Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

У грудні 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] до Державного агентства резерву України, третя особа : Державна організація комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду. Ухвалою судді від 17.12.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. 29 березня 2019 року до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва відповідачем було подано клопотання про залучення до участі у справі, як співвідповідача ДО «Комбінат «Прогрес». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з п.1 Наказу №6-к від 13.01.2016 року вирішено звільнити [PERSON] 13.01.2016 року з посади генерального директора державної організації «Комбінат «Прогрес» за невиконання обов`язків, передбачених умовами контракту, п. 8 ст. 36 КЗПП України, дію контракту від 04.10.2011 №34/11 вирішено припинити 13.01.2016 року. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі №761/4523/16-ц задоволено позов [PERSON] до Державного агентства резерву України, треті особи: Державна організація комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, Київська міська державна адміністрація про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та вирішено. Однак, станом на час подання цієї позовної заяви рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі №761/4523/16-ц в частині поновлення [PERSON] на посаді генерального директора державної організації Комбінат «Прогрес» Держрезервом не виконане. Тому позивач просить стягнути з Державного агентства резерву України (код ЄДРПОУ 37472392, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, який станом на 22.07.2019 року складає суму 98 536,14 грн. (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот тридцять шість гривень, 14 коп.). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про місце, дату та час судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився про місце, дату та час судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. 04 жовтня 2011 року між [PERSON] та Державним агентством резерву України укладено Контракт №34/11 з генеральним директором державної організації «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, що є у державній власності. Згідно з Трудовим контрактом №34/11 від 04.10.2011 року [PERSON] призначається на посаду генерального директора державної організації «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України на термін з 04.10.2011 року по 03.11.2012 року. Додатковою угодою №2/34/11 від 07.06.2012 року дію Трудового контракту №34/11 було продовжено на термін до 03.10.2016 року. 13 січня 2016 року видано наказ Державного агентства резерву України №6-к «Про звільнення [PERSON] ». Згідно з п.1 Наказу №6-к від 13.01.2016 року вирішено звільнити [PERSON] 13.01.2016 року з посади генерального директора державної організації «Комбінат «Прогрес» за невиконання обов`язків, передбачених умовами контракту, п. 8 ст. 36 КЗПП України, дію контракту від 04.10.2011 №34/11 вирішено припинити 13.01.2016 року. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі №761/4523/16-ц задоволено позов [PERSON] до Державного агентства резерву України, треті особи: Державна організація комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, Київська міська державна адміністрація про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та вирішено: визнати незаконним наказ Державного агентства резерву України №6-к від 13.01.16 р. про звільнення [PERSON] з посади генерального директора державної організації Комбінат «Прогрес»; поновити [PERSON] на посаді генерального директора державної організацію Комбінат «Прогрес»; стягнути з Державного агентства резерву України на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 106 866 49 грн., без урахування податків, зборів та інших платежів; стягнути з Державного агентства резерву України на користь держави судовий збір у розмірі 1920, 00 грн. Судове рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню». За вказаним виконавчим документом постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 27.03.2018 року відкрите виконавче провадження №56066452. Судове рішення у трудовому спорі про поновлення [PERSON] на посаді генерального директора державної організації «Комбінат «Прогрес» та стягнення середнього заробітку вимушеного прогулу набрало законної сили 04 квітня 2018 року в день винесення постанови Апеляційного суду м. Києва, яким Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року по справі №761/4523/16-ц залишене без змін. Виконавчий лист по справі №761/4523/16-ц про стягнення з Державного агентства резерву України на користь [PERSON] середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у розмірі 106866,49 грн. Шевченківським районним судом міста Києва видано 23.04.2018 року. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. В ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до п.34 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Станом на час подання позовної заяви рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі №761/4523/16-ц Держрезервом виконано в частині стягнення грошових коштів на користь незаконно звільненого працівника. В частині поновлення [PERSON] на посаді генерального директора державної організацію Комбінат «Прогрес» рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі №761/4523/16-ц Держрезервом не виконане. У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 р. по справі №552/3404/17 (№61- 8881св18) касаційний суд акцентував увагу на тому, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду охоплюється поняттям оплата праці, а тому позов у цій категорії справ може бути пред`явлений без обмежень будь-яким строком. Так, згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Положення ст.236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому вказує що позивач не правомірно просить стягнути заборгованість, та просить позовну заяву залишити без задоволення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, в силу вимог ст.ст.76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі і стягнути з Державного агентства резерву України на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, який станом на 22.07.2019 року складає 98536,14 грн. без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання заяви про стягнення заробітної плати на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до положень ч. 2 ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що суд задовольнив позовні вимоги, на користь держави підлягає стягненню з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 985,36 грн.

Outcome: approved