Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 28.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, та стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що протягом останніх семи років шлюбні відносини між нею та відповідачем поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між подружжям сімейних стосунків. Кожен із подружжя має свої погляди на шлюб і сімю, між сторонами постійно виникали непорозуміння та сварки. Відповідач нехтує сімейними цінностями. За таких обставин позивач вважає, що шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Вважає, що примирення між подружжям не можливе. Від спільного подружнього життя у сторін 24 жовтня 2010 року народився син [PERSON]. Відповідач матеріально сімю не забезпечує, не надає ніякої допомоги на утримання малолітнього сина. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 047014 вбачається, що 28 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а. с. 4). Від спільного подружнього життя у сторін 24 жовтня 2010 року народився син [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про його народження серії 1-ОК № 170127, виданого 06 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області. Батьком у свідоцтві про його народження зазначений [PERSON] ( а. с. 5). З огляду на викладене, та врахувавши те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі а при визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, шляхом стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки від всіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved