Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсною додаткову угоду №\~1 від 30 листопада 2007 року, укладену між нею та Відкритим акціонерним товариством Універсал Банк (далі ВАТ\~Універсал Банк або Банк), яка посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В., зареєстрована в реєстрі за №\~12490; скасувати державну реєстрацію цієї додаткової угоди; скасувати реєстрацію за реєстраційними номерами №№\~613146 і [NUMBER] у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обтяження земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 4,9602 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які зареєстровані приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В., та застосувати правові наслідки недійсності даної додаткової угоди №\~1. В обґрунтування позову зазначала, що 15 червня 2007 року між нею і ВАТ\~Банк Універсальний укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., зареєстрований в реєстрі за №\~2387, за умовами якого, з метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за генеральним договором на здійснення кредитних операцій №\~06/2359Г-07 від 15 червня 2007 року, вона передала в іпотеку Банку майновий комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 30 листопада 2007 року між нею та ВАТ\~Універсал Банк, в особі начальника кредитної адміністрації приватного бізнесу Київської філії Банку Тищенко Лілії Юліївни, яка діяла на підставі довіреності від 10 липня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., зареєстрованої в реєстрі за №\~4734, було укладено додаткову угоду №\~1, посвідчену приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В., зареєстровану в реєстрі за №\~12490, якою були внесені зміни до умов зазначеного вище іпотечного договору, а саме, крім майнового комплексу, який передано в іпотеку, також в іпотеку Банку передана земельна ділянка площею 4,9602 га, кадастровий номер [NUMBER] , на якій розташований належний їй, вказаний вище майновий комплекс. До додаткової угоди №\~1 також внесений п. 6.12, яким передбачено розголошення банківської таємниці Банком перед третіми особами, що не було визначено умовами договору іпотеки від 15 червня 2007 року та наразі Банком вчиняються дії про відступлення прав вимоги за цим іпотечним договором, що порушує її права власника майнового комплексу на володіння, користування і розпорядження предметом іпотеки. Також приватним нотаріусом Бурлакою О.В. до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційні записи за №\~613146 і №\~6143135 на підставі повідомлень №\~05/2530 та №\~06/2529 від 30 листопада 2007 року від ВАТ\~Банк Універсальний, якими зазначену вище земельну ділянку обтяжено та встановлено заборону на її відчужування. Вказувала, що вона не є власником даної земельної ділянки, оскільки державний акт на право власності на цю земельну ділянку був визнаний судом недійсним. Позивач вважає, що дана додаткова угода №\~1 від 30 листопада 2007 року з підстав передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 203 ЦК України є недійсною, посилаючись на те, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Бурлака О.В. посвідчив її з порушенням ст. ст. 5, 49 Закону України Про нотаріат, п. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №\~20/5. Зазначала, що передача в іпотеку земельної ділянки площею 4,9602 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , здійснена на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2007 року у цивільній справі №\~2-3473/2007 за її позовом до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку, яким за нею було визнано право власності на вказану земельну ділянку, однак це рішення незавірене належним чином відповідно до вимог п. 23.7.1 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 27 червня 2006 року №\~68, та це рішення скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 липня 2011 року. Крім того, приватний нотаріус Бурлака О.В. належним чином не перевірив повноваження та права [PERSON] щодо укладення нею та підпису додаткової угоди №\~1 від імені Банку, довіреність надана Банком на ім`я [PERSON] від 10 липня 2007 року, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., зареєстрована в реєстрі за №\~4734, наділяла [PERSON] обмеженими виключними правами. Також зазначала, що 09 листопада 2007 року ВАТ\~Банк Універсальний змінив назву на ВАТ\~Універсал Банк, тому вважає, що Банк не уповноважував [PERSON] на укладення додаткової угоди №\~1, оскільки відсутні докази, що ВАТ\~Універсал Банк є правонаступником ВАТ\~Банк Універсальний. Крім цього вказувала, при посвідченні додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року порушено вимоги п. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №\~20/5, посилаючись на те, що дану додаткову угоду повинен був посвідчувати приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу [PERSON] , який посвідчував іпотечний договір від 15 червня 2007 року, а Банк в свою чергу як ініціатор додаткової угоди не звертався до приватного нотаріуса Колейчика В.В. із проханням посвідчити додаткову угоду, жодних дій які передбачені цим пунктом Інструкції, не вчинено. Зокрема, у разі неможливості посвідчити додаткову угоду нотаріусом, який посвідчував основний договір, нотаріусом, який посвідчує додаткову угоду, складається додатковий примірник такої додаткової угоди, який направляється за місцем знаходження основного договору та здійснюється запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, де зареєстрований основний договір. Позивач вважає, що із зазначених вище підстав додаткова угода №\~1 від 30 листопада 2007 року має бути визнана судом недійсною та мають бути застосовані правові наслідки визнання угоди недійсною. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Представники відповідачів Київської філії №\~1 ВАТ\~Універсал Банк, Публічного акціонерного товариства Універсал Банк, приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлаки О.В. у суді заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що підстави для визнання додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року недійсною відсутні, надали пояснення, аналогічні їхнім письмовим запереченням. Треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Корнач О.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Третя особа Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без участі їхнього представника. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 15 червня 2007 року між [PERSON] та ВАТ\~Банк Універсальний був укладений генеральний договір на здійснення кредитних операцій №\~06/2359Г-07. Також того ж дня, 15 червня 2007 року, у забезпечення виконання боргових зобов`язань за вказаним вище кредитним договором між позивачем [PERSON] (далі Іпотекодавець) і ВАТ\~Банк Універсальний (далі Іпотекодержатель) укладено договір іпотеки нерухомого майна, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В., зареєстрований в реєстрі за №\~2387, за умовами якого позивач [PERSON] передала в іпотеку Банку нерухоме майно майновий комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 30 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г. 30 листопада 2007 року між [PERSON] і ВАТ\~Універсал Банк укладений кредитний договір №\~06/2359Г-04к-07 у межах генерального договору на здійснення кредитних операцій №\~06/2359Г-07 від 15 червня 2007 року. Того ж дня, 30 листопада 2007 року, між ВАТ\~Універсал Банк і [PERSON] до договору іпотеки від 15 червня 2007 року була укладена додаткова угода №\~1. Позивач [PERSON] вважаючи, що дана додаткова угода №\~1 вчинена з порушенням вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 203 ЦК України, звернулася до суду з цим позовом. Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору іпотеки, які регулюються нормами ЦК України та Закону України Про іпотеку, який є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері застави нерухомого майна, іпотеки. У ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але, за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627, 628 ЦК України встановлені загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття і зміст договору, свобода договору, закріплені загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Згідно із положеннями ст. ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови №\~9 від 06 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Загальні вимоги щодо чинності правочинів встановлені у ст. 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 1 Закону України Про іпотеку визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно із яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника. Іпотекодержатель кредитор за основним зобов`язанням. У ч.\~1\~ст.\~18\~Закону України\~Про іпотеку\~передбачено,\~що іпотечний\~договір укладається\~між одним\~або декількома\~іпотекодавцями та\~іпотекодержателем у\~письмовій формі\~і підлягає\~нотаріальному посвідченню.\~Іпотечний договір\~повинен містити\~такі істотні\~умови: для\~іпотекодавця та\~іпотекодержателя \~юридичних осіб\~відомості про: для\~резидентів \~найменування,\~місцезнаходження та\~ідентифікаційний код\~в Єдиному\~державному реєстрі\~юридичних та\~фізичних осіб\~ підприємців; для\~іпотекодавця та\~іпотекодержателя \~фізичних осіб\~відомості про: для\~громадян України\~ прізвище,\~ім`я,\~по батькові,\~місце проживання\~із зазначенням\~адреси та\~індивідуальний ідентифікаційний\~номер у\~Державному реєстрі\~фізичних осіб\~ платників\~податків та\~інших обов`язкових\~платежів; зміст\~та розмір\~основного зобов`язання,\~строк і\~порядок його\~виконання та/або\~посилання на\~правочин,\~у якому\~встановлено основне\~зобов`язання; опис\~предмета іпотеки,\~достатній для\~його ідентифікації,\~та/або\~його реєстраційні\~дані,\~у тому\~числі кадастровий\~номер.\~У разі\~іпотеки земельної\~ділянки має\~зазначатися її\~цільове призначення. У\~разі відсутності\~в іпотечному\~договорі однієї\~з вказаних\~вище істотних\~умов він\~може бути\~визнаний недійсним\~на підставі\~рішення суду. Іпотечний\~договір може\~містити інші\~положення,\~зокрема,\~визначення вартості\~предмета іпотеки,\~посилання на\~документ,\~що підтверджує\~право власності\~іпотекодавця на\~предмет іпотеки,\~відомості про\~обмеження та\~обтяження прав\~іпотекодавця на\~предмет іпотеки,\~визначення способу\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки. Іпотечний договір та договір, що обумовлює основне зобов`язання, можуть бути оформлені у вигляді одного документа. Цей документ за формою і змістом повинен відповідати вимогам, встановленим у цій статті, та вимогам, встановленим законом, для договору, який визначає основне зобов`язання. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч. 1 ст. 210 ЦК України). Зі змісту додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року вбачається, що вона містить наступні істотні умови: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних іпотекодержателя ВАТ\~Універсал Банк, прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів іпотекодавця [PERSON] ; зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання, посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; предмет іпотеки та його опис; посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки майновий комплекс, що складається з будівель, загальною площею 7775,2 м2, що розташований в [ADDRESS] , який належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 30 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г.; земельна ділянка площею 4,9602 га з кадастровим номером [NUMBER] та цільовим призначенням для будівництва і реконструкції виробничих будівель під цех по виробництву взуття, комплектуючих, сировини, лакувальних матеріалів та лиття підошв, що розташована в [ADDRESS] ; посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки: земельна ділянка належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданим Управлінням земельних ресурсів у Броварському районі Київської області на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2007 року за №\~2-3473, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 30 листопада 2007 року. Дана додаткова угода №\~1 містить підписи сторін, вона посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В., зареєстрована в реєстрі за №\~12490. При посвідченні додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В. встановлено особу громадян, які підписали договір, встановлено їх дієздатність, а також правоздатність та дієздатність ВАТ\~Універсал Банк, перевірено повноваження представника і належність [PERSON] земельної ділянки, що передається в іпотеку. Додаткова угода №\~1 від 30 листопада 2007 року зареєстрована в реєстрі за №\~12490, тому вона вважається вчиненою з моменту її реєстрації. Посилання позивача [PERSON] на те, що у спірну додаткову угоду №\~1 було включено пункт 6.12, яким передбачено право Банку на розголошення банківської таємниці перед третіми особами, що не було передбачено умовами договору іпотеки від 15 червня 2007 року, на увагу не заслуговують, оскільки наведе свідчить про те, що оспорювана додаткова угода підписана сторонами, які досягли згоди з усіх істотних її умов, а волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджується підписом сторін та свідчить про те, що на момент укладення цього договору позивач не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та погодилася з ними. Доводи позивача [PERSON] щодо недійсності додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року з підстав підтвердження її права власності на земельну ділянку, що передана в іпотеку Банку, належним чином не завіреним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2007 року, та яке скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 липня 2011 року спростовуються п. 1.1 додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року, з якого видно та встановлено судом, що позивачу [PERSON] земельна ділянка належала на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Управлінням земельних ресурсів у Броварському районі Київської області на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2007 року за №\~2-3473, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 30 листопада 2007 року. У ч. 1 ст. 126 ЗК України у редакції, чинній на момент укладення додаткової угоди, встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Державний акт серії [NUMBER] від 30 листопада 2007 року, яким підтверджувалося право власності [PERSON] на земельну ділянку, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року у цивільній справі №\~1007/13117/20-ц визнаний недійсним лише 26 грудня 2014 року, тобто через сім років. На момент посвідчення нотаріусом додаткової угоди №\~1 право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджувалося вказаним державним актом, а не рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2007 року, цей державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я [PERSON] , на момент укладення додаткової угоди №\~1 не був визнаний недійсним. Із листа Національного Банку України від 18 листопада 2016 року за №\~24-0004/94804 вбачається, що 09 листопада 2007 року Управлінням Національного банку України у Львівській області погоджено зміни до статуту ВАТ\~Банк Універсальний у зв`язку зі зміною назви на ВАТ\~Універсал Банк, що були затверджені загальними зборами акціонерів банку 27 серпня 2007 року (протокол №\~4-2007). Державну реєстрацію змін до установчих документів проведено державним реєстратором Львівської міської ради. Відповідно до ст. 90 ЦК України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до Єдиного державного реєстру. Відповідно до п. п. 1, 4, 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року №\~118 (далі Положення) Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) це автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання даних про юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, що знаходяться на території України, а також відокремлені підрозділи юридичних осіб України, що знаходяться за її межами. Інформаційний фонд Реєстру містить такі дані: ідентифікаційні ідентифікаційний код та найменування суб`єкта; ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. Із копії матеріалів нотаріальної справи, посвідченої приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В., видно, що в ній міститься довідка №\~4544 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), у якій зазначено ЄДРПОУ ВАТ\~Універсал Банк 21133352. Із довіреності від 10 липня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., зареєстрованої в реєстрі за №\~4734 та виданої ВАТ\~Банк Універсальний на ім`я [PERSON] щодо надання їй повноважень представляти інтереси від імені Банку, вбачається, що ЄДРПОУ ВАТ\~Банк Універсальний є ідентичним з ЄДРПОУ ВАТ\~Універсал Банк. Суд звертає увагу, що зміна назви юридичної особи не є ознакою чи передумовою для правонаступництва та її наслідком є лише перереєстрація нової назви, та не є перетворенням юридичної особи. У ст. 104 ЦК України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Враховуючи зазначені вище норми законодавства, слід дійти висновку, що юридична особа ВАТ\~Банк Універсальний є однією і тією ж юридичною особою, що і ВАТ\~Універсал Банк, але яка змінила назву та в цьому випадку не відбулося перетворення, як ознаки реорганізації, оскільки змінилася лише назва юридичної особи. Згідно із ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ст. 244 ЦК). Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи. Підстави для припинення довіреності визначені у ст. 248 ЦК України: 1)\~закінчення строку довіреності; 2)\~скасування довіреності особою, яка її видала; 3)\~відмова представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4)\~припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5)\~припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6)\~смерть особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; 7)\~смерть особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Враховуючи встановлене вище, слід дійти висновку, що зміна назви юридичної особи ВАТ\~Банк Універсальний на ВАТ\~Універсал Банк не є припиненням юридичної особи (перетворенням), а тому підстав передбачених ст. 248 ЦК України вважати, що довіреність від 10 липня 2007 року, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., зареєстрована в реєстрі за №\~4734 та видана ВАТ\~Банк Універсальний на ім`я [PERSON] , строком до 01 серпня 2008 року, не є належною, не виникає. Ця довіреність не припинила діяти і на момент укладення додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року. Із копій нотаріальної справи вбачається, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В. здійснено перевірку дійсності довіреності, виданої від імені ВАТ\~Банк Універсальний на ім`я [PERSON] від 10 липня 2007 року та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., зареєстрованої в реєстрі за №\~4734, що підтверджується копією скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей, тому відсутні підстави вважати, що довіреність не надавала повноважень [PERSON] підписувати додаткову угоду №\~1 від 30 листопада 2007 року. Доводи позивача [PERSON] щодо відсутності повноважень [PERSON] підписувати додаткову угоду №\~1 є необґрунтованими та на вимогах законодавства вони не ґрунтуються. На момент посвідчення додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року нотаріальна діяльність в України регулювалася Законом України Про нотаріат, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №\~20/5. Згідно із п. 48 вказаної Інструкції договір сторін про зміну або розірвання нотаріально посвідченого договору оформляється шляхом складання окремого договору. Договір про зміну або розірвання договору підписується сторонами і посвідчується нотаріусом. Якщо нотаріус, який посвідчив договір, позбавлений можливості посвідчити договір про його зміну або розірвання (у разі смерті, заміщення приватного нотаріуса у разі неможливості виконання ним своїх обов`язків, призупинення здійснення приватним нотаріусом своєї діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву тощо), договір про зміну або розірвання основного договору може бути посвідчений іншим нотаріусом. При цьому таким нотаріусом складається додатковий примірник договору, який направляється ним за місцем зберігання договору, що змінюється або розривається, для долучення до нього. Із іпотечного договору, укладеного 15 червня 2007 року між [PERSON] та ВАТ\~Банк Універсальний, вбачається, що він посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., зареєстрований в реєстрі за №\~2387. Із заяви [PERSON] , зареєстрованої за вх. №\~1423, поданої на ім`я приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлаки О.В., видно, що 30 листопада 2007 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Бурлаки О.В. із проханням посвідчити додаткову угоду до іпотечного договору від 15 червня 2007 року, укладеного між нею і ВАТ\~Банк Універсальний, у зв`язку із зайнятістю приватного нотаріуса Колейчика [PERSON] , який посвідчував вказаний іпотечний договір. Примірник додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року, укладеної між [PERSON] та ВАТ\~Універсал Банк був направлений приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Колейчику В.В., що підтверджується супровідним листом від 03 грудня 2007 року за вих. №\~96 та випискою з журналу реєстрації вихідних документів нотаріуса. Встановлені вище обставини, дають суду підстави для висновку, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлака О.В. здійснив усі необхідні дії для посвідчення додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №\~20/5, тому твердження позивача [PERSON] про недійсність додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року з підстав вчинення її з порушенням вимог закону є необґрунтованими. Враховуючи вище викладене, судом не встановлено, що зміст додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року, укладеної між [PERSON] та ВАТ\~Універсал Банк, суперечить вимогам ЦК України чи інших актів цивільного законодавства, а також того, що ця додаткова угода вчинена з порушеннями, про які заявлені стороною позивача. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Будь-яких інших доказів на підтвердження підстав визнання додаткової угоди № 1 від 30 листопада 2007 року стороною позивача суду не надано та судом у ході розгляду справи не здобуто. Інші доводи сторони позивача висновків суду щодо відповідності додаткової угоди №\~1 від 30 листопада 2007 року вимогам законодавства не спростовують. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що права позивача [PERSON] при укладенні та виконанні додаткової угоди № 1 від 30 листопада 2007 року порушені не були, оспорюваний правочин відповідає вимогам законодавства України, жодних порушень законодавства при укладенні і виконанні даної додаткової угоди відповідачем не допущено, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів порушення Банком норм чинного законодавства України, що могло б бути підставою для визнання спірної угоди недійсною, та як наслідок скасування державної реєстрацію даної додаткової угоди, скасування реєстрації за реєстраційними №№\~613146, 6143135 у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обтяження земельної ділянки площею 4,9602 га, кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , зареєстрованих приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Бурлакою О.В., тому позов задоволенню не підлягає у повному обсязі. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи вимоги ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду 12 грудня 2016 року до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed