Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просив припинити іпотечний договір, укладений 07 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грошевою О.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 5-1019 та зняти заборону на відчуження зазначеного в іпотечному договорі житлового будинку [ADDRESS]. Ухвалою судді від 23.01.2018 відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] на умовах займу грошові кошти у сумі 308 000,00 грн. строком до 06 квітня 2014 року . З метою забезпечення зобов'язань за договором позики між [PERSON] та [PERSON] 07 квітня 2009 року було укладено іпотечний договір, відповідно до якого, предметом іпотеки виступає житловий будинок [ADDRESS], який належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. З часу укладання договору позики до квітня 2010 року зобов'язання за договором від 06 квітня 2009 року позивачем були виконані у повному обсязі. [INFO] [PERSON] помер. У зв'язку зі смертю [PERSON] зняти іпотеку з належного нерухомого майна у нотаріуса немає можливості, тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про припинення дії іпотечного договору. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. У судове засідання відповідачі не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 06 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено у простій письмовій формі договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав позивачу на умовах займу строком до 06 квітня 2014 року грошові кошти в сумі 308000 грн. 07 квітня 2009 року, з метою забезпечення зобов'язань за договором позики між [PERSON] та [PERSON], було укладено іпотечний договір, посвідчений державним нотаріусом ХМНО Грошевою О.Ю. за №5-1019. Відповідно до п.п.1.1.2, 2.1 іпотечного договору предметом іпотеки виступає житловий будинок [ADDRESS], який належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Першою Харківською державною нотаріальною конторою 04 грудня 2007 року за реєстровим №5-5147. З часу укладання договору позики до квітня 2010 року зобов'язання за договором від 06 квітня 2009 року позивачем були виконані в повному обсязі. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] спадкоємцями майна по закону є його мати [PERSON] та діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м .Харкова від 23 червня 2017 року по справі №642/7582/13-ц дружина померлого [PERSON] була усунена від права на спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], а усе спадкове майно розподілено між спадкоємцями [PERSON], а саме [PERSON] та дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами по даній цивільній справі. Як вбачається зі п.п.9.1, 9.1 Іпотечного договору від 07 квітня 2009 року договір діє з моменту нотаріального посвідчення до повного виконання зобов'язань за основним договором. Договір припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору Відповідно до 17 Закону України «Про іпотеку» однієї з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов'язання. Згідно з ч.1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Свої зобов'язання перед [PERSON] позивач повністю виконав у передбачений договором строк до квітня 2010 року, проте не розірвано договір іпотеки. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов'язання, зокрема, на підставі виконанням. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов'язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов'язання. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора про стягнення заборгованості та припинення у зв'язку із цим основного зобов'язання іпотека припиняється. Частиною 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зазначені обставини дають підстави для висновку про те, що внаслідок виконання [PERSON] своїх зобов'язань по основному договору з повернення позики [PERSON] у розмірі 308000 грн., припиняються зобов'язання за договором іпотеки, а сам договір іпотеки визнається таким, що припинив свою дію. У разі визнання відповідачем позову, як визначено в частині 4 статті 206 ЦПК України, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved