Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У жовтні 2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітнього сина [PERSON], [INFO], та визначення місця його проживання з матір'ю. З урахуванням змін, внесених в судовому засіданні, [PERSON] заявила остаточну вимогу про визначення місця проживання двох малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Позов обґрунтований наступним. З [PERSON] вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 7 серпня 1993 р. Від шлюбу вони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], та двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося і фактично їх сім'я розпалася близько двох з половиною років тому. У кінці вересня 2013 р. відповідач добровільно виїхав із квартири [ADDRESS], а вона залишилася мешкати у вказаній квартирі разом з дітьми. Рішеннями суду від 12 листопада 2013 р. шлюб між нею та відповідачем розірвано та з останнього на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей. У позові про розірвання шлюбу відповідач зазначав, що після розірвання шлюбу діти будуть проживати з матір'ю, проте у жовтні він забрав молодшого сина під приводом відвідування стоматолога і не повертав його до 23 жовтня. Весь цей час вона була позбавлена можливості бачитись та спілкуватись з сином, при цьому відповідач наполягав, що дитину не поверне. Вона ніколи не забороняла відповідачу бачитися з сином і проводити з ним вільний час, а до дочки [PERSON] батько ставиться байдуже, не бажає спілкуватися з нею по телефону, а їх зустрічі закінчуються лайкою. Після зустрічей з батьком дочка плаче і скаржиться на його образи і погрози щодо виселення їх з квартири. [PERSON] посилається на те, що малолітні діти не можуть бути розлучені зі своєю матір'ю. Діти постійно мешкають разом з нею і зареєстровані у квартирі [ADDRESS], люблять один одного та свою старшу сестру, допомагають один одному у навчанні, спільно виконують домашні обов'язки. Діти прихильні до неї, у них існують теплі довірительні стосунки і розлука з матір'ю та зміна звичного способу життя буде для них стресом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та доповненнях до неї. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Шевченко Н.В. підтримала висновки органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дітей разом з матір'ю. Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 7 серпня 1993 р. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають трьох дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7, 8). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2013 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 41). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2013 р. із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 600 грн. на кожну дитину дітей до досягнення ними повноліття (а.с. 42-43). Судом встановлено, що сторони проживають окремо з вересня 2013 р., при цьому малолітні діти залишилися з матір'ю і мешкають у квартирі [ADDRESS], а з батьком вони періодично зустрічаються. Оскільки сторони не дійшли згоди, з ким будуть проживати малолітні діти, спір підлягає вирішенню судом. Відповідно до положень ст. 161 Сімейного кодексу України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 р., визначено принцип, згідно якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена з своєю матір'ю. Судом встановлено, що сторони мають у власності трикімнатну квартиру [ADDRESS], оформлену на відповідача (а.с. 12), у якій зареєстроване місце проживання сторін та трьох їх дітей (а.с. 11). Згідно з даними акту обстеження умов проживання у вказаній квартирі створені зразкові матеріально-побутові умови та забезпечений достатній рівень комфорту для проживання дітей. Позивач належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, позитивно характеризується за місцем роботи, не має шкідливих звичок. Діти прихильні до матері і бажають проживати з нею, що було враховано при наданні органом опіки і піклування висновків щодо доцільності визначення місця проживання дітей з матір'ю. Виключних обставин, які б були перешкодою для залишення малолітніх дітей з матір'ю, судом не встановлено. Враховуючи встановлені обставини та визнання відповідачем позову, суд вважає обґрунтованим позов [PERSON] і визначає місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з матір'ю, вважаючи, що таке рішення відповідає інтересам дітей, що при вирішенні даного спору є визначальним. На підставі викладеного,

Outcome: approved