overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 27 листопада 1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 205 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають синів: [PERSON], 1994 року народження, та [PERSON], 1999 року народження. Подружнє життя не склалося, через протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Склалися неприязні відносини, подружніх стосунків не підтримують з лютого 2014 року, спільне господарство не ведуть. Спроби зберегти сім'ю та примирення виявилися невдалими. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву в якій позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити, у разі розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій позов визнав, просив справу розглядати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 27 листопада 1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 205 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають синів: [PERSON], 1994 року народження, та [PERSON], 1999 року народження. Подружнє життя не склалося, через протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Склалися неприязні відносини, подружніх стосунків не підтримують з лютого 2014 року, спільне господарство не ведуть. Спроби зберегти сім'ю та примирення виявилися невдалими. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначила, що у разі розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У грудня 2014 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалось через постійні конфлікти та розбіжність поглядів на подружнє життя. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені та примирення не можливе. В судове засідання позивач не з'явилася. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб із [PERSON]. Також зазначила, що сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з 01 січня 2014 року. Спільна дитина, [PERSON], буде проживати з нею. Майновий спір між подружжям відсутній. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав, в зв'язку з чим, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Судом встановлено, що сторони одружені з 26 вересня 2009 року, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, від 26 вересня 2009 року, актовий запис № 857. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з 1 січня 2014 року, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 27 липня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, шлюбні стосунки між ними припинені з вересня 2012 року. Примирення та збереження сім'ї вважає не можливим, спору про розподіл майна та місця проживання дітей між ними не має, а тому просила суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з вересня 2012 року, сім'я фактично розпалась, подружжя не має наміру досягти примирення, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає позивачу прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 28 квітня 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, шлюбні стосунки між ними припинені з 2009 року. Примирення та збереження сім'ї вважає не можливим, спору про розподіл майна та місця проживання дитини між ними не має, а тому просила суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з 2009 року, сім'я фактично розпалась, подружжя не має наміру досягти примирення, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає позивачу прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У грудня 2015року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. До судового засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що містяться відповідні документи в матеріалах справи. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 23 листопада 1974 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 3019. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, посилаючись на ті обставини, що 24.01.2015 року шлюб між ним та [PERSON] бло розірвано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №5. [INFO] відповідачка народила сина [PERSON], а 25 червня 2015 року зареєструвала його у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1762. Батьком народженої дитини, відповідно до ч.1 ст.122 сімейного кодексу України було записано позивача. Позивач в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.01.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №5. [INFO] відповідач [PERSON] народила сина [PERSON] Як вбачається зі свідоцтва про народження, батьком дитини [PERSON] зазначений [PERSON] Однак, позивач заперечує проти даних обставин, посилаючись на те, що з відповідачем не проживає більш ніж 2 роки, а виходячи з того, що з моменту розірвання шлюбу не пройшло 10 місяців він був записаний батьком дитини. Крім того, відповідачка не заперечувала проти позову [PERSON] та виключення запису про батьківство з актового запису № 1762 від 25.06.2015 р. про народження [PERSON], з позовними вимогами погодилася. Відповідно до ч.1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно статей 122, 124, 126 і127 цього Кодексу, має право оспорити батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.2 ст.136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч. 3 ст. 136 СК України, оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

У грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 19 листопада 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя не склалось. Тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 19 листопада 2005 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони дітей не мають Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У грудня 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, у якій зазначила, що вона має малолітню дитину, батьком якої є відповідач. Мешкають окремо. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Сторони мають малолітню дитину, батьком якої є відповідач (а.с.6). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.5). Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу її утримання не досягнуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обовязки з її утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на дитину у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 483 від 17 жовтня 1998 року. З 2005 року спільне проживання сторін було припинено. Шлюбні відносини не підтримуються та спільне господарство не ведеться , шлюб став існувати лише формально. Від шлюбу мають трьох дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], спір щодо проживання дітей на даний час відсутній, оскільки, сторонами узгоджено, що діти будуть проживати разом з матірью [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій позовні вимоги підтримав. Просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності у якій позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 17 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 483. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] має бути розірваний. Суд не знаходить підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя у відповідності до статті 111 СК України.

Outcome: approved