Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] через представника - адвоката Любченко Н.Ю., засобами поштового зв`язку звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд стягнути на її користь: 1) з [PERSON] 28 400 грн., судовий збір в розмірі 840,80 грн. та 2 500 грн. витрат на правничу допомогу; 2) з [PERSON] 7 100 грн., судовий збір в розмірі 840,80 грн. та 2 500 грн. витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.07.2020 року між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був оформлений у формі письмового договору про завдаток. Згідно з умовами вказаного договору [PERSON] та [PERSON] зобов`язались реалізувати намір про укладення договору купівлі-продажу належного продавцю об`єкту нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . 02.07.2020 року позивачем було передано [PERSON] 1 000 доларів США, що еквівалентно 27 000 грн., а також позивачем передано [PERSON] суму в розмірі 500 доларів США, що еквівалентно 13 500 грн. та є авансом за брокерські послуги. Оскільки договір купівлі-продажу частини житлового будинку не був укладений, вважає сплачені кошти авансом, який підлягає поверненню. [PERSON] повернула частину коштів у розмірі 250 доларів США, а решту відповідачі відмовляються повертати в добровільному порядку. 16.12.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 22.01.2021 року ухвалою суду вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину будинку (квартира № 3) за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності відповідно до договору дарування № 1-3586 від 05.11.1993 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга № 1, реєстровий № 6). 22.01.2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 25.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідачів -адвоката Закаблук Л.О. Вказаний відзив обґрунтований тим, що 02.07.2020 року між сторонами укладено договір завдатку, яким позивач зобов`язалась купити частину будинку у [PERSON] до 10.09.2020 року, за що сплатила йому завдаток у розмірі 1 000 доларів США та 500 доларів США виконавцю [PERSON] . В передбачений термін позивач відмовилась від вчинення правочину. Пунктом 5.2 договору визначено, що при відмові від набуття будинку сума завдатку в повному обсязі залишається у власності продавця, виконавцю виплачується 50% від суми отриманого завдатку в якості неустойки. Оскільки сплачені суми є завдатком, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судовому 10.03.2021 року представник позивача позов підтримала, зазначивши, що позивач дійсно мала намір придбати будинок, а відповідач [PERSON] збільшив вартість нерухомого майна. В судовому засіданні 10.03.2021 року представник відповідачів та відповідач [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що між сторонами був укладений саме договір завдатку і саме з вини позивача не був укладений договір купівлі-продажу. [PERSON] виставив свій будинок на продаж з метою придбати собі інше житло. 24.09.2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 02.07.2020 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) та [PERSON] (виконавець) укладено договір про завдаток. Відповідно до п. 1.1, 1.2, 2.1 договору покупець зобов`язався продати, а покупець купити частину будинку за адресою: [ADDRESS] , за ціною 45 000 доларів США в еквіваленті 1 215 000 грн., в строк не пізніше 10.09.2020 року. З цією метою покупець передала продавцю завдаток в сумі 1000 доларів США в гривневому еквіваленті 27 000 грн., що входить в ціну квартири та 500 доларів США виконавцю в гривневому еквіваленті 13 500 грн., що передбачено п. 3.2, 3.3 договору. Відповідно до п. 5.2 вказаного договору у випадку відмови покупця від купівлі будинку в строки і за суму, вказану в договорі сума завдатку в повному розмірі залишається у продавця, згідно ст. 571 ЦК України, виконавцю виплачується 50% від суми завдатка. Згідно з п. 5.3 договору у випадку відмови продавця від продажу будинку в строки і за суму, вказану в договорі, продавець виплачує покупцю суму завдатку у подвійному розмірі, виконавцю - 50% від суми завдатка. Відповідно до копії розписки від 29.10.2020 року, [PERSON] отримала від [PERSON] 250 доларів США, що є половиною суми, передбаченої в п. 3.3. договору про завдаток від 02.07.2020 року. 05.11.2020 року [PERSON] звернулась до відповідачів з заявами-претензіями про повернення сплачених коштів. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Частиною 3 ст. 635 ЦК України визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що умовами договору завдатку від 02.07.2020 року, який укладено між позивачем та відповідачами, визначено строк укладення основного договору - до 10.09.2020 року, однак основний договір купівлі-продажу частини будинку за адресою: [ADDRESS] , у встановлені строки між сторонами не було укладено. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у загальному розмірі 1 500 доларів США є авансом, а не завдатком. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25.09.2012 року № 6-82цс13, від 13.02.2013 року у справі № 6-176цс12 та Верховним Судом у постановах від 30.01.2019 року № 461/5297/16-ц, від 17.06.2021 року № 711/5065/15-ц. Посилання відповідачів на те, що саме з вини позивача сторони не уклали основний договорів, а тому остання втратила право вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. З цього випливає, що коли сторони хочуть визначити, що сплачена сума є завдатком, між ними має бути укладений саме основний договір. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважатиметься авансом. Крім цього, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставини, що саме дії позивача були прямим наслідком неможливості укладення основного договору. Згідно зі статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] отримала від [PERSON] 250 доларів США. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення на її користь з відповідача-1 переданих за договором завдатку від 02.07.2020 року коштів у розмірі 250 доларів США та з відповідача-2 1000 доларів США, тобто у розмірі 7100 грн. та 28400 грн. відповідно, згідно з офіційним курсом НБУ станом на 30.11.2020 (день звернення позивача до суду), а також в межах позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу частини будинку між сторонами укладено не було, суд вважає, що передані позивачем відповідачам кошти є авансом та підлягають поверненню, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 681,60 грн. підлягає стягненню з відповідачів по 840,80 грн.

Outcome: approved