Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Корабельної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що її донька [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07.11.1998 року по 08.06.2016 року. Від даного шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08.06.2016року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розлучення [PERSON] не зверталася до суду із заявою про стягнення аліментів. [INFO] [PERSON] померла, внаслідок отриманих у результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень. . Після смерті доньки онуки залишились проживати з нею та знаходяться на її утриманні, батько дітей, не займається їх вихованням та утриманням, матеріальної допомоги не надає, не сприяє розвитку дітей, не турбуються про їх стан здоров'я, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків та свідомо нехтує своїми обов'язками. Вона зверталася до Служби у справах дітей Корабельної у м. Херсоні ради із заявами про прийняття мір до батька дітей щодо їх утримання. Матеріальне утримання дітей відбувається лише за її участю, що підтверджується копіями чеків за вересень, жовтень, листопад 2016року. Згідно до акту від 09.11.2016 року в приміщення де проживають діти чисто, прибрано, зроблено сучасний ремонт, обладнано меблями, діти проживають у власній кімнаті. Таким чином, відповідач по справі, жодного з покладених законом обов'язків не виконує: не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у виховані дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки відповідача. Батько дітей ніяким чином не піклується про синів, не проявляє зацікавленості у їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов'язків. Зазначені дії у відповідності до п.2 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських права щодо дітей. Нею створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку онуків, що підтверджується довідкою Херсонської спеціалізованої школи Й-ЙЙЙ ступенів №57 з поглибленим вивченням іноземних мов Херсонської міської ради, характеристикою на учня 2В класу [PERSON]. Згідно довідки КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» від 09.11.2016року [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку як дитина - інвалід з 2010року та перебуває під наглядом лікарів - педіатрів дитячій поліклініці №3 з дня народження. Під час звернень протягом 2015-2016рр. догляд за дитиною під час хвороби здійснювала мати, а з серпня 2016року бабуся. Батько протягом останнього року з приводу стану здоров'я дитини до дільничного лікаря не звертався. Вона є користувачем кімнати [ADDRESS], що підтверджується копією договору про виділення кімнат у гуртожитку в тимчасове користування від 29.06.2016року, укладеного між нею та Державним навчальним закладом «Херсонський професійний суднобудівний ліцей». Її дохід за півроку 2016року становить 22 798,03грн. і вона за станом здоров'я може бути опікуном. З огляду на викладене, норми ст.ст. 164,166 СК України позивач просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та малолітнього [PERSON] [INFO] та призначити її опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO] і малолітнього [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В ході судового розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги, оскільки [PERSON] [INFO] досяг повноліття, тому просила позбавити батьківських прав [PERSON] лише відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], призначити її опікуном малолітнього [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У січні 2018 року [PERSON], від імені якого діє адвокат Амінова С.Р. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить відібрати у [PERSON] малолітнього [PERSON] [INFO] та передати його для проживання та виховання батькові [PERSON], визначити місце проживання дитини разом з батьком. В обґрунтування позову посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] у них народилось двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. За час перебування в шлюбі їх родина проживала в кімнаті [ADDRESS]. Після розлучення із дружиною [PERSON] діти залишилися проживати з матір'ю. 02.07.2016року [PERSON] потрапила в дорожньо-транспортну пригоду та від отриманих травм померла [INFO]. Після її смерті до дітей переїхала проживати їх бабуся - [PERSON] аби зменшити психотравмуючі наслідки трагедії та уникнути різкої зміни обстановки в житті дітей. Він ніколи не припиняв спілкуватися із дітьми, проводив з ним час, спільне дозвілля, приймав участь у вихованні та утримання дітей, в повній мірі виконував обов'язки по відношенню до дітей, проявляючи свою любов та турботу, що підтверджується зокрема, фотосвітлинами спільного відпочинку та дозвілля, платіжними квитанціями про придбання товарів для дітей, відвідування розважальних закладів. На теперішній час його старший син [PERSON] є повнолітній, однак він приділяє належну увагу обом синам, піклується про них, забезпечує та звичайно з огляду на вік більшого піклування наразі потребує менший син [PERSON]. 22.04.2017 року він уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується актовим записом №317, виданим Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та проживає з дружиною у належній їй на праві власності двокімнатній квартирі [ADDRESS]. У зазначеній квартирі є всі умови для проживання дитини, син [PERSON] неодноразово приходив до нього, спілкувався з дружиною, у них цілком доброзичливі відносини, вони разом із сином, їздили в гості до бабусі - його матері в с. Станіслав проводили там спільний відпочинок. На теперішній час [PERSON] всіляко намагається налаштувати дітей проти нього та його дружини, перешкоджає зустрічам, спотворюючи факти, не допускає його до житлового приміщення у гуртожитку де вона проживає з дітьми, через що він позбавлений можливості спілкуватися з дітьми. У вихідні дні [PERSON] разом із дітьми зазвичай їде до свого приватного будинку у селищі Молодіжному у м. Херсоні де проживає її чоловік, молодша донька з чоловіком та новонародженою донькою. Тому, коли він бажає спілкуватися зі дітьми у вихідні, зважаючи на їх зайнятість у навчальних закладах, [PERSON] відповідає, що йому місця в її домі не має та категорично відмовляє йому навіть побачитись із дітьми. З цього приводу він звертався до служби у справах дітей Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради і [PERSON] було роз'яснено, що саме батько зобов'язаний займатися вихованням та утриманням дітей, у зв'язку зі смертю матері дітей, і батько повинен оформити соціальну допомогу. Він має фінансову можливість повністю утримувати дітей, в період з 2001року по 2016рік він працював в органах внутрішніх справ, а в даний час працевлаштувався моряком та перебував у рейсах з вересні 2016року по січень 2017року та з травня 2017року по теперішній час, що підтверджується книжкою моряка, паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Його дружина є приватним підприємцем, сукупний дохід сім'ї є достатнім для утримання родини, в тому числі малолітньої дитини. У зв'язку з його перебування у рейсах за домовленістю з [PERSON] діти продовжували проживати з нею поки він працював за кордоном, заробляв гроші для утримання дітей. За весь час проживання сина [PERSON] з бабусею він щомісячно перераховував грошові кошти на утримання дітей, що підтверджується банківськими квитанціями про перерахування грошових коштів на особистий рахунок старшого сина та особистий рахунок [PERSON], які були відкриті саме за її бажанням та наполяганням. З огляду на викладені обставини не має жодних підстав вважати, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком будь-яким чином суперечитиме інтересам дитини. В свою чергу бабуся не дивлячись на її любов та турботу про онука не зможе забезпечити дитині, належний повноцінний соціальний розвиток, формування у дитини сімейних цінностей, які хлопчик може отримати у сім'ї свого батька. Крім того, на теперішній час бабуся всіляко налаштовує [PERSON] проти батька, формує у дитини негативний образ батька, намагаючись згладити з пам'яті сина будь-який позитивний спогад про нього, виставляючи батька в очах дитини нікчемним чоловіком, який нібито не бажає піклуватися про сина. Наразі в особистих розмовах із сином він помічає негативний настрій дитини по відношенню до нього та іноді навіть небажання спілкуватися, чого раніше ніколи не було. Він неодноразово здійснював спроби досудового врегулювання даного спору мирним шляхом із [PERSON] щодо своєї участі як батька у вихованні, спілкуванні та утриманні своїх дітей, зокрема, зустрічалися в присутності адвокатів, з метою переговорів. Однак, [PERSON] наполягала на тому, що діти повинні проживати виключно з нею. Під час зустрічі було узгоджено порядок та розміри грошової допомоги на утримання дітей, які він щомісячно сплачує на рахунок [PERSON] та сина [PERSON] Однак, незважаючи на це [PERSON] наполягала на тому, що діти повинні проживати виключно з нею та продовжує висувати необґрунтовані претензії, щодо нього, зокрема, що він не виконує своїх батьківських обов'язків та продовжує звертатися із необґрунтованими заявами та скаргами до органу опіки та піклування щодо нібито неналежного виконання ним батьківських обов'язків, спотворюючи обставини та факти його участі у вихованні та спілкування з дітьми. З огляду на викладене, ст.6 Декларації права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959року, ст.ст. 151,160, 163 СК України, Закону України «Про охорону дитинства» позивач просив відібрати у [PERSON] малолітнього [PERSON], [INFO] та передати його для проживання та виховання батькові [PERSON] та визначити місце проживання малолітньою дитини [PERSON] [INFO] разом із його батьком [PERSON]. Ухвалою суду від 12 липня 2018року прийнята до розгляду цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини та призначено судовий розгляд справи. В судовому засіданні позивач та її представник за первісним позовом позовні вимоги підтримали просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просили відмовити за необґрунтованістю. В судовому засіданні відповідач та його представник за первісним позовом позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю. Зустрічні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні зазначала, що орган опіки та піклування вважає недоцільним відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], у [PERSON], [INFO] та необхідним визначити місця проживання [PERSON] з [PERSON], а також вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи Органа опіки та піклування, Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради в останнє судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини восьмої і дев'ятої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959року визначила принципове положення, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки, або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.11.1998 року по 08.06.2016 року, від шлюбу у них народилися двоє дітей, син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 29.04.1999року та свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 25.09.2008року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області(а.с.6-7). [PERSON] [INFO] досяг повноліття. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 червня 2016року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с.8). Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом № 624, складеним Корабельним районним у м. Херсон відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області(а.с.9).. Після смерті [PERSON] батько дітей в сім'ю не повернувся, з дітьми з серпня 2016 року по теперішній час проживає [PERSON] - мати померлої [PERSON], бабуся [PERSON], [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору про виділення кімнат у гуртожитку в тимчасове користування від 29.06.2016року, укладеного між [PERSON] та Державним навчальним закладом «Херсонський професійний суднобудівний ліцей» (а.с.11-13). Згідно довідки від 11листопада 2016 року та характеристики від 17 листопада 2016 року, виданих Херсонською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 57 з поглибленим вивченням іноземних мов Херсонської міської ради [PERSON] навчається в 2-В класі, зарахований до школи за заявою матері [PERSON] Протягом 2016-2017 навчального року батько приходив у школу 1 вересня та на день народження сина - 21 вересня, з подарунком для сина. Бабуся [PERSON] з другого класу повністю займається справами онука, приводить до школи та забирає його зі школи, виконує домашні завдання з дитиною, піклується про зовнішній вигляд, тому [PERSON] завжди охайний. Бабуся постійно цікавиться навчанням онука та відвідує батьківські збори. Відповідно до інформації наданої Херсонською міською протитуберкульозною поліклінікою від 09.11.2016року №1-8/391, [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку в дитячому відділенні з 07.06.2018 року по теперішній час. Дитину на обстеження приводила мати (за життя) та бабуся [PERSON], за період спостереження батько [PERSON] з дитиною не відвідував дільничного лікаря-фтизіатра. Згідно до довідки №01-7/2463-4 від 09.11.2016року КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» [PERSON], [INFO], перебуває під наглядом лікарів-педіатрів з народження, знаходиться на диспансерному обліку як дитина інвалід з 2010 року. З серпня 2016 року догляд за дитиною під час хвороби та при профілактичних зверненнях здійснюється бабусею [PERSON] Батько протягом останнього року з приводу стану здоров'я сина до дільничного лікаря-педіатра не звертався. Довідкою про доходи №157/06-16 від 05.12.2016 року та характеристикою, складених Групою централізованого господарського обслуговування навчальних закладів та установ освіти Херсонської області [PERSON] працює в Групі централізованого господарського обслуговування навчальних закладів та установ освіти Херсонської області на посаді завідувача складом та її заробітна плата за період з червня 2016 року по листопада 2016 року склала 22 798,03 грн. За місцем роботи характеризується з позитивної сторони. Згідно до висновку КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» від 03.12.2016 року [PERSON] за станом здоров'я може бути опікуном. Згідно акту обстеження умов проживання від 09.11.2016 року за адресою: [ADDRESS], де проживають [PERSON] (бабуся), [PERSON] (онук), [PERSON] (онук), в помешканні чисто, прибрано, зроблено сучасний ремонт, приміщення обладнане меблями, предметами побуту та побутовою технікою, [PERSON] і [PERSON] проживають у власній кімнаті, обладнаній необхідними меблями. Згідно до актів обстеження кімнати [NUMBER], у гуртожитку по [ADDRESS] від 05.10.2015 року, 26.04.2016 року, 28.06.2016 року, 12.10.2016 року, 14.10.2016 року, [PERSON] не проживає за даною адресою (а.с.43-47). 07.10.2016 року та 31.10.2016 року [PERSON] зверталась із заявами до Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, про те, що батько її онуків [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] не приймає участі в їх вихованні та матеріально їх не забезпечує, онуки перебувають на її утриманні (а.с.48, 50,51). Як вбачається із відповіді Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради № Із-А-40-11 від 22.09.2016 року [PERSON] усно звертався із заявою до Служби у справах дітей щодо перешкод, які чиняться зі сторони бабусі дітей, [PERSON] За наслідками звернення [PERSON] роз'яснено, що [PERSON] як батько дітей, зобов'язаний займатись вихованням та утриманням синів, у зв'язку зі смертю матері дітей і саме, батько повинен оформити соціальну допомогу на них, та роз'яснено, що опікуном дітей на даний час вона бути не може, оскільки батько дітей не позбавлений батьківських прав. 22.04.2017 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після одруження отримала прізвище «Любчич», про що Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 22.04.2017 року складено актовий запис № 317 Згідно довідки ОСББ «Сенявіна,166, корпус 2» від 12.01.2018 року в квартирі [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], проживають [PERSON] та [PERSON], дана квартира належить на праві власності [PERSON] (а.с.136,137). Згідно до акту обстеження умов проживання від 04.12.2018 року за адресою: [ADDRESS], в квартирі [NUMBER], проживають [PERSON] , без реєстрації та [PERSON], квартира двокімнатна, в наявності меблі, побутова техніка, санітарно-побутові умови задовільні, для дитини буде обладнано відповідну кімнату. 01.03.2017 року комісія Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради прийняла рішення про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що діти заявили, що люблять батька, мають із ним добрі стосунки і бажають спілкуватися з ним та заперечують проти позбавлення батьківських прав, але проживати бажають із бабусею(а.с.104). 18.01.2018 року [PERSON] звертався зі скаргою до Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради в якій просив вжити заходи щодо [PERSON], яка перешкоджає йому у вільному спілкуванні, побаченнях та участі у вихованні дітей, налаштовує синів проти нього (а.с.191). Відповідно до висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у мсті Херсоні ради від 12.01.2018року № 02-14-11-25 виконавчий комітет, як органи опіки та піклування, вважає що в інтересах дітей є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому підстава, що слугувала для зміни висновку про позбавлення батьківських прав не зазначена, а є лише посилання на те, що матеріальну допомогу батько дітей надає після звернення [PERSON] до суду, а з дітьми спілкується лише по телефону, тобто батько дітей свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку дітей(а.с.158-159). 04.09.2018 року Виконавчим комітетом Корабельної районної у мсті Херсоні ради складено висновок № 02-14-462-25, згідно до якого, орган опіки та піклування прийшов до висновку про недоцільність відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], від бабусі [PERSON], [INFO], та вважає доцільним визначити місце проживання дитини разом із [PERSON], враховуючи, що [PERSON] з 2016 року опікується онуком, який відповідно до результатів обстеження, проведених психологом Херсонської міської громадської асоціації психологів та психотерапевтів від 19.03.2018року, втратив довіру до батька, прихильний до бабусі та дідуся і, відповідно до бажання малолітнього на даний час проживання дитини разом із ними, є більш доречним, ніж з батьком(а.с.237-238). Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови № 3 від 30.03.2007року (із змінами №20 від 19.12.2008року) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Отже, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Позбавлення батьківських прав - це санкція, застосовувана в тих випадках, коли здоров'я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини піддається небезпеці внаслідок застосування батьками неправомірних способів здійснення батьківських прав, неналежного їхнього поводження або злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків. Однак, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У своєму рішення (справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Згідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як установлено судом в судовому засіданні відповідач за первісним позовом бажає спілкуватися з синами та піклуватись про них, приймати участь у їх вихованні, батько працює, по можливості відвідує синів, звернувся до суду із зустрічним позовом про відібрання малолітнього сина [PERSON] в бабусі та визначення місця проживання з ним, а тому підстав вважати, що відповідач свідому ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини немає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факти викладені в позові [PERSON], проте суд не приймає до уваги покази даних свідків, оскільки вони не підтвердили факт свідомого ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків відносно своїх дітей, у тому числі малолітнього сина [PERSON], жодних інших обставин, які мають значення для вирішення справи вказані свідки не повідомили. Висновок Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ґрунтується лише на фактах, що батько не піклується про малолітнього сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами та станом здоров'я, а матеріальну допомогу почав надавати після звернення [PERSON] до Служби у справах дітей з цього приводу, проте обставини ухилення батька від виконання батьківських обов'язків викладені лише зі слів [PERSON] та не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами. Не містить зазначений висновок також обґрунтування того, в чому полягає повне та всебічне забезпечення прав та законних інтересів дитини, як наслідок позбавлення батьківських прав батька, який бажає і може виховувати та утримувати дитину. Отже, судом не встановлені обставини , які свідчать про винне, умисне ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків, оскільки матеріалами справи підтверджено, що батько дітей на протязі всього життя дітей, піклувався про дітей, відносини між ними були дружніми, діти були прихильні до батька, батько надає матеріальну допомогу дітям, а спір який виник між батьком дітей та їх бабусею, а також характер роботи батька, перебування тривалий час у рейсах свідчить про існування об'єктивних перешкод для реалізації відповідачем його батьківських обов'язків та спричинило неналежне піклування про дитину з підстав, що не завжди залежать від відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено та судом не встановлено наявності такого обов'язкового елементу як винності в умисному ухиленні батька від виконання його батьківських обов'язків. Такий висновок суду, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 26 грудня 2018року (у справі №404/6391/16-ц). Згідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, суд на підставі доказів, поданих сторонами, враховуючи конкретні обставини справи, бажання [PERSON] займатися вихованням та духовним розвитком сина, а також, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав з огляду на недоведеність позивачем виключних обставин, з якими закон пов'язує можливість позбавлення батьківських прав. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], у [PERSON] та передання його на виховання батькові [PERSON], визначення місця проживання разом з батьком суд також приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, із таких підстав. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 151 та 163 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними. Права батьків, у тому числі тих, хто живе окремо від дитини, на виховання дитини і спілкування з нею можуть бути обмежені лише законом (статті 153 і 157 СК України). Якщо дитина утримується особою не на законних підставах, суди можуть за позовом батьків постановити рішення про відібрання та повернення дитини, якщо буде встановлено, що це не суперечить інтересам дитини (статті 162 та 163 СК України). Статтею 155 СК України заборонено здійснення батьківських прав всупереч інтересам дитини. Рішення про визначення місця проживання дитини повинно прийматися першочергово із урахуванням інтересів самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Із висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради № 02-14-462-25 від 04.09.2018 про недоцільність відібрання малолітнього [PERSON] у бабусі [PERSON] вбачається, що відповідно до результатів обстеження, проведених психологом Херсонської міської громадської асоціації психологів та психотерапевтів від 19.03.2018 року, хлопчик втратив довіру до батька, [PERSON] прихильний до бабусі та дідуся і, відповідно до бажання малолітнього на даний час проживання дитини разом з ними, є більш доречним. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], проживає в квартирі, яка належить його дружині, на даний час працевлаштувався моряком та більш ніж чотири місяці на рік перебуває за межами України у відрядженні, що свідчить про неможливість останнього постійно знаходиться поряд з сином та приділяти йому належну увагу. Оцінивши всі надані докази в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, а саме відповідності інтересам дитини таких обставин, як проживання дитини тривалий час, у тому числі після смерті матері разом із бабусею та братом, особисту прихильність дитини до бабусі та дідуся, відносини між дитиною і батьком, а також проживання батька в іншому шлюбі та його перебування тривалий час у відрядженні, суд дійшов висновку, що відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], у [PERSON] та передання його на виховання батькові [PERSON], визначення місця проживання разом з батьком на даний час суперечить інтересам дитини. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі перешкоджання [PERSON] у спілкуванні із сином, батько дитини не позбавлений права повторного звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом із батьком. Щодо позовних вимог [PERSON] про призначення її опікуном малолітнього [PERSON] [INFO], суд приходить до висновку про їх безпідставність, оскільки опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, відповідно до положень ст.61 ЦК України встановлює орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. На підстави викладеного, ст.9, 51 Конституції України, ст.ст. 19, 150-151, 155, 157, 160, 161, 163-164 СК України, Конвенцією з прав дитини,

Outcome: dismissed