Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти стягнуті за скасованим виконавчим написом № 1651 від 23.01.2019 в сумі 5794,17 грн. Як на підставу заявлених вимог вказав, що 23.01.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис №1651 про стягнення з нього на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором за період з 11.01.2018 по 11.01.2019 в розмірі 18714,29 грн. На підставі вказаного виконавчого напису 28.02.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58504458. А на підставі постанови приватного виконавця від 07.03.2019 починаючи з травня 2019 року з пенсійної виплати позивача розпочато відрахування в розмірі 20% від її загального розміру. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.02.2020 по справі №489/6468/19 виконавчий напис № 1651, вчинений 23.01.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. визнано таким, що не підлягає виконанню. В межах виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису з позивача було стягнуто кошти в розмірі 5794,17 грн., з яких: 4985,03 грн. - борг перед відповідачем; 400,00 грн. витрати виконавчого провадження; 409,14 грн. - основна винагорода виконавця. Враховуючи викладене, позивач вважає, що стягнена з нього за виконавчим написом, який в подальшому було скасовано, на користь відповідача сума підлягає поверненню, оскільки набута останнім без належних правових підстав. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2020 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач відзиву та третя особа пояснення на позовну заяву до суду не подали. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи встановлено, що 23.01.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим №1651, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №26259018376485 від 22.04.2010 за період з 11.01.2018 по 11.01.2019 в загальній сумі 18714,29 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8216,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 10336,22 грн.; строкова заборгованість за процентами - 162,07 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 28.02.2019 відкрито виконавче провадження №58504458 з виконання виконавчого напису №1651, виданого 23.01.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 19214,29 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 07.03.2019 звернуто стягнення на доходи позивача, які він отримує від Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва, в розмірі 20 відсотків з його доходів. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.02.2020 виконавчий напис, вчинений 23.01.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 1651 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №26259018376485 від 22.04.2010 в розмірі 18714,29 грн. за період з 11.01.2018 по 11.01.2019, визнано таким, що не підлягає виконанню, та стягнуто з АТ «ПУМБ» на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 06.07.2020 виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису закінчено та припинено виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, інші доходи боржника від 07.03.2019. З відповіді наданої приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 15.07.2020 за вих. №25878 вбачається, що розмір стягнутих з [PERSON] коштів по виконавчому провадженню №58504458 становить 5794,17 грн., з яких: 4985,03 грн. борг перед відповідачем; 400,00 грн. витрати виконавчого провадження; 409,14 грн. основна винагорода виконавця. Вказані відомості також підтверджуються матеріалами виконавчого провадження №58504458. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено (частина 5статті 82 ЦПК України). Оскільки виконавчий напис, на підставі якого з позивача стягнуто 5794,17 грн., рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, ці обставини, відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. За змістом частини першої статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №910/1531/18. Відповідно до частини першої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Частиною третьою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3)у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. За приписами частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем суми у розмірі 4985,03 грн. було стягнення з позивача у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави на якій було набуто грошові кошти на теперішній час не існує. Суд зазначає, що з 5794,17 грн. стягнутих з боржника, на користь АТ «ПУМБ» перераховано лише 4985,03 грн., при цьому, 809,14 грн. пов`язані з витратами виконавчого провадження (основна винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження тощо). Вказана сума не була набута АТ «ПУМБ», відтак і не підлягає поверненню за його рахунок. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 4985,03 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 723,39 грн.

Outcome: partial