, що відсутні підстави для визнання договору фіктивним. Просить застосувати строк позовної давності до даного спору. Представник третьої особи ПАТ КБ «Приват Банк» заперечила проти задоволення позовних вимог. У судове засідання 13.04.2016 року не зявилась, подала суду клопотання про розгляд справи без її участі у звязку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. У запереченні, поданому суду 26.02.2016 року, зазначила, що позовні вимоги є безпідставними. Просить у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що договір поруки було укладено за межами відділення банку. Вона попросила позивача бути поручителем, на що остання погодилася й підписала оспорюваний договір. Чи підписувала договір відповідач, їй не відомо. Кредит вона з чоловіком отримали 29.07.2008 року, а договір поруки був укладений 30.07.2008 року. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, свідка, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ч. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Як видно з кредитно-заставного договору № CGR0AN02260357 від 29.07.2008 року (а.с. 4), такий укладений між [PERSON] та Приватбанк, від імені якого на підставі довіреності діяла керівник відділення [PERSON]. Згідно з договором поруки від 30.07.2008 року (а.с. 5), такий укладений між Приватбанк, від імені якого на підставі довіреності діяла керівник відділення [PERSON], та поручителем [PERSON] Доказів протилежного суду не подано. Наведене підтверджується рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.04.2014 року у справі № 459/5463/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.06.2014 року, у якому встановлено, зокрема, те, що 30.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого остання виступила поручителем перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору від 29.07.2008 року № CGR0AN02260357 й ці обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Отже, відсутні підстави для висновку про те, що оспорюваний договір укладений між сторонами у справі, оскільки його сторонами є позивач та ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим відповідні доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи й на увагу не заслуговують. Неукладений між сторонами у справі договір поруки не може бути визнаний судом недійсним, зокрема, через його фіктивність, на що зроблено посилання позивачем. За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю, що виключає можливість відмови у його задоволенні у звязку зі спливом позовної давності за заявою відповідача. Безпідставним є й посилання позивача на укладення оспорюваного договору у приміщенні бару, а не у м. Червонограді, вул. Корольова, 12, як про це зазначено у його п. 17. При цьому слід зазначити, що й можливе неправильне зазначення в оспорюваному договорі місця його укладення не впливає на субєктний склад сторін цього договору, у якому відповідач участі не бере.

Outcome: dismissed