Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину. В обгрунтування своїх вимог зазначила про те, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. Цим же вироком [PERSON] на підставі ст. 75 КК України було звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк терміном три роки. Вироком суду встановлено, що [PERSON] 16 травня 2016 року приблизно о 13.30год. перебуваючи в м. Львові смт. Брюховичі по вул. Івасюка, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, з корисливих мотивів, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, незаконно проник у приміщення будинку №64 по вул. Івасюка у смт. Брюховичі, який належить потерпілій [PERSON], звідки таємно викрав її особисте майно на загальну суму 59 900 грн. Частину викраденого майна на суму 35 900 грн. їй було повернуто в ході слідства. Решту майна, на суму 24 000 грн. відповідачем не відшкодовано. Крім матеріальних збитків, відповідач [PERSON] завдав їй також і моральну шкоду, яку вона оцінює у 4 000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що своїми діями [PERSON] завдав їй немайнові втрати, спричинені моральними стражданнями, зокрема, негативними переживаннями та спогадами, насторогою, постійною тривогою, негативними емоційними реакціями при згадуванні обставин кримінального злочину, фіксованістю уваги на окремих моментах, нестійким настроєм, порушенням сну і неприємними сновидіннями, побоюванням повторного злочину, а також втратою коштовності, яка була у неї як реліквія та єдина память про її бабусю. З огляду на такі факти просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON]М на свою користь 24 000,00 грн. у вішкодування майнової шкоди та 4 000,00 грн. компенсації за моральну шкоду, які заподіяні злочином. В судове засідання, яке було призначено на 28 лютого 2017 року о 16.00 год., позивач [PERSON] не зявилась та подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходилось кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Зокрема, він обвинувачувався у тому, що 16 травня 2016 року близько 13.30 год перебуваючи в смт. Брюховичі на вул. Івасюка, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, незаконно проник у приміщення будинку №64 по вул. Івасюка в смт. Брюховичі, який належить потерпілій [PERSON], звідки таємно викрав ювелірні прикраси на загальну суму 59 900 грн. Частину викраденого майна в сумі 35 900 грн. було повернуто потерпілій в ході досудового слідства. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2016 року, який набрав законної сили, [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. Цим же вироком [PERSON] на підставі ст. 75 КК України було звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк терміном три роки. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 та 7 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та\\або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду предявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже спричинення шкоди відповідачем встановлено вироком суду і не підлягає доказуванню за даною справою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також, суд вважає, що позивачем доведено і заподіяння їй відповідачем моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В позовній заяві в обґрунтування моральної шкоди позивач зазначила, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення вона зазнала моральних страждань, зокрема, негативних переживань та спогадів, насторогою, постійною тривогою, негативними емоційними реакціями при згадуванні обставин кримінального злочину, фіксованістю уваги на окремих моментах, нестійким настроєм, порушенням сну і неприємними сновидіннями, побоюванням повторного злочину, а також втратою коштовності, яка була у неї як реліквія та єдина память про її бабусю. Враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України, які дані у п. 9 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з подальшими змінами та доповненнями), згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин, зокрема, враховуючи характер і тривалість моральних страждань, істотність вимушених змін у його житті, суд враховує, що внаслідок вчинення відповідачем [PERSON] кримінального правопорушення, позивачу завдана моральна шкода, яка підлягає задоволенню, а саме в розмірі 4 000,00 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в доход держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved