Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

У грудні 2019 року АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 453437,79 грн та судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2233/92-321/04 від 08 лютого 2013 року відповідно до умов якого банк зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти в сумі 414000,00 грн зі сплатою за користування кредитом 19,8% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 24,8 % річних. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 2233/92П-321/04 від 08 лютого 2013 року. Загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором, станом на 13 листопада 2019 року складає 453437,79 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позову просив розглянути справу за його відсутності. Також, на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника [PERSON] - [PERSON] про відкладення розгляду справи, проте доказів поважності причин відкладення до клопотання не додано. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Згідно відзиву на позовну заяву від 10.07.2020 року представник [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, зазначив, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань про повернення боргу позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, пройшли строки пред`явлення вимог до поручителя і порука припинена. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 2233/92-321/04, за умовами якого, остання отримала від банку кредит у сумі 414000,00 грн на придбання житлової нерухомості на строк з 08 лютого 2013 року по 07 лютого 2028 року. За користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 19,8 % річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 24,8 % річних. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно договору поруки № 2233/92П-321/04 від 08 лютого 2013 року [PERSON] поручився за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 2233/92-321/04 від 08 лютого 2013 року. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку, заборгованість за кредитним договором № 2233/92-321/04 від 08.02.2013 року, станом на 13.11.2019 року склала 453437,79 грн, з яких: 389258,29 грн - заборгованість по тілу кредиту; 64179,50 грн - заборгованість по нарахованих процентах. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч.1 ст. 256, ч.1 ст.257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно пункту п.5.8 кредитного договору строк позовної давності встановлений у три роки, у тому числі й за вимогами по поверненню процентів та інших платежів. Суд приймає до уваги, що позивач звернувся з даним позовом 03 грудня 2019 року, тому застосовуючи строк позовної давності, вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені в частині заборгованості за кредитним договором, яка утворилася з грудня 2016 року. При цьому, позов в частині стягнення заборгованості по нарахованих процентах в сумі 64179,50 грн не підлягає задоволенню, оскільки ця заборгованість утворилася за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року та позивач пропустив строк позовної давності відносно цієї вимоги. Доводи представника відповідача щодо припинення поруки є безпідставними, оскільки згідно умов як кредитного договору, так і договору поруки, кредит надається з 08.02.2013 по 07.02.2028 року і позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 07 лютого 2028 року. Поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язання не пізніше 07 лютого 2028 року. Отже, строк виконання основного зобов`язання не скінчився і порука не може вважатися припинено. Сплив строку вимоги за черговим платежем не є підставою для припинення поруки за усім зобов`язанням, і може бути лише підставою для відмови у задоволенні частини вимог. Доводи представника відповідача в цій частині зводяться до власного тлумачення законодавства і не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог до поручителя у зв`язку з припиненням поруки. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 388704,87 грн., тобто в межах строку позовної давності. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial