Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому просила суд визнати виконавчий напис №4067, вчинений 03 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 01013188649 від 23 липня 2008 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що між нею та ТОВ «ПростоФінанс» 23 липня 2008 року укладено кредитний договір №01013188649 за умовами якого, вона отримала в кредит кошти в сумі 39250 грн. на придбання транспортного засобу Fuan0007_VAZ_Autotechnology, зі строком виконання до 10 липня 2013 року. 09 листопада 2020 року із постанови про відкриттявиконавчого провадження від 09 листопада 2020 року їй стало відомо про наявність оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса.Посилаючись, що виконавчий напис вчинено зі порушенням Порядку нотаріальних дій нотаріусами України, а саме за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, за кредитним договором строк дії якого закінчився більше ніж три роки, також її ніхто не сповіщав про звернення для вчинення виконавчого напису нотаріуса, просить суд задовольнити позовні вимоги та вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2020 року справа передана на розгляд головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду 22 грудня 2020 року за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франквського міського нотаріального округу Личука Т.В. належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис. Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року задоволено заяву позивача зупинено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису. На виконання ухвали суду 10 лютого 2021 року від приватного нотаріуса надійшли копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №4067 від 03.10.2020 року. Від представника відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» 25 січня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на те, що виконавчий напис нотаріусом вчинений із дотриманням вимог законодавства, боржник був сповіщений про наміри стягувача, заборгованість є безспірною, просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] ,в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Наполягала на їх задоволенні, звернула увагу суду, що у 2009 році не мала змоги гасити отриманий кредит та ТОВ «ПростоФінанс» забрав заставне майно, придбаний транспортний засіб в рахунок погашення кредитної заборгованості. Вважає, що нічого стягувачу не винна, дуже тривалий час до неї дзвонять, вимагають грошові кошти. Просить надати їй спокій. Повідомлення від ТОВ «Кредитні ініціативи» не отримувала, дізналася про стягнення коли почали утримання із заробітної плати. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав та мотивів викладених у поданому відзиві. Пояснив, що повідомлення про надсилалось на адресу позивача, проте повернулось без вручення. Від третіх осібприватного нотаріусаІвано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. та приватного виконавця надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливерозглянути справу за відсутності третіх осіб. Судом встановлено, щоміж [PERSON] та ТОВ «ПростоФінанс» 23 липня 2008 року укладено кредитний договір №01013188649 за умовами якого, вона отримала в кредит кошти в сумі 39250 грн. на придбання транспортного засобу Fuan0007_VAZ_Autotechnology. Положенням п.1.1 кредитного договору сторони погодили строк його дії до 10 липня 2013 року. Додатком №1 до кредитного договору сторони узгодили Графік платежів, згідно якого, [PERSON] зобов`язаласьздійснювати погашення кредитних коштів автентичними платіжами по 935,80 грн., щомісячно до 10.07.2013 року (а.с.3-6 нотаріальної справи). 18 травня 2012 року ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору факторингу отримало право вимоги за даним кредитним договором . Із заявою про вчинення виконавчого напису представник ТОВ «Кредитні ініціативи» в особі директора Конька А.О. звернувся до приватного нотаріуса Личука Т.В. 11 вересня 2020 року. До заяви додано оригінал кредитного договору, виписку з рахунку позичальника, договір факторингу, та документи стягувача та уповноваженого представника. На підставі поданої заяви, 03 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В.в виконавчий напис №4067 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 01013188649 від 23 липня 2008 року за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року в сумі 71338 грн., з яких 1500 грн. -сплата за вчинений виконавчий напис. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 09 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження № 63554879 за виконавчим написом №4067 виданим 03.10.2020 року, копію постанови позивач отримала 03.12.2020. Між сторонами виник спір стосовно дотримання приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вимог діючого законодавства при вчиненні03 жовтня 2020 року виконавчого напису №4067 за заявою стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи». Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц). Судом досліджено докази надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, зокрема умови кредитного договору №01013188649 від 23 липня 2008 року, строк дії якого встановлений до 10 липня 2013 року. Графік погашення кредитної заборгованості з останнім платежем 10 липня 2013 року. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що станом на дату звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» до нотаріуса зі заявою про вчиненні виконавчого напису 11 вересня 2020 року закінчився трирічний строк позовної давності до вимог кредитора. Суд погоджується із твердженням позивача,що розмір зазначеної стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи» у заяві про видачу викнавчого напису заборгованості в сумі 69838,51 грн. не є безспірною, з огляду на наступне. У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, встановивши, що строк дії укладеного між сторонами кредитного договору закінчився 10 липня 2013 року, отже підстави для стягнення простроченої заборгованості по кредиту в сумі 29177,77 грн. - знаходяться поза межами трирічного строку позовної давності. Суд також не може встановити факт безспірності заборгованості за відсотками та погодитися із періодом її утворення з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року, поза межами дії кредитного договору. Також, суд вважає слушними твердження позивача, щодо порушення підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Судом досліджено, що документи на підставі яких нотаріусом здійснений виконавчий напис не містять відомостей про отримання [PERSON] повідомлення про усунення порушення. В судовому засіданні представник відповідача зауважив, що докази надіслання [PERSON] повідомлення про порушення від 01.06.2020 року разом із списком згрупованих поштових відправлень надано до відзиву, проте докази отримання боржником повідомлення відсутні. Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» не довело належними та допустимими доказами отримання або ухилення від отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень договору, такі відомості відсутні в нотаріальній справі, а відтак, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення боржника. З огляду на зазначене, як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі чого, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] та визнання виконавчий напис вчинений на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 03 жовтня 2020 року № 4067 таким, що не підлягає виконанню. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити узв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів,. При зверненні до суду з позовом [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн (а.с.1), за розгляд заяви про забезпечення позову 420,40грн (а.с.38), що разом становить 1261,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача, на підставі ст..141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved