Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

У вересні 2020 року Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив «Новобуд-Комфорт» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01.04.2017 року по 01.08.2020 рік у розмірі 8627,26 грн., з яких: 7460,71 грн. основний борг, 140,82 грн. - вивіз побутових відходів, 678,36 грн. - інфляційні витрати, 347,37 грн. - 3 % річних, а також судовий збір у розмірі 2102,00грн.. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , 1/3 частина належить [PERSON] , 2/3 частини належать [PERSON] . Зазначена квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює позивач - Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив Новобуд-Комфорт», на підставі Договору про надання послуг з управління будинком, спорудами, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд від 01.10.2012 року та протоколів загальних зборів від 25.04.2017р. та 11.10.2018р. Також, між позивачем та [PERSON] укладено Договір від 27.06.2014р. про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з утримання та обслуговування будинку відповідачі належним чином не здійснюють, з 01.04.2017року відповідачами сплачувалось за надані послуги не у повному обсязі, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.04.2017 року по 01.08.2020 рік за квартплату - 7460,71 грн., за вивезення побутових відходів - 140,82грн., інфляційні витрати - 768,36грн., 3% річних - 347,37грн. 09.02.2021року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволені позову Виробничого кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив «Новобуд-Комфорт» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в сумі 8 627,26 грн. - відмовити в повному обсязі. Зазначає, що 18 червня 2014 року ним та [PERSON] було придбано у власність квартиру [ADDRESS] , в наступних частках: ним - 1/3 частки; [PERSON] - 2/3 частки. 27 червня 2014 року ним було укладено з позивачем договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (далі - Договір), предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у житловому будинку [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно статті 2 Договору виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) тарифу, визначеного у додатку №1, який є невід`ємною частиною договору. Згідно статті 3 Договору розмір щомісячної плати за надання послуги на дату укладення цього договору становить 236,24 грн. (2,867 грн. за 1 м2 загальної площі). У відповідності до статті 20 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 26.06.2015 року. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі вимогу про розірвання договору або необхідності його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим. Сплата послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01.04.2017 року по теперішній час здійснюється у відповідності до умов Договору в повному обсязі. Зазначене підтверджується квитанціями «АТ Мегабанк» про оплату цих послуг. Пунктом 5 статті 12 Договору передбачено, що виконавець має право вносити за погодженням із споживачем у договір зміни, які впливають на розмір плати за послуги. Однак, до теперішнього часу в Договір укладений між позивачем та ним зміни не вносились, розмір щомісячної плати за послуги не змінювався. Доказів протилежного позивачем не надано. Враховуючи вищевикладене, доводи позивача про наявність заборгованості у відповідачів за Договором від 27.06.2014 року в сумі 7 460,71 грн. є необґрунтованими та бездоказовими. У позовній заяві позивач посилається на протоколи загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку від 25.04.2017 року та від 11.10.2018 року, на підставі яких, протоколом №1 від 25.04.2017 року розмір внесків на управління будинком з травня 2017 року встановлено в сумі 3,964 грн. та протоколом №1 від 11.10.2018 року розмір внесків на управління будинком з листопада 2018 року встановлено в сумі 6,189 грн. Однак, до позовної заяви позивач додає копії протоколів не в повному обсязі - перший та останній аркуш протоколу, що є недостовірними та недостатніми доказами на підтвердження заявлених вимог позивача. У відповідності до ст.11 Закону №417-VIII та ч.1 ст.18 Закону №2189-VIII управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Відповідно до ч.2 ст.11 Закону №417-УІІІ вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором (ч.2 ст.10 Закону №2189-VIII). Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, на підставі вказаних позивачем рішень зборів співвласників, з ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» не укладався, вартість послуг договором не визначалась, та йому особисто не надавався. Доказів протилежного позивачем не надано. Зазначає, що додані до позовної заяви протоколи загальних зборів співвласників надані позивачем не в повному обсязі та без листків письмового опитування, що ставить під сумнів факт голосування та законність прийнятого рішення. Крім того, доданими частково копіями протоколів підтверджується факт порушення ст.10 Закону №417-УІІІ, в частині достовірності підсумків голосування та правомірності результатів прийнятого рішення, а також дотримання процедури повідомлення про рішення, прийняті зборами співвласників. Щодо заборгованості в сумі 140,82 грн. за вивезення побутових відходів за період січень - квітень 2019 року. 01.01.2019 року ним було укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів з КП «Комплекс з вивозу побутових відходів». Оплата послуг здійснювалась на рахунок КП «Комплекс з вивозу побутових відходів», що підтверджується квитанціями «АТ Мегабанк», а саме: за січень 2019 року - платіж №3035433; за лютий 2019 року - платіж №3167173; за березень-квітень 2019 року - платіж №3315731. Доводи позивача про наявність заборгованості в сумі 140,82 грн. за послуги з вивезення побутових відходів за період січень - квітень 2019 року, є необґрунтованими та бездоказовими. Вважає, що позивач безпідставно та бездоказово звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості в сумі 8 627,26 грн. Також, зазначає, що позивач звернувся до суду 29.09.2020 року з позовними вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.04.2017 року до 01.09.2020 року, тобто частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості за період, щодо якого сплив строк позовної давності, а саме з 01.04.2017 року по вересень 2017року. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2020 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою від 03.03.2021року, було витребувано від позивача оригінали документів, а саме протокол №1 від 25.04.2017р. загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку та протоколом №1 від 11.10.2018р. загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку, та зобов`язано представника позивача надати вказані протоколи в наступне судове засідання. Представник позивача Марченко Д.Ю. в судовому засіданні 03.03.2021 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник позивача Катречко Р.Є. в судове засідання 19.05.2021року не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, з підстав викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановлений законом порядок. Суд, заслухавши представника позивача Марченко Д.Ю. , відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом з 18.06.2014 року відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , а саме [PERSON] належить - 1/3 частина, [PERSON] - 2/3 частини вказаної квартири, що підтверджується копією Договору купівлі-продажу квартири від 18.06.2014року, копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідачі є споживачами послуг з утримання та обслуговування вказаного будинку, які надаються ВК «Житлово - експлуатаційним кооперативом «Новобуд-Комфорт». Згідно договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 01.10.2012 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технобудсистема» доручив організації Виробничому кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив «Новобуд-Комфорт» управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] , а ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» бере на себе забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби мешканців об`єкта у своєчасному отриманні житлово- комунальних послуг відповідної якості. Пунктом 2.2.9. договору передбачено, що організація зобов`язана надавати житлово-комунальні послуги власникам квартир Будівлі у відповідності до технічних стандартів, норм чинного законодавства України, а також ВК укладає договори з третіми особам на власний розсуд. За пунктом 2.3.7. договору, організація має право отримувати на поточний банківський рахунок плату від мешканців об`єкта за надані житлово-комунальні послуги. 27.06.2014року між ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у житловому будинку [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п. 2 Договору виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, визначених у додатку №1, який є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 3 Договору розмір щомісячної плати за надання послуги на дату укладення цього договору становить 236,24 грн. (2,867 грн. за 1 кв.м. загальної площі). У відповідності до п. 20 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 26.06.2015 року. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі вимогу про розірвання договору або необхідності його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим. На підтвердження своїх вимог позивачем надано до суду копію протоколу №1 від 25.04.2017р. загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку за місцем знаходження: [ADDRESS] , відповідно до якого прийнято рішення про встановлення розміру внесків на управління будинком, спорудами та прибудинкової території у розмірі 3,964 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири у будинку та копію протоколу №1 від 11.10.2018р. загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку за місцем знаходження: [ADDRESS] . Як вбачається з наданої копії протоколу №1 від 11.10.2018р., на вирішення порядку денного було поставлено питання щодо збільшення та встановлення розміру витрат на управління будинком, спорудами та прибудинкової території у розмірі 6,189 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири у будинку. Разом з тим у графі «рішення» не зазначено про результати розгляду вказаного питання, та чи було прийнято рішення про встановлення розміру витрат на управління будинком, спорудами та прибудинкової території у розмірі 6,189 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири у будинку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно з частинами другою, третьою, четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). ВК «ЖЕК Комфорт-Новобуд» у період часу, за який порушується питання про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і прибудинкової території, є належною обслуговуючою організацією, а тому має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (далі - Правила). Згідно з пунктом 7 зазначених Правил власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг, утримання будинку і прибудинкової території в будинках (квартирах) приватного житлового фонду покладено на власника. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526 ,610 ЦК України, статей 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території. Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна. Заперечуючи проти позову [PERSON] зазначає про відсутність заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території та здійснення ним сплати у розмірі, визначеному Договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. На підтвердження оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території відповідачем [PERSON] надано копії квитанцій «АТ Мегабанк» про оплату цих послуг, а саме: за квітень 2017 року - платіж №1942247 у сумі 236,24грн.; за травень 2017 року - платіж №1993848 у сумі 236,24грн.; за червень 2017 року - платіж №1993875 у сумі 236,24грн.; за липень 2017 року - платіж №2013132 у сумі 236,24грн.; за серпень-вересень 2017 року - платіж №2128721 у сумі 472,48грн.; за жовтень 2017 року - платіж №2210157 у сумі 236,24грн.; за листопад 2017 року - платіж №2210183 у сумі 236,24грн.; за грудень 2017 року - платіж №2332857 у сумі 236,24грн.; за січень 2018 року - платіж №2332862 у сумі 236,24грн.; за лютий 2018 року - платіж №2390925 у сумі 236,24грн.; за березень 2018 року - платіж №2504576 у сумі 236,24грн.; за квітень 2018 року - платіж №2504588 у сумі 236,24грн.; за травень 2018 року - платіж №2521178 у сумі 236,24грн.; за червень 2018 року - платіж №2612731 у сумі 236,24грн.; за липень 2018 року - платіж №2637636 у сумі 236,24грн.; за серпень 2018 року - платіж №2710633 у сумі 236,24грн.; за вересень 2018 року - платіж №2745046 у сумі 236,24грн.; за жовтень 2018 року - платіж №2820806 у сумі 255,61грн.; за листопад 2018 року - платіж №2870515 у сумі 236,24грн.; за грудень 2018 року - платіж №2978439 у сумі 236,24грн.; за січень 2019 року - платіж №3035433 у сумі 236,24грн.; за лютий 2019 року - платіж №3167173 у сумі 236,24грн.; за березень 2019 року - платіж №3291723 у сумі 236,24грн.; за квітень 2019 року - платіж №3315731 у сумі 236,24грн.; за травень 2019 року - платіж №3403094 у сумі 236,24грн.; за червень 2019 року - платіж №3432610 у сумі 236,24грн.; за липень 2019 року - платіж №3520275 у сумі 236,24грн.; за серпень 2019 року - платіж №3610059 у сумі 236,24грн.; за вересень 2019 року - платіж №3708070 у сумі 236,24грн.; за жовтень 2019 року - платіж №3790023 у сумі 236,24грн.; за листопад 2019 року - платіж №3906965 у сумі 236,24грн.; за грудень 2019 року - платіж №3980751 у сумі 236,24грн.; за січень 2020 року - платіж №4118437 у сумі 236,24грн.; за лютий 2020 року - платіж №4222219 у сумі 236,24грн.; за березень 2020 року - платіж №4305410 у сумі 236,24грн.; за квітень 2020 року - платіж №4451911 у сумі 236,24грн.; за травень 2020 року - платіж №4609583 у сумі 236,24грн.; за червень 2020 року - платіж №4714372 у сумі 236,24грн.; за липень 2020 року - платіж №5031162 у сумі 236,24грн.; за серпень 2020 року - платіж №5065966 у сумі 236,24грн.; за вересень 2020 року - платіж №5088731 у сумі 236,24грн.; за жовтень 2020 року - платіж №5446322 у сумі 236,24грн.; за листопад 2020 року - платіж №5446357 у сумі 236,24грн. Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управитель багатоквартирного будинку фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до частини 1 статті 9 зазначеного Закону управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Згідно з частинами 1-3 статті 11 цього Закону управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. З матеріалів справи вбачається, що розмір внесків на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на підставі якого здійснювались розрахунки визначено Договором про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 27.06.2014 року, яким встановлено тариф 2,867 грн. за 1 кв.м. Відповідно до даного договору відповідачем [PERSON] здійснюється сплата житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Позивач як на підставу нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території посилався на Протокол №1 загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку від 25.04.2017 року яким визначено тариф у розмірі 3,964 грн. за 1 кв.м. та на Протокол №1 загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку від 11.10.2018 року яким визначено тариф у розмірі 6,189 грн. за 1 кв.м. Проте, оригіналу Протоколу №1 від 25.04.2017р. загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку та Протоколом №1 від 11.10.2018р. загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку суду надано не було. За правилами ч.ч. 1,2,4-6 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вибір способу захисту своїх прав покладається на позивача. Таким чином, враховуючи, що оригінал Протоколу №1 від 25.04.2017р. загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку та Протоколу №1 від 11.10.2018р. загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку представником позивача не надано, а відповідача ставить під сумнів відповідні копії протоколів , суд не бере до уваги відповідні докази. Крім того, щодо вимог позивача про стягнення заборгованості в сумі 140,82 грн. за вивезення побутових відходів за період січень - квітень 2019 року, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки 01.01.2019 року [PERSON] було укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів з КП «Комплекс з вивозу побутових відходів». Оплата послуг здійснювалась на рахунок КП «Комплекс з вивозу побутових відходів», що підтверджується квитанціями «АТ Мегабанк», а саме: за січень 2019 року - платіж №3035433; за лютий 2019 року - платіж №3167173; за березень-квітень 2019 року - платіж №3315731. Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, підстави для застосування строків позовної давності відсутні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів та відшкодуванню позивачу.

Outcome: dismissed