Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У грудні 2015 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь суму авансу у розмірі 64 000,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 17.12.2014 року вона та відповідач [PERSON] за участі агентства нерухомості «Світлиця» домовилися про купівлю квартири [ADDRESS], при цьому між ними був укладений попередній договір від 17.12.2014 року, згідно якого сторони зобов'язалися в строк до 17.03.2015 року укласти та нотаріально засвідчити Основний договір купівлі-продажу на наступних умовах: загальна вартість квартири складає 624 000 грн., що еквівалентно 39 000 доларів США. Строк фактичного звільнення квартири продавцем до 17.04.2015 року. Згідно п. 1.3 продавець несе витрати за комунальні платежі, якщо такі існують, до моменту передачі квартири покупцеві. Продаж квартири здійснюється при умовах стовідсоткової оплати на момент укладення угоди. Продавець зобов'язується сприяти в оформлені усіх необхідних документів для продажу та нотаріального завірення Основного договору, а також зобов'язується передати квартиру у власність покупцю в строк до 17.03.2015 року, а покупець зобов'язується сплатити вартість квартири в обумовленому розмірі. Також, згідно п. 1.5, продавець зобов'язується зняти з реєстраційного обліку усіх осіб, зареєстрованих в квартирі до 17.03.2015 року, надати довідку з КЖЕП про зняття з реєстрації осіб, які були раніше зареєстровані. Згідно п.2.1 попереднього договору, в якості підтвердження намірів та на виконання зобов'язань по відчуженню квартири, укладання Основного договору, на момент укладання цього договору покупець передав, а продавець получив грошову суму у розмірі 32 000 грн., що еквівалентно 2 000 доларів США, які будуть зараховані в рахунок належних продавцю грошових коштів за оплату вартості квартири, за умови належного виконання умов цього договору. В порушення зазначеного договору, станом на 17.03.2015 року, відповідачем не були виконані належним чином умови цього договору, а саме не був укладений та нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу (Основний договір), не зняті з реєстраційного обліку усі особи, зареєстровані у зазначеній квартирі та не надані відповідні документи. Крім того, через деякий час Позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] продала вищезазначену квартиру іншому покупцеві. Вищевикладене свідчить про те, що відповідачем не вчинено всіх необхідних та передбачених попереднім договором дій, які свідчили би про її намір та готовність укласти Основний договір купівлі-продажу, у встановлений попереднім договором строк. Таким чином, Основний договір не було укладено з вини відповідача, яка навмисно ухилялася від укладання цього договору. Відповідно до п. 3.2.1 попереднього договору у разі, якщо продавець відмовляється укласти основний договір на умовах зазначених цим договором, продавець зобов'язаний повернути отримані від покупця грошові кошти, а також додатково сплатити штрафні санкції у розмірі грошової суми, зазначеної в п. 2.1 зазначеним договором. На пропозицію повернути отриману, відповідно до попереднього договору грошову суму у розмірі 32 000 грн., що еквівалентно 2 000 доларів США, відповідач [PERSON] відповіла відмовою. Оскільки договір купівлі-продажу квартири в установленому законом порядку між сторонами не укладено, передана відповідачу сума у розмірі 32 000 грн. є авансом, який підлягає поверненню у цьому ж розмірі. Крім того, просила стягнути штрафні санкції у розмірі 32 000 грн. На підставі вищевикладеного Позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 грудня 2014 року позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] уклали попередній договір (а. с. 5-7). Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно п. 1.2 Попереднього договору від 17.12.2014 року сторони обумовили, що продавець несе витрати за комунальні платежі, якщо такі існують, до моменту передачі квартири покупцеві; п. 1.3 Продавець зобов'язується сприяти в оформлені усіх необхідних документів для продажу та нотаріального завірення Основного договору, а також зобов'язується передати квартиру у власність покупцю в строк до 17.03.2015 року, а покупець зобов'язується сплатити вартість квартири в обумовленому розмірі; п. 1.5, продавець зобов'язується зняти з реєстраційного обліку усіх осіб, реєстрованого в квартирі до 17.03.2015 року, надати довідку з КЖЕП про зняття з реєстрації осіб, які були раніше зареєстровані. Так, відповідно до п. 2.1 попереднього договору «Покупець», тобто [PERSON], передає, а «Продавець» - [PERSON], приймає за відчужуваний об'єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], грошові кошти у розмірі 32 000,00 грн., які будуть зараховані в рахунок оплати вартості квартири, при умові належного виконання Продавцем умов попереднього договору від 17.12.2014 року. Повна вартість квартири зазначена в договорі - 624 000,00 грн. Відповідно до умов вказаного договору сторони зобов`язалися до 17 березня 2015 року укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу вказаної квартири. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Оскільки сторони по справі тільки домовились укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири в майбутньому та виразили свою домовленість письмовою угодою в формі попереднього договору, укладеною 17.12.2014 року, то сплачені в рахунок виконання даного договору платежі, визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. З огляду на викладене суд вважає встановленим той факт, що відповідач отримав від позивача [PERSON] суму авансу у розмірі 32 000,00 грн. в рахунок вартості квартири, у разі укладення в майбутньому договору купівлі-продажу. В порушення умов вказаного договору, відповідачем не були виконані належним чином умови договору, а саме не був укладений та нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу, не зняті з реєстраційного обліку усі особи, зареєстровані, у зазначеній квартирі та не надані відповідні документи, а отже договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладений не був. Згідно ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов`язання встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна сторона не направить іншій стороні пропозицію про його укладання. Станом на 17 березня 2015 року договір купівлі-продажу квартири № [ADDRESS] у встановленому законом порядку між сторонами не укладений та не оформлений. Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. За таких обставин, сума сплачена в рахунок належних з позивача платежів не може розглядатися як завдаток, а за своєю правовою природою відповідно до правил частини 2 статті 570 ЦК України є авансом, а тому він підлягає поверненню у тому ж розмірі, незалежно від того з чиєї вини не відбулася угода, та позовні вимоги про стягнення суми авансу підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення штрафних санкцій, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з попереднього договору від 17.12.2014 року, його підписано позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON], а отже суд приходить до висновку, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та його слід вважати укладеним. Так, відповідно до п. 3.2.1 Попереднього договору, в разі ухилення від укладення основного договору зі сторони Продавця, у вигляді відмови укладення договору купівлі-продажу на умовах вказаних в даному договорі, приховування факту майнового спору, арешту чи застави, в разі невиконання інших умов даного Договору, Продавець зобов`язаний повернути отримані від Покупця грошові кошти, а також виплатити Покупцю штрафну санкцію в розмірі грошової суми вказаної у п. 2.1 даного Договору. На підставі вищевикладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 32 000,00 грн. підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та стягненню з Відповідача на користь Позивача 64 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь відповідача. На підставі ст.ст. 570, 635, 638, 670 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved