Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь основний борг за договором позики в розмірі 1768443,00 та 3% річних у розмірі 154072,57 грн та основний борг за договором позики в розмірі 38000,00 грн, інфляційних нарахувань в розмірі 13583,10 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 3332,55 грн. Свою позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що 09.09.2016 позивач надала у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 70000,00 доларів США, що на день подачі позову еквівалентно 1768443 грн за офіційним курсом строком на 1 місяць до 09.10.2016, про що складено розписку. Також позивач надала у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 38000,00 грн строком на три тижні, про що також складено відповідну розписку. Станом на 03.09.2019 відповідач у добровільному порядку заборгованість не сплачує, ухиляється від спілкування з позивачем. Враховуючи викладене, позивач звернулась за даним позовом до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2019, у справі відкрито провадження, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, повідомлені про дату та час слухання справи належним чином. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті влади України в мережі Інтернет, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не направив. Судом встановлено, що 09.09.2016 [PERSON] , надала у позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 70000,00 доларів США строком до 01.10.2016, що підтверджується власноручно написаною розпискою від 09.09.2016, яка була складена в присутності свідка [PERSON] . Згідно розписки від 09.09.2016 позивач надала також відповідачу грошові кошти в розмірі 38000 грн строком на три неділі. Станом на день розгляду справи [PERSON] грошові кошти, які отримала за вищевказаними розписками від [PERSON] не повернула, а відтак, права позивача підлягають захисту судовим рішенням. Частиною 1 статті 626 ЦК України, визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Розписка є документом, яким боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови, а також засвідчуючи отримання певної грошової суми. Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові № 3458/14-ц від 13.12.2017. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положеннями ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання, що випливають з договору позики. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України, визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1049 ЦК України, встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Починаючи з жовтня 2016 відповідач позику не повернув. Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 27.11.2017 відповідачу засобами поштового зв`язку було направлено вимогу про сплату боргу. Станом на 02.01.2017 відповідач лист не отримав та його було повернуто відправнику. Як визначено ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язаннями, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відтак і національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у ст. 1048 ЦК України, та при застосуванні ст. 625 ЦК України. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України в справі № 6-79цс14 від 02.07.2014. Як вбачається з розписки від 09.09.2016, відповідачу позивачем були передані у борг грошові кошти в сумі 70000 доларів США. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, станом на 03.09.2019 день подачі позову до суду від суми заборгованості 70000,00 доларів США, еквівалентної 1768443 грн становить 154072,57 грн. Загальна сума вимог: 1922515,57 грн щодо валютного зобов`язання. Щодо боргу в сумі 38000,00 грн переданого [PERSON] за договором позики, згідно розписки від 09.09.2016 строком на три тижні, то відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу позикодавця повинен сплатити останньому суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов`язання, а також три відсотки річних за весь час прострочення. Згідно наданих позивачем розрахунків станом на 03.09.2019 день подачі позову до суду заборгованість за зобов`язаннями 38000,00 грн, інфляційні нарахування 13583,10 грн, проценти річних від простроченої суми 3332,55 грн, сума вимог 54915,65 грн щодо зобов`язання у гривні. Наявність розписок у позивача, вказує на те, що борг відповідачем не погашено. Враховуючи відсутність доказів про те, що станом на день розгляду справи у суді відповідач виконав умови укладеного з позивачем договору позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак і про їх задоволення. Позивач являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р., що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (категорія 2), а відтак звільнена від сплати судового збору Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1939,40 грн.

Outcome: approved