Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У вересні 2020 року представник позивача [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області в інтересах позивача [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивував тим, що 18 жовтня 1986 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час вони не проживають разом. Між ними вже давно відсутні будь-які взаємні права та обов`язки. Спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. З 2010 року шлюбні відносини не підтримують. Позивач вважає, що збереження сім`ї з відповідачем та примирення є неможливим. Тому, він звернувся до суду в інтересах позивача з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, направила до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 жовтня 1986 року у Борівській селищній раді Фастівського району Київської області, актовий запис № 68, що підтверджено Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] виданим 18 жовтня 1986 року. Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved