Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У вересні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Теком» (далі - ПрАТ «СК «Теком») звернулось до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 26 червня 2019 року в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю відповідача, який, керуючи автомобілем «Toyota Carina», державний номер [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai H1», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ Порт» (далі - ТОВ «Бруклін-Київ Порт»), внаслідок чого даний автомобіль отримав механічні пошкодження. Зазначив, що Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2019 року відповідача[PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказував, що на момент ДТП автомобіль «Hyundai H1», державний номер [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «СК «Теком» за договором добровільного страхування наземного транспорту №160-19Д/Т/АТ від 10 червня 2019 року. Стверджував, що страховик звернувся до ПрАТ «СК «Теком» із заявою про виплату страхового відшкодування та на підставі страхового акту №1080 від 26 липня 2019 року, висновку експерта №6509 від 10 липня 2019 року, рахунку-фактури ДП «Автотрейдінг-Одеса» №АС-0008191 від 04 липня 2019 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 36460,63 грн. Вказував, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota Carina», державний номер [NUMBER] , на час ДТП не була застрахована. Оскільки позивач повністю виконав покладені на нього обов`язки щодо виплати страхового відшкодування, посилаючись на положення ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, ПрАТ «СК «Теком» просило суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 36460,63 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2020 року у даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 53-54). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2020 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 73-74). Представник позивача, діючий за довіреністю від 06 жовтня 2020 року, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі, а також просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 62, 63, 90). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав (а.с. 85, 86). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Теком» є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, круглу печатку та діє на підставі Статуту (а.с. 4, 5-9). З матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2019 року між ПрАТ «СК «Теком» та ТОВ «Бруклін-Київ Порт» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №160-19Д/Т/АТ, за яким був застрахований автомобіль «Hyundai H1», державний номер [NUMBER] (а.с. 39-43, 44). Встановлено, що 26 червня 2019 року об 11 годині 40 хвилин у м. Одесі по Привокзальній площі, 1п18, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Toyota Carіna», д.н.з. [NUMBER] , під час руху не вибрав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Hyundai H1», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2019 року, за якою відповідач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 10-11). Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю «Hyundai H1», державний номер [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що автомобіль«Toyota Carina», державний номер [NUMBER] ,на час ДТП не був застрахований (а.с. 45). Судом встановлено, що автомобіль «Hyundai H1», державний номер [NUMBER] ,належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ТОВ «Бруклін-Київ Порт»(а.с. 36). Встановлено, що [PERSON] керував автомобілем «Hyundai H1», державний номер [NUMBER] , на підставі наказу №2 ТОВ «Бруклін-Київ Порт» від 10 січня 2017 року (а.с. 37, 38). У зв`язку із тим, що пошкоджений автомобіль «Hyundai H1», державний номер [NUMBER] ,був застрахований у ПрАТ «СК «Теком», страхувальник - ТОВ «Бруклін-Київ Порт», звернулось до страховика із заявою про настання страхового випадку та сплату страхового відшкодування (а.с. 14, 15). Згідно висновку експерта №6509 від 10 липня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai H1», державний номер [NUMBER] , складає 21050,27 грн. (а.с. 17-22). Вказаний висновок сторонами не оскаржувався. Відповідно до страхового акту №1080 від 26 липня 2019 року та рахунку-фактури №АС-0008191 від 04 липня 2019 року, сума страхового відшкодування була визначена у розмірі 36460,63 грн., яка була сплачена позивачем за заявою страхувальника на рахунок СТО ДП «Автотрейдінг-Одеса» згідно страхового акту №1080, що підтверджується платіжним дорученням №3528 від 30 липня 2019 року (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 36460,63 грн., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа, на підставі ст. ст. 1187, 1188 ЦК України, мала би до відповідача [PERSON] . Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Теком»» зверталося до [PERSON] із претензією про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, однак останній проігнорував її (а.с. 46, 47). Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засідання відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь страхового відшкодування в розмірі 36460,63 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 2102,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1). На підставі ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved