Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

У грудні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 31.10.2013 б/н у розмірі 91 614,20 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 31.10.2013, згідно якої отримала кредит у розмірі 21000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджуються підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Позивач зазначив, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладенні на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач є формулярами та стандартними умовами. Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені иа банківському сайті https://privatbank.ua/kredity, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 гри., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь борг за кредитом у розмірі 91614,20 грн., з яких: 5408,81 грн. - тіло кредиту; 45877,81 грн. - нараховані процентів за користуванням кредитом; 35488,81 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована складова); 4338,77 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви долучена заява позивача про розгляд справи за відсутністю представника (а.с. 6). Представник відповідача - адвокат [PERSON]. надав відзив на позовну заяву (а.с. 75-79), просив задовольнити позов частково у розмірі тіла кредиту на суму 5408,81 грн., у зв`язку з тим, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Але, з наданих позивачем доказів не вбачається предмет договору; строк договору та кредитування; відсоткова ставка за кредитом, її вид (фіксована чи змінна); встановлений кредитний ліміт; обов`язки та права сторін; відповідальність сторін. А тому не можна вважати, що був укладений саме кредитний договір і на умовах, який вказує у позові банк. При цьому, зазначив, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.10.2013 шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 31.10.2013, згідно якої отримала кредит у розмірі 21000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Зі статті 638 Цивільного кодексу України випливає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Згідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц. Але, зі змісту наданої представником АТ КБ «ПриватБанк» анкети-заяви (а.с. 13) вбачається дата підписання 31.10.2013. З розділу заяви (мовою оригіналу): «ознакомившись с условиями и правилами предоставления банковских услуг, тарифами Приватбанка, изъявляю желание оформить на свое имя» - не заповнено. При цьому, графи (мовою оригіналу): «карта «универсальная», «карта GOLD», «пенсионная карта», «зарплатный пакет», «услуга накопления копилка», «идентификация паспортом» - не заповнено. Поле бажаний кредитний ліміт - також не заповнено. Відповідно до п. 1.27 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції чинній на час написання зазначеної анкети-заяви), платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до ст. 14.8 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Відповідно до ст. 14.9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов`язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачеві примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу. Національний банк України має право встановлювати обов`язкові умови договору. Відповідно до п. 2.3 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затв. постановою НБУ №223 від 30.04.2010 (в редакції, що діяла на час оформлення анкети-заяви) спеціальний платіжний засіб є власністю емітента і може передаватись у власність або надаватися в користування клієнту відповідно до умов договору, на підставі якого надається та використовується спеціальний платіжний засіб. Згідно з п. 2.4 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затв. постановою НБУ №223 від 30.04.2010, договір укладається в письмовій формі. Умови договору мають бути викладені державною мовою. Укладення договору іншою мовою здійснюється за домовленістю емітента та клієнта відповідно до законодавства України. Один примірник договору зберігається в емітента, а другий примірник договору емітент зобов`язаний надати клієнту під підпис. Емітент зобов`язаний під час видачі спеціального платіжного засобу надати клієнту договір, правила використання спеціального платіжного засобу і тарифи банку. Тобто, з п.2.4 Положення вбачається, що банк зобов`язаний оформити та надати споживачу такі документи: власне сам договір, Правила та умови користування платіжною карткою і Тарифи банку. Відповідно до листа банку від 18.03.2019за №48716-ВБ вбачається, що інших письмових договорів між сторонами не укладалося (а.с. 143-144). У відповідності до п. 2.6 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затв. постановою НБУ №223 від 30.04.2010 емітент перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити клієнта з умовами одержання спеціального платіжного засобу, переліком необхідних документів, тарифами на обслуговування та правилами користування спеціальним платіжним засобом. Ця інформація має бути викладена в доступній формі й розміщуватися в доступному для клієнтів місці в банку та на офіційному сайті емітента в мережі Інтернет, а також надаватися клієнтам на їх вимогу в письмовій або електронній формі. Надані позивачем Умови, Тарифи, Правила - це загальні, уніфіковані відомості щодо усіх можливих та вірогідних послуг, що надає банк, оскільки вони містять відомості і щодо розрахунково-касового обслуговування і щодо платіжних переказів і щодо користування, відкриття та закриття рахунків, щодо депозитних договорів, відкриття кредитних ліній, овердрафтів інших кредитних операцій, тощо (а.с. 14-48). Предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду були вже аналогічні правовідносини. Постановою від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 банку було відмолено у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, «Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань». Велика Палата Верховного Суду зауважила у цій постанові, що «Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору». Окрім того, згідно до ч.2,3 ст.1056-1 ЦК України, в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Але банк, відповідно до розрахунку заборгованості, неодноразово, в односторонньому порядку, підвищував процентну ставку з 27,6 % до 32,4% з 01.09.2014 та з 32,4% до 42% з 01.04.2015. Згідно ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку (правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 жовтня 2017 року в цивільній справі №6-1374цс17). При цьому, SMS-повідомлення не можна вважати належним доказом про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом (а.с. 107-109), а надані докази на підтвердження змін умов кредитування (а.с. 110-119) також не містять підпису відповідача та не є належними та допустимими доказами зміни кредитного ліміту, відсоткової ставки за користування кредитом, штрафних санкцій, тощо. Не надано суду і детальний розрахунок пені та штрафних санкцій. Відповідно до повідомлення банку у листі від 18.03.2019 за №48716-ВБ надати суду окремий розрахунок заборгованості з пені та штрафних санкцій не виявляється можливим з технічних причин (а.с. 144). Таким чином, позивачем не доведені, відповідно до ст. 12 ч. 3, ст.ст. 77-81 ЦПК України, позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Отже, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, то у цій частині в позові слід відмовити, а задоволенню підлягає тільки стягнення 5408,81 грн., як тіла кредиту. Позивачем було сплачено 1762 грн. у якості судового збору (а.с. 1). Але, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у зв`язку з частковим задоволенням позовом, з відповідача потрібно стягнути 104,01 грн. судового збору.

Outcome: partial