overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Пояснив суду, що сторони проживають окремо з 2011 року, з того ж часу не ведуть спільне господарство. Вважає, що примирення між сторонами неможливе. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників в судовому розгляді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 серпня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). У судовому засідання позивач пояснив, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач прізвище не змінювала. За таких обставин, вирішення питання про зміну прізвища позивача не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин з батьком [PERSON], який помер 30.10.2013 року. В даний час у заявника виникла необхідність в переоформленні спадщини після смерті батька, однак цього зробити не може через розбіжності в написанні прізвища батька заявника в свідоцтві про смерть, а саме вказано: [PERSON], в звязку з чим був вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В судове засідання заявник зявився, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи: Циківська сільська рада Чемеровецького району в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, згідно якої проти задоволення заяви не заперечує, а справу просить слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, свідків дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-БВ № 215246 від 01.11.2013 року [PERSON], помер 30.10.2013 року. Як вбачається із довідки виданої виконкомом Циківської сільської ради Чемеровецького району № 127 від 12.05.2015 року в тому, що згідно із записами в по господарській книзі Циківської сільської ради за № 5 [PERSON], який помер 30.10.2013 року являвся членом двору за адресою с.Цикова, вул.. Л.Українки,15 Чемеровецького району та за вказаною адресою проживали: [PERSON], 1967 року народження- син, [PERSON], [INFO] невістка. Також судом було встановлено, що нотаріальною конторою від 16.09.2015 року № 769/02-31 відмовлено [PERSON]М, в оформленні спадщини у звязку із тим, відсутні дані, які б давали підстави стверджувати про родинні відносини між [PERSON], та [PERSON], що міститься в матеріалах справи. Згідно листа-повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чемеровецького РУЮ в Хмельницькій області від 02.12.2015 року за № 02.02.03-43/718 вбачається, що [PERSON] відмовлено про внесення змін до актового запису про смерть [PERSON], та рекомендовано звернутися в суд з відповідною заявою. Крім того, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON]Г, та [PERSON]Я про те, що батьком [PERSON], [INFO] був [PERSON]Я, який помер у жовтні 2013 року. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт родинних відносин ніким не оспорюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 жовтня 1996 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Заочним рішенням від 21 січня 2016 року позов [PERSON] було задоволено, шлюб між Сторонами розірвано. За заявою Відповідача ухвалою суду від 19.02.2016р. заочне рішення було скасоване, розгляд справи призначено в загальному порядку. Представник Позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, наполягав на неможливості збереження сім'ї. Відповідач повторно в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від неї надійшло повторне клопотанння про відкладення розгялду справи, проте жодного доказу у підвтердження поважності неявки Відповідача та ї представника як у судове засідання 09.03.2016р., так і в засідання 19.05.2016р. суду не надано. У зв'язку з цим суд за згоди представника Позивача вважає можливим розглянути справу у відсутність Відповідача із постановленням повторного заочного рішення. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 жовтня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 18 жовтня 1996 року, виданим Центральним РАЦС м. Миколаєва (а.с. 2). З пояснень представника Позивача вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 487,20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 жовтня 1996 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 жовтня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 18 жовтня 1996 року, виданим Центральним РАЦС м. Миколаєва (а.с. 2). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 487,20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому зазначає, що між ним та відповідачкою [PERSON] 12 липня 2012 року було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, він має намір створити іншу сімю, а тому просить розірвати укладений з [PERSON] шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, із змісту його заяв від 26 жовтня 2015 року та 17 грудня 2015 року вбачається, що він просить розглянути справу у його відсутності, понесені судові витрати залишити за ним (а.с. 2, 10). Відповідачка [PERSON] повторно у судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 12 липня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Качинською сільською радою Камінь-Каширського району Волинською області (а.с. 23). Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 24). Сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, протягом наданого за клопотанням відповідачки терміну для примирення не примирилися, позивач твердо вирішив розірвати шлюб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сімї сторін є недоцільним, суперечить інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати. За згодою позивача суд не стягує з відповідачки судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому зазначає, що між ним та відповідачкою [PERSON] 19 січня 2004 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачкою не склалося, оскільки за час спільного проживання виявилось, що у них виникають конфліктні ситуації, які призводять до втрати взаєморозуміння між ними як чоловіком та дружиною, поваги, а в кінцевому результаті і бажання проживати надалі як подружжя. Просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала і не заперечила розірвати шлюб. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19 січня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про одруження, виданим Видерською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 4). Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], (а.с. 9, 10, 11). Оскільки сторони не бажають зберегти сім'ю, відповідачка позов визнала, пояснивши, що твердо вирішила розірвати шлюб і строк для примирення їй не потрібен, і таке визнання нею позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому змінювати їй прізвище немає підстав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував 20 лютого 2009 року з відповідачем шлюб. Від спільного шлюбу дітей немає. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В них втрачено почуття любові та поваги. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просив суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, на примирення не згоден оскільки має намір створити нову сім'ю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила надати термін на примирення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 лютого 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 2 (а.с. 5). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, позивач має намір створити нову сім'ю, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі окрім нього зареєстрована колишня дружина [PERSON], яка тривалий період не проживає у даній квартирі. В зв'язку з неможливістю вільно на власний розсуд розпоряджатися своїм майном та необхідністю оформлення субсидії на оплату комунальних послуг, він змушений звертатися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 02.02.2016 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Свідки [PERSON], [PERSON] в своїх показаннях повідомили, що [PERSON] більше 1,5 року не проживає в [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.12.1994 року (а.с. 39) та договором дарування від 16.08.2001 року (а.с. 40). Згідно з повідомленням Здолбунівського РС УДМС України в Рівненській області від 26.12.2015 року [PERSON], зареєстрована за адресою квартира [ADDRESS] (а.с. 26). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені норами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] була членом сім'ї позивача та понад один рік проживає за іншою адресою, що підтверджується показаннями свідків які не були спростовані. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після [PERSON], яка померла 17 травня 2015 року в м. Здолбунів Рівненської області. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 02.06.2000 року його баба [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно для нього. 17.05.2015 року померла [PERSON]., після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, йому було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини зазначає, що йому не було відомо про складений [PERSON] заповіт та наявність спадкового майна, а саме земельних ділянок. Враховуючи, те що пропущено строк прийняття спадщини, змушений звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву від 17.12.2015 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без участі позивача. Представник відповідача - Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області подав до суду лист від 08.12.2015 року, яким визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заповітом від 02.06.2000 року [PERSON] заповіла все своє майно позивачу [PERSON] Згідно з копією свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 17 травня 2015 року в м. Здолбунів Рівненської області. Згідно з повідомленням Здолбунівської районної державної нотаріальної контори, щодо [PERSON], яка померла 17 травня 2015 року спадкова справа не заводилась. Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити йому додатковий строк для подання заяви тривалістю 30 днів, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буделектросервіс», про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначив, що 30.10.2002 року на підставі акта про проведення аукціону, ТОВ «Буделектросервіс» придбав у Приватної фірми «Карадаг» будівлю гуртожитку у стадії реконструкції під житловий будинок по вул. Артеківській, 27 у м. Дніпропетровську. В 2002 році позивач вселився та постійно проживає в [INFO] (Дніпро) , сплачує за комунальні послуги, за власні кошти проводить ремонтні роботи в квартирі, доглядає за прибудинковою територією. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на однокімнатну квартиру № 42 загальною площею 34,0 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., що розташована на 3-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку № 27, літ. А-5, по вулиці Артеківській, у м. Дніпро, та складається з:1-коридор площею 2,7 кв.м., 2-житлова площею 16,5 кв.м., 3-кухня площею 10,2 кв.м., 4-санвузол площею 3,2 кв.м., І-лоджія площею 1,4 кв.м.. В судове засідання позивач не зявилася, направленим до суду листом просив розглядати справу у свою відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, направленим до суду листом просив розглядати справу у відсутності представника, позов визнав. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 30.10.2002 року на підставі акта про проведення аукціону, ТОВ «Буделектросервіс» придбав у Приватної фірми «Карадаг» будівлю гуртожитку у стадії реконструкції під житловий будинок по вул. Артеківській, 27 у м. Дніпропетровську. В 2002 році позивач вселився та постійно проживає в [INFO] ( Дніпро), сплачує за комунальні послуги, за власні кошти проводить ремонтні роботи в квартирі, доглядає за прибудинковою територією. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність) , якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частиною 4 с. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про визнання позову. Так, як [PERSON] з 2002 року безперервно користується та володіє квартирою №42 в будинку №27 по вул. Артеківській у м. Дніпро ( на той час Дніпропетровськ), відповідач позов визнає, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved