Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача кошти у розмірі 133120,00грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.07.2019 між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу. Предметом договору була квартира [ADDRESS] . Відповідно до пункту 6 договору сторони зобов`язались у строк до 05.10.2019 укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу (Основний договір) вказаної квартири. Зі змісту договору встановлено, що сторони домовилися, що істотними умовами основного договору купівлі-продажу будуть такі: продаж квартири буде вчинено за ціною 25000, 00 дол. США, що еквівалентно 647000,00 грн. за курсом НБУ станом на день укладення Попереднього договору, включаючи передані 10 000 дол. США, що еквівалентно 256000,00 грн. за курсом НБУ станом на день укладення цього договору, та передано покупцем продавцю 05.07.2019 в якості гарантійної суми. В майбутньому позивач вирішив не укладати з відповідачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] оскільки згодом йому стало відомо, що укладений попередній договір про наміри купівлі-продажу від 05.07.2019 є нікчемним, у зв`язку з чим передані відповідачу в якості авансу кошти підлягають поверненню. Після неодноразових перемовин 01.12.2020 відповідач через довірену особу відповідача - [PERSON] в присутності адвоката Долгової Л.В. повернула позивачу частину грошових коштів у розмірі 4800,00 дол. США, однак розмір неповернутих грошових коштів складає 5200,00 дол. США, що еквівалентно 133120,00 грн. Тобто оскільки основний договір не був укладений, а залишок гарантійного внеску у розмірі 5200,00 дол. США, що еквівалентно 133120,00 грн. позивачу не повернутий, він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 30.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання, призначене на 25.10.2021 на 08:30 год. сторони не з`явились. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач відзиву на позовну заяву не надала, причини своєї неявки суду не повідомила. Представник відповідача - [PERSON] тричі подавала заяви про відкладення розгляду справи. Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін суд враховує наступне. 16.06.2021 представник відповідача надала суду клопотання про відкладення розгляду справи, який був призначений на 18.06.2021, на іншу дату, посилаючись на власну хворобу та хворобу двох малолітніх дітей, що підтвердила довідкою сімейної амбулаторії № 177, без дати. Наступне судове засідання було призначено на 14.09.2021, проте представник відповідача знову надала до суду клопотання про відкладення розгляду справи від 13.09.2021 на іншу дату, оскільки вона знаходиться на лікарняному з 06.09.2021 по 15.09.2021, а сама [PERSON] відсутня в країні, але бажає надати відзив. Проте жодних доказів на підтвердження неможливості прибуття представника у судове засідання надано не було. Наступне судове засідання було призначено на 25.10.2021, проте представник відповідача [PERSON] знову надала до суду письмову заяву від 22.10.2021, в якій просила відкласти розгляд справи на іншу дату, посилаючись на необхідність бути присутньою 25.10.2021 о 08:45 год. в Миколаївському районному суді Миколаївської області при розгляді іншої. У підтвердження своєї зайнятості надала ухвалу вказаного суду про відкриття провадження у справі № 945/1552/21, відповідно до якої судове засідання призначено на 24.09.2021 на 09:20 год. Тобто за день до розгляду справи, що розглядається. За такого, представник відповідача не надала належних доказів на обґрунтування неможливості її участі в справі. Суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу, за статтею 240 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною третьою статті 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24.01.2018 у справі № 907/425/16. З дати відкриття провадження по справі загалом було призначено три судові засідання. Наразі в кожне судове засідання представником відповідача були направлені клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, при цьому жодного документального підтвердження поважності причини неявки в судове засідання суду не надано. Оскільки поважність причин неявки відповідача та її представника у судове засідання судом не встановлена, відповідач не реалізувала своє право на подання відзиву на позов, зважаючи на те, що розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, що відповідно до вимог процесуального законодавства свідчить про необов`язковість участі сторін в судовому засіданні, а також враховуючи розумність строку розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін та вирішити спір на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що 05.07.2019 між [PERSON] як покупцем та [PERSON] як продавцем укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 6 договору сторони зобов`язались у строк до 05.10.2019 укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу (Основний договір) вказаної квартири. Зі змісту попереднього договору встановлено, що сторони домовилися, що істотними умовами основного договору купівлі-продажу будуть такі: продаж квартири буде вчинено за ціною 25000, 00 дол. США, що еквівалентно 647000,00 грн. за курсом НБУ станом на день укладення попереднього договору, включаючи передані 10000 дол. США, що еквівалентно 256000,00 грн. за курсом НБУ станом на день укладення цього договору, та передано покупцем продавцю 05.07.2019 в якості гарантійної суми. В майбутньому позивач не уклав з відповідачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , оскільки йому стало відомо, що укладений попередній договір про наміри купівлі-продажу від 05.07.2019 є нікчемним, оскільки не посвідчений нотаріально. 01.12.2020 відповідач через довірену особу відповідача - [PERSON] в присутності адвоката Долгової Л.В. повернула позивачу частину грошових коштів у розмірі 4800,00 дол. США із переданих за договором 10000,00 дол. США. Тобто розмір неповернутих грошових коштів складає 5200,00 дол. США, що еквівалентно 133120,00 грн. за курсом НБУ на час подачі позову. Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно із частиною другою статті 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. У відповідності до статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13.02.2013 за наслідками розгляду справи № 6-176цс12. Враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 10000,00 дол. США, що еквівалентно 256000,00 грн. за курсом НБУ станом на день укладення цього договору є авансом, який підлягає поверненню позивачу. При цьому, оскільки в силу статті 635 ЦК України попередній договір від 05.07.2019 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] є нікчемним, суд при вирішенні справи не враховує, зокрема і норми, передбачені у пункті 2 такого договору щодо відповідальності за порушення його умов з вини покупця. Отже, виходячи з аналізу вищевикладеного та враховуючи доведення позивачем належними, допустимим та достовірними доказами в розумінні статей 77-79 ЦПК України обставин передання ним коштів авансу [PERSON] за попереднім договором від 05.07.2019 та визнання позивачем їх часткового повернення у розмірі 4800,00 дол. США, межі заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача залишку суми в розмірі 133120,00 грн., що еквівалентно, 5 200 дол. США неповернутих за договором від 05.07.2019, підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1331,20, витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved