Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до неї. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідач [PERSON] є її батьком. Після розірвання шлюбу між батьками вона проживала разом з мамою [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказує, що після смерті матері, яка повністю займалась її вихованням, піклуванням та матеріальним утриманням, вона знаходиться під тимчасовою опікою своєї тітки [PERSON] та проживає в її сім`ї. Зазначає, що батько не виконує своїх батьківських обов`язків, які передбачені законом та моральними засадами, він самоусунувся від будь-якого спілкування з нею, не займається її вихованням і утриманням. Посилаючись на ці обставини позивачка вважає, що такі дії відповідача свідчать про ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому просить суд позбавити його батьківських прав по відношенню до неї і що таке позбавлення буде відповідати її інтересам, як дитини. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у підготовчому засіданні за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задоволити. Відповідач також подав до суду заяву про визнання позову та просив ухвалити рішення у підготовчому засіданні за його відсутності. Крім того, подав належним чином завірену копію заяви про надання згоди на позбавлення батьківських прав від 31.08.2020 року. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області направив до суд заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того просив приєднати до матеріалів справи копію рішення виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 19.08.2020 року №1353 «Про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно статті 47 ЦПК України неповнолітні особи віком від 14 до 18 років можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області від 31 липня 2014 року. Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 30 червня 2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , для подальшого проживання залишено з матір`ю - [PERSON] Матір дитини [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Любарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 21 липня 2020 року. Відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки [PERSON] ухиляється свідомо, без поважних на те причин. Крім того, [PERSON] і в подальшому не бажає виконувати батьківські обов`язки, про що подав суду письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Так, судом встановлено, що згідно наказу служби у справах дітей Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про тимчасове влаштування дитини №101 від 24 липня 2020 року, неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю родичів [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 19 серпня 2020 року за № 1353 затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , 1980 року народження, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із донькою, не виховує її, не цікавиться її життям та здоров`ям, та який, знаючи про наявність в суді позову про позбавлення його батьківських прав, в судове зсідання не з`явився, натомість подав заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, свідчить про її байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Оцінивши усі докази в їх сукупності, врахувавши прохання неповнолітньої дитини, яка просить позбавити батька батьківських прав, позицію відповідача, який проти задоволення позову не заперечує, суд дійшов до висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дочки [PERSON] , а тому відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно цієї дитини. Оскільки відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі й таке визнання не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь держави 840 грн 80 коп. судового збору, оскільки при подачі позову позивачка в силу Закону України «Про судовий збір» звільнялася від сплати судового збору.

Outcome: approved