Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті [PERSON] , а також встановити факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] , як між матір`ю та сином. Як на підставу позовних вимог вказала, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . У встановлений законом строк, як єдиний спадкоємець за законом за правом представлення після смерті бабусі, оскільки діти спадкодавця її батько [PERSON] та [PERSON] померли, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, так як після виділення іншим співвласником вказаного домоволодіння [PERSON] , так само Ѕ частини житлового будинку в окрему адресу, а саме: [ADDRESS] , право спільної часткової власності припинилось, через що визначити яке саме майно є власністю померлої особи не можливо. Також, в ході підготовки документів до суду, встановлено розбіжності у прізвищі між батьком позивача, яке записано в свідоцтві про його народження як « [PERSON] », та прізвищем його матері (бабусі позивача), яке записано в свідоцтві про смерть як « [PERSON] ». Посилаючись на викладені обставини та те, що у інший спосіб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.05.2019 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 18.09.2019 10:30 годину, сторони не з`явились, про дату, час, місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та третя особа відзиву на позов та пояснень не подали. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 13.03.1974 розірвано шлюб між спадкодавцем [PERSON] і [PERSON] , та визнано за ними право власності по Ѕ частині домоволодіння [ADDRESS] кожному. Згідно довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.09.2017, станом на 28.12.2012 власниками по Ѕ частині житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] на підставі рішення суду Ленінського району м. Миколаєва від 13.03.1974 та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.1978 № 6750. В примітці довідки вказано, що Ѕ частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , згідно рішення Миколаївської міської ради за № 1036 від 25.11.2016 надано нову адресу: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна) житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом 25.12.2014, та рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1036 від 25.11.2016 про зміну та надання адрес, які долучені до матеріалів справи та досліджені судом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.08.2018, складеною Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що частки у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок змінено, внаслідок виділення іншого співвласника в окрему адресу, а спадкодавець померла раніше ніж відбулися зміни в об`єкті нерухомого майна, отримати відповідний документ, що підтверджує її право власності на нерухоме майно немає можливості. Судом досліджено копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , із матеріалів якої вбачається, що [PERSON] , єдиний спадкоємець за законом за правом представлення після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , в передбачений законом строк прийняла спадщину після смерті бабусі [PERSON] Однак, звернувшись до державного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] було відмовлено. Відповідно до положень частини 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За приписами статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень частини 2 статті 1220, частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою. Разом із тим, згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно положень частини 1 статті 1266 ЦК частки внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкодавцю на підставі рішення Народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 13.03.1974 належала Ѕ частина домоволодіння [ADDRESS] . Інша частина зазначеного домоволодіння на теперішній час належить на праві власності відповідачу [PERSON] , яка виділена в окрему адресу, а саме: [ADDRESS] , у зв`язку з чим, право спільної часткової власності між співвласниками будинку припинилось, та спадкодавець набула право особистої приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] . З огляду на викладене, враховуючи, що позивач, яка є єдиним спадкоємцем за правом представлення, що прийняла спадщину у встановлений законом строк, але не може реалізувати своє право на оформлення спадщини за законом в позасудовому порядку, суд дійшов до висновку про обґрунтованість в цій частині позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. Крім того, позивач у своїй позовній заяві просила встановити факт родинних відносин між її померлим [INFO] батьком [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] , як між сином та матір`ю, так як вказані розбіжності є перешкодою в оформленні права власності на спадкове майно. Між тим, вказану вимогу суд вважає зайвою оскільки судом задоволено позовну вимогу [PERSON] в частині визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: partial