Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

У вересні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила наступне. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Право власності на вказане житло вона набула на підставі договору купівлі продажу будинку, укладеного 09.09.2016 року. Як з`ясувалось пізніше у будинку крім неї зареєстрований колишній власник - відповідач [PERSON] Збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, про причини неявки суд не інформував. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. \~ \~ \~ \~Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового будинку також визначені ст.383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідно копії договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області 09.09.2016 року, позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Зазначений будинок позивач придбала у відповідача [PERSON] (а.с.8) Згідно довідки про склад сім`ї №1065 від 28.07.2019 року в будинку [ADDRESS] , окрім позивача та членів її сім`ї, зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с.10) Відповідно до акту вуличного комітету складеного 06.09.2019 року, відповідач [PERSON] з часу продажу будинку, а саме з 09.09.2016 року. за місцем реєстрації [ADDRESS] не проживає, особисті речі в будинку відсутні (а.с.11) Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 71 ЖК України особа, яка понад шість місяців без поважних причин відсутня за місцем проживання, втрачає право користування жилим приміщенням. Згідно ж положень ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , з 2016 року, тобто понад шість місяців. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача [PERSON] , оскільки в судовому засіданні встановлено, що вона, як власник житлового будинку, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності, у зв`язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача, яка понад шість місяців не проживає за вказаною адресою. \~ \~ \~ \~Відтак, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням\~-\~будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved