Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

у грудні 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» з позовом про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 152-к/тр від 19.11.2015 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON].» позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності нібито за систематичне порушення правил трудової дисципліни у вигляді пропущення робочого часу без поважних причин та належного оформлення згідно даних електронної системи. На думку позивача, вищевказаний наказ є незаконним і таким, що винесений з особистих мотивів директора ДП «Держрезервнасінфонд», оскільки позивач не вчиняла жодних дисциплінарних проступків та не порушувала трудової дисципліни, а також належним чином і у повному обсязі виконувала всі свої посадові обов'язки. Просила скасувати наказ директора ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» № 152-к/тр від 19 листопада 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON].» про оголошення [PERSON] догани. Стягнути з відповідача на користь позивача 50 000 грн. моральної шкоди та судовий збір. У заяві про збільшення позовних вимог, з якою [PERSON] звернулася 10 лютого 2016 року, позивач також просить стягнути правову допомогу. (а.с. 30) В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та просила суд відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що позивач порушила умови наказу № 44 від 04.08.2015 року «Про ефективне використання робочого часу працівниками ДП «Держрезервнасінфонд», відповідно до якого працівники зобов'язані складати службові записки з обов'язковою візою керівника структурного підрозділу чи керівництва підприємства, а також цей запис має бути внесений у журнал реєстрації службових записок по використанню робочого часу. Зазначає, що позивач пропустила робочий час без належного оформлення в жовтні 2015 року - 9 год. 00 хв. та в листопаді 2015 року - 12 год. 37 хв. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ДП «Держрезервнасінфонд». Наказом № 46 від 26 серпня 2015 року [PERSON] з 26 серпня 2015 року переведена з посади начальника відділу по правовому забезпеченню та договірної роботи на посаду начальника юридичного відділу. (а.с. 9) Наказом № 152-к/тр від 19 листопада 2015 року ДП «Держрезервнасінфонд» [PERSON] оголошена догана за систематичне порушення правил трудової дисципліни, «Правил внутрішнього трудового розпорядку» працівників ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України», розділу 3 п. 3.3, затверджені наказом № 15 від 09 квітня 2010 року та наказу № 44 від 04.08.2015 р. «Про ефективне використання робочого часу працівниками ДП «Держрезервнасінфонд», та використання робочого часу у власних цілях. (а.с. 11) У наказі зазначено, що проаналізувавши відвідування за жовтень та листопад 2015 року, а також переглянувши дані електронної системи контролю, було виявлено 9 годин за жовтень та 12 год. 37 хв. за листопад пропущеного робочого часу без належного оформлення згідно наказу № 44 від 04.08.2015 р. «Про ефективне використання робочого часу працівниками ДП «Держрезервнасінфонд». (а.с. 60) У судовому засіданні сторона позивача [PERSON] не оспорювала факт відсутності на роботі 06 жовтня 2015 року та 20 жовтня 2015 року. Представник позивача посилався на те, що 06 жовтня 2015 року та 20 жовтня 2015 року [PERSON] знаходилася у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О. у зв'язку з вирішенням робочих питань, про що наявний запис в журналі обліку робочого часу. (а.с. 176 - 181) 16 жовтня 2015 року, 21 жовтня 2015 року, 09 листопада 2015 року та 10 листопада 2015 року [PERSON] також була відсутня на робочому місці у зв'язку з терміновою необхідністю проходження медичних оглядів та отримання консультацій фахівців, скориставшись п. 8.1 розділу 8 Колективного договору. Заперечуючи проти позову, представник ДП «Держрезервнасінфонд» посилалась на те, що відповідно до наказу № 44 від 04.08.2015 р. працівники зобов'язані складати службові записки з обов'язковою візою керівника структурного підрозділу чи керівника підприємства, а також цей запис має бути внесений у журнал реєстрації службових записок по використанню робочого часу. Також зазначила,що відповідно до п. 8.1 розділу 8 Колективного договору в разі потреби отримання медичної допомоги працівник зобов'язаний скласти службову записку з візою керівника структурного підрозділу чи керівництва підприємства та зареєструвати службову записку в журналі реєстрації службових записок по використанню робочого часу. Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Згідно п. 3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України», затверджених протоколом загальних зборів трудового колективу вказаного підприємства 09 квітня 2010 року, початок і закінчення роботи працівників підприємства та перерва на відпочинок і харчування встановлюються наступним чином: понеділок - четвер: початок робочого дня 9 год. 00 хв., перерва на обід 13 год.00 хв. - 13 год. 45 хв., закінчення робочого дня - 18 год. 00 хв.; п'ятниця: початок робочого дня - 09 год. 00 хв., перерва на обід 13 год.00 хв. - 13 год. 45 хв., закінчення робочого дня - 16 год. 45 хв. (а.с. 37 зв.) Крім того, на підтвердження своїх доводів представник ДП «Держрезервнасінфонд» надала дані електронної системи контролю доступу № 6/1-аг, встановленої на підприємстві на підставі наказу від 22 серпня 2013 року. (а.с. 79-89, 148) Заперечуючи про доводів відповідача, [PERSON] посилається на дані табелю робочого часу за жовтень 2015 року та листопад 2015 року, надані представником відповідача (а.с. 15-17), з яких вбачається, що позивач у робочі дні була на роботі протягом всього робочого часу. Також позивач посилається на лист від 03.03.2016 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О., яким підтверджено, що [PERSON], як керівник юридичного відділу ДП «Держрезервнасінфонд», зверталася до приватного нотаріуса та надавала їй документи для посвідчення правочинів, зокрема у жовтні та листопаді позивач відвідувала нотконтору з питань підготовки документів для оформлення правочинів, а саме: 06.10.2015 р. у другій половині дня та 15.10.2015 р. у другій половин дня, 16.10.2015р. у другій половині дня та 10.11.2015 р. у другій половині дні.(а.с. 127) Доводи відповідача про безпідставність вимог позивача, на думку суду, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні оскільки засобами забезпечення пропускного режиму забезпечується саме пропускний режим, а не фіксація відсутності та/або присутності працівника на роботі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ця обставина підтверджується наданою відповідачем таблицею, де вказана суть порушень режиму пропускної системи, допущених позивачем, а не порушень трудової дисципліни, чи відсутності її на робочому місці певний час у певний період. Суд вважає, що такі докази порушень позивача не відповідають вимогам статей 58, 59 ЦПК України щодо належності та допустимості. Стороною відповідача не спростовано наявність табеля робочого часу позивача за жовтень та листопад 2015 року. При зверненні в суд, [PERSON] посилалась на те, що оспорюваний наказ є незаконним та просила його скасувати. Разом з тим, вимога про скасування наказу не може бути задоволена, оскільки до компетенції суду віднесено вирішення лише питання щодо визнання наказу незаконним, тому вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах ст. 237-1 КЗпП України, якою передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання щодо розміру суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, оскільки порушені її трудові права. Разом з тим, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині в розмірі 500 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Вимоги позивача про стягнення вартості правової допомоги, на думку суду не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано документального підтвердження таких витрат, а звіт про виконану роботу, складений за умовами договору № 1 про надання правової допомоги від 07.12.2015 р., не може бути прийнятий судом до уваги. (а.с. 31) Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: partial