Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому із урахуванням уточнень просив стягнути із державного підприємства «Завод порошкової металургії» (далі - ДП «Завод порошкової металургії») на свою користь середній заробіток у розмірі - 57 243 грн. 42 коп., а також судові витрати у розмірі - 640 грн. 00 коп. В обґрунтування позову вказується, що наказом керівника ДП «Завод порошкової металургії» № 111-К від 12 грудня 2016 року позивача звільнено із роботи з 23 грудня 2016 відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України. При звільненні відповідачем не проведено із позивачем розрахунку по заробітній платі. У зв'язку із чим, наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2017 року на користь останнього стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі - 8 906 грн. 78 коп. У рамках здійснення виконавчого провадження 15 листопада 2017 року відповідач провів розрахунок по заробітній платі. Оскільки ДП «Завод порошкової металургії» допустив порушення вимог статті 116 КЗпП України, то він зобов'язаний виплатити працівнику середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі - 57 243 грн. 42 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. 27 лютого 2018 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він також вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ДП «Завод порошкової металургії» у судове засідання свого представника повторно не направив. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені. У даному випадку, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено із матеріалів справи сторони по даній справі перебували у трудових відносинах. Наказом ДП «Завод порошкової металургії» № 111-к від 12 грудня 2016 року [PERSON] з 23 грудня 2016 року звільнено з роботи відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України. Наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2017 року із ДП «Завод порошкової металургії» на користь [PERSON] стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 8 906 грн. 78 коп. 22 червня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного судового наказу № 361/2890/17. Як вбачається із виписки за договором за період з 01 жовтня 2017 року по 17 листопада 2017 року на рахунок Головного територіального управління юстиції у Київській області на ім'я [PERSON] 15 листопада 2017 року перераховано грошові кошти у розмірі - 8 906 грн. 78 коп. Отже, фактична виплата заборгованості по заробітній платі проведена лише 15 листопада 2017 року. Період затримки розрахунку при звільненні складає з 23 грудня 2016 року по 15 листопада 2017 року. За змістом статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені статтею 116 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статтею 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16. У пунктах 20 й 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. При розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач не провів із позивачем розрахунку по заробітній платі у строк встановлений статтею 116 КЗпП України. Будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність вини у несвоєчасній виплаті позивачу заробітної плати, відповідач до суду не надав. Правових підстав для звільнення ДП «Завод порошкової металургії» від виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, судом не здобуто. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про застосування до відповідача норм статті 117 КЗпП України. Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Як вбачається із індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] за жовтень й листопад 2016 року (останні два місяці роботи, що перебували звільненню) отримав заробітну плату у розмірі по 5 439 грн. 50 коп. щомісячно. Кількість робочих днів за жовтень й листопада 2016 року складала 42 дні (5 439,50+5 439,50/42=259,02). Середньоденний заробіток складає 259 грн. 02 коп. За період з 23 грудня 2016 року по 15 листопада 2017 року кількість робочих днів склала 221. Всього середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 57 243 грн. 42 коп. (259,02*221). Отже, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток у розмірі - 57 243 грн. 42 коп. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі - 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved