Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток у майні, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, припинення права власності на 1/2 частину квартири та стягнення грошової компенсації. У позові вказав, що він перебував у шлюбі з [PERSON] з « 28» грудня 1990 року по « 15» жовтня 2012 року. Під час шлюбу «23» серпня 2001 року вони придбали квартиру [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу їхнє спільне проживання в одній квартирі стало неможливим з-за неприязних стосунків. На його, [PERSON], усне та письмове прохання в добровільному порядку продати квартиру та поділити навпіл кошти або здійснити обмін квартири, або придбати належну [PERSON] частину квартири, [PERSON] не реагувала. Згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження розділити реально спірну квартиру [PERSON], по 1/2 частці технічної неможливості немає. Відповідно до висновку про вартість майна ринкова вартість спірної квартири складає 289100 (двісті вісімдесят дев'ять тисяч сто) гривень 00 коп., тобто вартість належної [PERSON] 1/2 частини квартири відповідно складає 144550 (сто сорок чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят) гривень. Укласти договір в нотаріальному порядку про визначення часток у вказаній квартирі немає можливості, оскільки [PERSON] не з'явилась до нотаріуса, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] від « 30» вересня 2013 року. Позивач просив суд визначити частки у спірній квартирі таким чином: йому, [PERSON], належить 1/2 частина вказаної квартири, [PERSON] - 1/2 частина вказаної квартири; припинити за ним, [PERSON], право власності на 1/2 частину спірної квартири; визнати за [PERSON] право власності на належну [PERSON] 1/2 частину спірної квартири; стягнути з [PERSON] на його, [PERSON], користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини спірної квартири у розмірі половини її ринкової вартості, тобто 144550 (сто сорок чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят) гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. У судовому засіданні позивач та представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] проти позову заперечували, мотивували тим, що вимоги позивача, на їх думку, щодо купівлі його частки квартири не відповідають вимогам ст. 362 Цивільного кодексу України. Знайшли вимоги позивача про грошову компенсацію вартості своєї частки безпідставними. Також на думку відповідача та його представника визначення вартості спірної квартири є завищеною, а вимога позивача щодо припинення його права власності на його частку в квартирі та стягнення з відповідача компенсації є незаконною та не повинна підлягати задоволенню. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд знайшов позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з « 28» грудня 1990 року по « 15» жовтня 2012 року. Під час шлюбу «23» серпня 2001 року вони придбали квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] Після розірвання шлюбу їхнє спільне проживання в одній квартирі стало неможливим з-за неприязних стосунків. На усне та письмове прохання [PERSON] в добровільному порядку продати квартиру та поділити навпіл кошти або здійснити обмін квартири, або придбати належну [PERSON] частину квартири, [PERSON] не реагувала. Згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження розділити реально спірну квартиру [PERSON], по 1/2 частці технічної неможливості немає. Відповідно до висновку про вартість майна ринкова вартість спірної квартири складає 289100 (двісті вісімдесят дев'ять тисяч сто) гривень 00 коп., тобто вартість належної [PERSON] 1/2 частини квартири відповідно складає 144550 (сто сорок чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят) гривень. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] від « 30» вересня 2013 року відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії про визначення розміру часток чи виділення часток в натурі, оскільки до нотаріуса звернувся тільки один власник вказаної квартири, [PERSON] до нотаріуса не з'явилась. Згідно з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 60, ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, крім майна, яке виключене з цивільного обороту. У ст. 63 Сімейного кодексу України вказано, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном , що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 183 Цивільного кодексу України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У ст. 364 Цивільного кодексу України зазначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Враховуючи те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], то частки кожного з них є рівними, оскільки інше не встановлене ані домовленістю між сторонами, ані законом. Відповідач не надала належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин щодо можливості поділу квартири в натурі, виділення частки квартири або визначення її розміру. Наданий разом з запереченням на позовну заяву відповідачем [PERSON] висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 6/12-13 суд не бере до уваги, оскільки відповідачем даний висновок був наданий суду для відому, а не як доказ і відповідач в судовому засіданні заявила, що даний висновок вона не залучає як доказ. Враховуючи судову практику - Ухвалу Верховного Суду України від « 15» лютого 2012 року, рішення якого є обов'язковими для всіх судів, право [PERSON], як співвласника квартири, на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншим співвласником, зокрема [PERSON], й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок іншого співвласника, [PERSON], сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Вартість належної [PERSON] 1/2 частини квартири складає 144550 (сто сорок чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят) гривень. Обов'язковою ж умовою призначення грошової компенсації є лише згода [PERSON], який заявив вимоги про виділ частки. При цьому не передбачається обов'язковість згоди [PERSON] на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має право реалізувати своє право на виділ. Суд дійшов до висновку, що необхідно визначити частки у спірній квартирі [ADDRESS] таким чином: [PERSON] належить 1/2 частина квартири, [PERSON] - 1/2 частина квартири; припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину вище вказаної квартири [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини вказаної квартири, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають також судові витрати.

Outcome: approved