Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) у якому просить суд зобов`язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні [PERSON] шляхом надання періодичних побачень, можливості відвідування дитиною місця проживання батька із можливістю залишатись на ніч без участі матері та сторонніх осіб, а також можливості спільного відпочинку та встановити [PERSON] наступний графік побачень і відвідувань для виховання і спілкування з донькою, [PERSON] , а саме: -перша, третя субота і неділя кожного місяця з 11.00 години суботи до 19.00 години неділі за місцем фактичного проживання батька, без обмежень місць прогулянок та з можливістю поїздок за межі міста Києва, без присутності матері; -друга субота кожного місяця з 11.00 до 17.00 за місцем реєстрації місця проживання дитини, у присутності матері; -перші три дні поспіль шкільних осінніх, зимових та весняних канікул за місцем фактичного проживання батька, без обмежень місць прогулянок та з можливістю поїздок за межі міста Києва, без присутності матері; -у період другої половини шкільних літніх канікул не більше 21 дня поспіль для відпочинку та оздоровлення дитини без присутності матері з обов`язком надання матері інформації щодо місця, періоду та тривалості відпочинку; -кожний парний рік у день народження дитини ([INFO]), за місцем проживання (перебування) батька, з можливістю відвідувати громадські місця та дитячі розважальні заклади, без присутності матері дитини, з повідомленням матері про місцеперебування дитини; -у святкові та неробочі дні, визначені ст. 73 КЗпП України з 10 до 20 години за місцем фактичного проживання батька, без обмежень місць прогулянок та з можливістю поїздок за межі міста Києва, без присутності матері, а саме: -у парні роки 1 січня - Новий рік, 8 березня - Міжнародний жіночий день, 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги), 24 серпня - День незалежності України, Трійця, 25 грудня - Різдво Христове; -у непарні роки 7 січня - Різдво Христове, 1 травня - День праці, 28 червня - День Конституції України, 14 жовтня - День захисника України, Пасха (Великдень). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач з 30.04.2008 по 23.01.2019 перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилась дочка [PERSON] ( [INFO] ), яка на даний час проживає з відповідачем. Позивач вказує, що увесь цей час до подачі позову дитина постійно мешкала разом з відповідачем. Позивач стверджує, що його права як батька щодо виховання дитини порушуються відповідачем, дії останньої вважає незаконними, оскільки відповідач приховує дитину від батька, обмежує дитину у можливості бачитись і спілкуватися з ним, вчиняє перешкоди батьку у можливості приймати участь у вихованні власної дитини та спільно відпочивати. У позивача та дитини теплі стосунки. Позивач постійно сплачує аліменти, заборгованості не має, але відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та в участі у її вихованні. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2019 року було відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 28 лютого 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та долучений до матеріалів справи. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про виклик у судове засідання, як свідка, [PERSON] ( [INFO] ), яке було задоволено судом. 17 вересня 2020 року представником Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації надано суду висновок про усунення перешкод у виховання та спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька, [PERSON] , у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] . 08 грудня 2020 року позивачем було подано уточнену позовну заяву, яка була прийнята судом та долучена до матеріалів справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.12.2020 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судове засідання, яке відбулось 12.07.2021 року не з`явились, однак подали суду заяву у якій раніше заявлені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, та просили задовольнити позов у повному обсязі, а також просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Відповідач та її представник у судові засідання, які були призначені на 21.04.2021 року, 12.07.2021 року не з`явились, явку свідка не забезпечили, а відтак суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача повідомленого належним чином на підставі наявних матеріалів справи. Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації надіслала на адресу суду заяву, у якій просила слухати справу за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст. 12, чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30.04.2008 року, який був розірваний рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.01.2019 року. [INFO] року, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, у них народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження. З матеріалів справи вбачається, що з травня 2018 року сторони стали проживати окремо та припинили ведення спільного господарства. Після припинення спільного проживання між батьками [PERSON] залишилась проживати разом із матір`ю. Згідно наданого Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації висновку про усунення перешкод у виховання та спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька, [PERSON] , у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , від 14.09.2020р. №101-71110/02, вбачається, що «беручи до уваги рекомендації комісії (протокол від 02.07.2020 року №10), з метою забезпечення інтересів дитини, Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька, [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: -перша, третя субота та неділя місяця з 11.00 до 18.00 години; ночівля за місцем проживання батька (з суботи на неділю) з урахуванням думки дитини; -канікулярний період та святкові дні - за домовленістю між батьками, з урахуванням думки дитини. З метою уникнення конфліктних ситуацій між [PERSON] та [PERSON] : -зобов`язати батька [PERSON] дотримуватись режиму харчування, лікування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини, [PERSON] ; -зобов`язати [PERSON] не перешкоджати батькові, [PERSON] , брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно [PERSON] ». Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України. Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1995 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до чч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до чч. 1, 2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно положень ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. За змістом ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до положення ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як встановлено судом на момент вирішення даного спору [PERSON] ( [INFO] ) має повних 12 років. В преамбулі Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХН від 27.02.91 зазначено, що держави-учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до стст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд звертає увагу на те, що позивач [PERSON] виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із дитиною, судом не встановлено підстав для усунення позивача від спілкування з його донькою, а тому суд вважає, що сторонам слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування позивача з дитиною. Крім того, судом встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою її батьком, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача [PERSON] із дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання, зокрема, батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки між сторонами існують непорозуміння щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, під час розгляду справи не встановлено негативного впливу батька на дитину, батько бажає приймати участь у її вихованні, спілкуватися з нею, мати спільні інтереси, а, отже, необхідно забезпечити ефективне здійснення прав доступу позивача до дитини шляхом надання йому побачень за місцем його проживання. При цьому, суд враховує ту обставину, що на момент вирішення даної справи дитина, [PERSON] , досягла 12 років, що вказує на необхідність враховувати її думку при вирішенні питання, щодо ночівлі за місцем проживання батька, а також при організації та проведенні спільного відпочинку. На підставі викладеного,

Outcome: partial