Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісяця, на час навчання сина до 30.06.2020 року. В обґрунтування позовної заяви, позивач посилалась на те, що вона з [PERSON] перебувала у шлюбі. Від шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними було розірвано, на утримання неповнолітніх дітей було винесено рішення суду про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідач є батьком її сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. [INFO] [PERSON] став повнолітнім; є студентом 3 курсу та навчається у коледжі ракетно-космічного машинобудування ДНУ ім.Олеся Гончара та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає, у зв'язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовної заяви в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу, сторони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (арк.с.10, 13). Відповідно до довідки Коледжу ракетно-космічного машинобудування ДНУ ім.Олеся Гончара від 20.11.2018 року №521 [PERSON] у 2016 році вступив до Коледжу ракетно-космічного машинобудування ДНУ ім.Олеся Гончара і на теперішній час навчається на ІІІ курсі денної форми навчання за державним замовленням. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2020 року (арк.с.14). Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до змісту вказаних норм, для стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина необхідно, щоб: а) їм виповнилося 18 років; б) вони продовжували навчання; в) їм було менше 23 років; г) вони потребували матеріальної допомоги; д) батько, мати відповідно до свого матеріального, сімейного стану та стану здоров'я були спроможні надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину з одного із батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання і другим із батьків, врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, інших дітей чи працездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК України). Враховуючи викладені обставини, а також потреби людини у їжі, одязі, необхідності нести витрати на проїзд, придбання приладдя для навчання, неможливість доньки сторін працювати у зв'язку із навчанням на денній формі навчання, суд прийшов до висновку, що син сторін потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що повнолітній син позивача та відповідача [PERSON], [INFO], навчається у Коледжі ракетно-космічного машинобудування ДНУ ім.Олеся Гончара на ІІІ курсі денної форми навчання за державним замовленням; термін закінчення навчального закладу 30 червня 2020 року, та потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, відповідач допомогу на утримання сина не надає, а тому, враховуючи матеріальний стан батька, який працює, не є інвалідом будь-якої групи, та має можливість надавати матеріальну допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, починаючи з 04.12.2018 року і до закінчення навчання - до 30 червня 2020 року, але не більше ніж до 23 років. З урахуванням вимог ст.ст.182, 183 Сімейного Кодексу України, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісяця, до закінчення навчання - до 30 червня 2020 року. Такий розмір суд вважає обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби повнолітнього сина відповідача, який продовжує навчання, а також суттєво не вплине на майновий стан відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved