Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування майнових збитків. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказував, що 01 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 10.2 договору він був укладений на строк до 31 грудня 2017 року. Однак після спливу зазначеного строку позивач продовжував користуватись квартирою, а відповідач не заперечував проти такого користування ні до 01 лютого 2018 року, ні до 01 лютого 2019 року, відповідно до норм статті 764 ЦК України договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, а саме до 31 грудня 2019 року. 03 липня 2019 року позивач о 09:00 годині вийшов з орендованої квартири у справах, повернувшись о 12:00 годині не зміг потрапити до зазначеного жилого приміщення, оскільки вхідні замки було змінено. В той же час в квартирі залишились його особисті речі та документи. У зв`язку з даною ситуацією, позивач звертався до Печерського управління поліції ГУНП у місті Києві та після прибуття наряду поліції відповідач надіслав СМС повідомлення про сплату позивачем заборгованості із орендної плати за вказану квартиру в сумі 48900 грн. Перебуваючи під впливом тяжкої обставини, позивач був змушений перерахувати зазначені кошти для того, щоб забрати документи, що посвідчують його особу із призначенням платежу: заборгованість з орендної плати за жиле приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] . Позивач ввважає, що такими діями відповідач порушив умови договору оренди та вимоги чинного законодавства України. При цьому, протягом строку користування вказаною квартирою позивач регулярно вносив орендну плату визначену договором за період з 01 лютого 2017 року до 01 липня 2019 року в сумі 464000 грн. Таким чином, загальна сума орендної плати, що підлягала до сплати становила (16000 грн на місяцьх29 місяців) 464000 грн, з яких станом на 01 липня 2019 року було сплачено 463000 грн. Таким чином, заборгованість з орендної плати становила 2548,39 грн. Отже, необґрунтована вимога відповідача про перерахування заборгованості в розмірі 48900 грн призвела до прямих матеріальних збитків позивача в розмірі 46351,61 грн. Крім того, впродовж трьох діб позивач повинен був шукати собі місце проживання у готелях, за які сплатив 5466,05 грн. Тільки після отримання коштів 05 липня 2019 року відповідач з 11:00 години до 18:00 години не допускав позивача до квартири та особисто виносив речі позивача, у зв`язку з чим позивач 05 липня 2019 року не зміг скористатись рейсом авіакомпанії WIZZAIRW66269 з Києва до Вроцлава, яким він планував повернутись до Польщі та був змушений придбати авіаквиток на перший наступний за розкладом рейс зазначеної авіакомпанії на суму 2303 грн. Таким чином, сума додаткових збитків, пов`язаних з витратами позивача на повернення до країни громадянства у зв`язку із свавільними діями відповідача становить 2303 грн. У зв`язку з чим, відповідач завдав позивачу збитки на загальну суму 54120,66 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь [PERSON] 54120,66 грн та 768,40 грн витрат по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16 жовтня 2020 року від [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву, в яких він зазначає, що згідно з умовами договору оренди, а саме: пункту 5.5 усі витрати та користування комунальними послугами сплачує орендар. У період з 01 лютого 2017 року до 03 липня 2019 року [PERSON] жодного разу не сплатив, у зв`язку з чим сума збитків, що завдані позивачем складає 64429,81 грн. Крім того, позивач порушив пункт 7.1 договору щодо своєчасної сплати та в повному обсязі сплачувати орендну плату. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив про його задоволення. Відповідач проти задоволення позву заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, заслухавши пояснення сторін, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України,суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд установив, що 01 лютого 2017 року [PERSON] як орендодавець та громадянин Польщі [PERSON] як орендар уклали договір оренди квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 5.1 зазначеного договору оренди розмір місячної плати складає 16 000 грн. Орендна плата сплачується орендарем готівкою або у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендаря, вказаний у договорі оренди, щомісячно, не пізніше 15 числа поточного місяця (пункт 5.2 договору оренди). Пунктом 5.5 договору оренди передбачено, що вартість комунальних послуг не входить до орендної плати. Усі витрати за користування комунальними послугами, телекомунікаціними послугами компенсується орендарем відповідно до наданих орендодавцем рахунків за гаряче/холодне водопостачання, водовідведення, прибудинкову територію, електроенергію, опалення, газопостачання по закінченню календарного місяця. Згідно з пунктом 7.1 договору оренди орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Відповідно до пункту 10.2 строк цього договору починає свій перебіг з дати підписання цього договору та закінчується 31 грудня 2017 року. Установлено, що позивач продовжував користуватись квартирою, а відповідач не заперечував проти такого користування ні до 01 лютого 2018 року, ні до 01 лютого 2019 року, відповідно до норм статті 764 ЦК України договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, а саме до 31 грудня 2019 року. Договір оренди може бути розірваний на вимогу однієї із сторін договору у разі невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених цим договором. Орендодавець чи орендар має право розірвати цей договір попередивши про це іншу сторону за 60 календарних днів до ймовірної дати розірвання (пункт 10.5 договору оренди). Згідно з довідкою від 29 липня 2019 року, виданою Печерським районним управлінням Головного управління Національної поліції України у м. Києві про проведення перевірки за заявою [PERSON] 03 липня 2019 року [PERSON] звернувся до Печерського районного управлінням Головного управління Національної поліції України у м. Києві з приводу конфлікту, а саме: про те, що в орендованій ним квартирі власники житла змінили замки та не дають права забрати власні речі останнього. На підставі зібраних матеріалів, враховуючи, що речі [PERSON] було повернуто згідно з актом приймання-передачі речей, перевірка по матеріалам ЄО №29516 закінчена. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 626 ЦК України). Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статей 810, 811 ЦК України зазначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Відповідно дост. 815 ЦК України наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст. 773 ЦК України наймач зобов`язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою їй в найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Статтями 526, 530 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у строки визначені в договорі. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України). Відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існували договірні правовідносини з приводу оренди квартири, врегульовані договором оренди від 01 лютого 2017 року, що в подальшому був пролонгований, про що не заперечували сторони. В зазначеному договорі передбачено, що вартість комунальних послуг не входить до орендної плати. Усі витрати за користування комунальними послугами, телекомунікаційними послугами компенсується орендарем відповідно до наданих орендодавцем рахунків за гаряче/холодне водопостачання, водовідведення, прибудинкову територію, електроенергію, опалення, газопостачання по закінченню календарного місяця. В той же час, позивач не надав доказів того, що він вносив оплату за житлово-комунальні, телекомунікаційними та інші послуги по закінченню календарного місяця, що відповідно до умов укладеного сторонами договору є підставою для його розірвання та сплати позивачем витрат за житлово-комунальні послуги на вимогу однієї із сторін цього договору, у даному випадку - стороною орендодавця. У зв`язку з чим, відсутні підстави для відшкодування відповідачем майнової шкоди. Таким чином, враховуючи викладене, позивач не довів обставини, на які він посилається у позовній заяві щодо відшкодування майнової шкоди відповідачем, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed