Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся із позовом в якому просив виділити зі спільної сумісної власності погруддя 1/2 частину автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], яка належить [PERSON], зобов'язати [PERSON] реалізувати свою частку автомобіля для погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-922/12 від 05.07.2012 року. Позов мотивовано тим, що у державній виконавчій службі на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-992/12, виданий на підставі Рішення Печерського районного суду м. Києва та накладено арешт на майно боржника, а згодом, Рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/14126/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], ВДВС Печерського РУЮ, третя особа ЗАТ «Нафтохімімпекс» було визнано право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2007 року випуску та знято з нього арешт. Позивач зазначає, що оскільки у відповідача [PERSON] іншого майна крім вказаний автомобіль не має, а сума боргу перед ЗАТ «Нафтохімімпекс» є значною, то з метою захисту порушеного права та інтересу позивача є підстави для задоволення позову. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у позові. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, послався на його необґрунтованість. Вказав, що річ, яку позивач просить виділити зі спільної сумісної власності подружжя є неподільною, а доказів про відсутність у відповідача іншого майна крім частина автомобіля позивачем не надано, а тому просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про поважність причини своєї неявки суду не повідомила. Суд визнав за можливе розгляд справи провести у відсутність відповідачки [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які брали участь у справі суд дійшов наступних висновків. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 2-992/12 за позовом ЗАТ «Нафтохімімпекс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 300 000 грн. та судові витрати в сумі 1 820 грн., а всього 301 820 грн. (а.с. 14). 07.12.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с. 15). Як на підставу для звернення із позовом, позивач посилається на наявність значної заборгованості у відповідача [PERSON] перед ЗАТ «Нафтохімімпекс» та на відсутність у боржника іншого майна або грошових коштів, за рахунок яких можна було б стягнути заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Тобто, право на виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї можливо у разі недостатності у боржника іншого майна. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що на даний час виконавчий лист перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві та виконавчий лист стягувачу не повернуто без виконання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час, позивач жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що у відповідача крім автомобіля, який є в розумінні ст. 183 ЦК України неподільною річчю, відсутнє інше майно, суду не надав, а такі докази ґрунтуються лише на припущеннях. За таких обставин, вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed