Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) бюро України, [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь завдані збитки в розмірі 37218 грн. 65 коп. Стягнути з [PERSON] витрати на евакуювання транспорту в розмірі 1200 грн. 00 коп. та витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження в розмірі 1800 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. 00 коп. Стягнути з Відповідачів судові витрати: зі сплати судового збору та пов`язані з розглядом - витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 08 жовтня 2019 року о 11 годині 40 хвилин в м. Кременчуці по вул. В. Пугачова, водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21074, д.н.з. [NUMBER] , повертаючи ліворуч поза перехрестям не надав дорогу, допустив зіткнення з автомобілем Опель Вектра, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 21.11.2019 року постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі № 524/8422/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили. В даній дорожньо-транспортній пригоді було завдано збитки транспортному засобу Опель Вектра, який належить йому на праві приватної власності та яким він користується. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди даний автомобіль отримав механічні пошкодження. Крім цього протягом тривалого часу після ДТП він не мав можливості користуватись власним автомобілем. Фактично був позбавлений можливості заробітку та можливості перевозити сім`ю та маленьку дитину до дитячого садочку. Згідно з висновками експертного автотоварознавчого дослідження № 177 від 18 жовтня 2019 року, вартість ремонту автомобіля позивача складає 37 218 грн. 65 коп. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована в зв`язку із групою інвалідності, яка звільняє останнього від придбання страхового полісу та відшкодування завданої шкоди в даному випадку покладається на МТСБУ. Крім того ним було витрачено 1800 грн. 00 коп. для залучення судового експерта з метою визначення розміру завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди. Також, після дорожньо-транспортної пригоди ним було понесено витрати на евакуювання автомобіля з місця ДТП у розмірі 1200 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною квитанцією та актом здачі-приймання робіт ФОП [PERSON] . Позивач та його представник у судове засідання не прибули, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача Моторного (транспортного) бюро України у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що позивач не звертався до МТСБУ відповідно до вимог закону із заявою про страхове відшкодування та не надав всіх відповідних документів для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування, про що йому повідомлялося у відповідь на повідомлення про ДТП. Таким чином, його права Відповідачем 1 на цей час не порушено. Відповідач 2 [PERSON] у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Повідомив, що після ДТП надав позивачу кошти у сумі 750,00 грн. для оплати послуг евакуатора. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого значно завищена, а моральна шкода не доведена. Також подав клопотання, в якому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до 1 600,00 грн. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Судом установлено, що 08 жовтня 2019 року о 11 годині 40 хвилин в м. Кременчуці по вул. В. Пугачова, [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21074, д.н.з. [NUMBER] , повертаючи ліворуч поза перехрестям не надав дорогу і допустив зіткнення з автомобілем Опель Вектра, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 21.11.2019 року постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука у справі № 524/8422/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили. У даній дорожньо-транспортній пригоді було завдано ушкодження транспортному засобу Опель Вектра, д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач та який належить йому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, які унеможливлювали його самостійний рух, тому знадобилися послуги евакуатора. Протягом тривалого часу після ДТП позивач не мав можливості користуватись власним автомобілем для особистих потреб. Водночас, доводи позивача про те, що внаслідок ДТП він фактично був позбавлений можливості заробітку та можливості возити маленьку дитину до дитячого садочку, у ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження, будь-яких доказів щодо цього суду не надано. Згідно з висновками експертного автотоварознавчого дослідження № 177 від 18 жовтня 2019 року, виконаного судовим експертом Сумцовим С.С., вартість відновлювального ремонту автомобіля Опель Вектра, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталась 08.10.2019 року, складає 37 218 грн. 65 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована, а тому відшкодування завданої шкоди (вартості ремонту автомобіля, його евакуації) в даному випадку покладається на страховика (МТСБУ). Крім того, позивачем було витрачено 1800 грн. 00 коп. для оплати послуг з проведення експертного автотоварознавчого дослідження для визначення вартості ремонту автомобіля (розміру завданої шкоди), що підтверджується квитанцією від 17.10.2019 № 17-176832/1. Також, згідно з актом виконаних робіт від 08.10.2019 № 67 та розрахунковою квитанцією від 08.10.2019 № 67 ФОП [PERSON] підтверджено надання послуг та витрати у сумі 1200 грн. 00 коп. позивача щодо евакуації в день ДТП його автомобіля. До позову також долучено копію повідомлення позивача про дорожньо-транспортну пригоду від 08.10.2019 та схему ДТП (Додаток до повідомлення), однак у ньому відсутні (не заповнені) дані щодо особи, якій воно адресовано (назви страхової компанії чи МТСБУ), а також відсутні докази його направлення поштою чи вручення відповідному адресату. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Норми статей 1166, 1188 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначене презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статями 7,8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Cтрахова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі-Закон) передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із пунктом 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до пп. «а», «г» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема: -транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; -особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону (учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності). Згідно з пп. 33.1.4 п.33.1 ст. 33 Закону власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів) Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (п.33.3. ст. 33 Закону). Відповідно до п. 34.1, 34.2 ст. 33 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються документи визначені п. 35.2 цієї статті. Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як передбачено ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до листа МТСБУ від 24.10.2019 № 3.1-05/34905 відповідач звертався до позивача щодо надання документів необхідних для розгляду страхової справи №63424 та прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування, зокрема, заяви про страхове відшкодування та інших документів. Однак доказів надіслання поштою такого листа суду не надано. Водночас суду не надано позивачем будь-яких доказів того, що він звернувся до МТСБУ, після повідомлення про ДТП, із заявою та відповідними документами, передбаченими законом, для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. Таким чином суд погоджується з доводом Відповідача 1 та приходить до висновку, що права позивача з боку МТСБУ на цей час не порушені, оскільки [PERSON] не виконані необхідні дії, передбачені законом, для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування. Тому вимога про стягнення грошових коштів з МТСБУ (матеріальної шкоди, завданої ДТП) є передчасною і у її задоволенні слід відмовити. Разом з цим, ураховуючи вищевикладені обставини, понесені витрати позивача у сумі 1200 грн. на евакуацію його автомобіля з місця пригоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх стягнення з відповідача [PERSON] , оскільки законом передбачено відшкодування таких витрат, у даному випадку МТСБУ, у складі страхового відшкодування (їх віднесено законом до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого). Суд ураховує, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, лише в разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17. Водночас суд вважає такою, що підлягає задоволенню вимогу про стягнення з [PERSON] вартості послуг у сумі 1800 грн. з проведення експертного товарознавчого дослідження пошкодженого автомобіля «Опель Вектра» для визначення вартості його відновлювального ремонту, оскільки такі витрати позивача підтверджені наданими суду доказами, не спростовані відповідачем, пов`язані з вищевказаним ДТП, понесені позивачем з метою захисту своїх прав щодо відшкодування завданих йому збитків внаслідок ДТП (визначення їх розміру). Щодо вирішення вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже суд уважає, що завдана позивачу моральна шкода з боку відповідача [PERSON] полягала в порушенні його звичайного ритму життя, переживаннях, стражданнях, стресу, напруженості у відносинах з близькими особами. За таких обставин, виходячи із засад обґрунтованості, розумності, виваженості, співмірності та справедливості, суд оцінює завдану [PERSON] моральну шкоду в 1500,00 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення від 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268); а сума гонорару, яка визначена між адвокатом та клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269). Положеннями статті 137 ЦПК України, передбачений порядок відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. За змістом положень частини першої статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Надання адвокатом Більдою В.В. позивачу адвокатських послуг під час розгляду справи підтверджується наявними у матеріалах справи документами, зокрема договором про надання правової допомоги від 12.10.2019 року та визначено назву і вартість послуг, наданих адвокатом на загальну суму 15 000 грн. На підтвердження оплати послуг на правову допомогу позивач надав квитанції до прибуткового касового ордера від 18.12.2020 року на суму 15 000 грн. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката позивачу, суд враховує, що адвокатом було надано консультацію з правових питань, складено та направлено до суду позовну заяву, адвокат з`являвся до суду для участі у судових засіданнях, а відтак,

Outcome: partial