Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до приватного підприємства «Аграрне підприємство» Благодатненський птахопром» про визнання договору оренди землі недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником двох земельних ділянок площею 6.3 га і 5.71 га, розташованих на землях Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. 1 лютого 2004 року вона передала відповідачу у оренду земельну ділянку площею 6.3 га, однак оригінал договору їй на руки виданий не був. У червні 2013 року вона звернулася до відповідача з вимогою про надання оригіналу договору, після чого їй стало відомо, що від її імені з відповідачем укладено ще один договір оренди землі на земельну ділянку площею 5.71 га. Зазначаючи про те, що вона не підписувала договір оренди земельної ділянки від 1 лютого 2004 року на земельну ділянку площею 5.71 га, позивач прохала визнати цей договір оренди земельної ділянки недійсним. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та прохали суд їх задовольнити. Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, пояснили, що позивач з 1 грудня 2005 року отримувала орендну плату по спірному договору оренди землі. Умови договору оренди відповідачем виконувалися у повному об'ємі, отримання орендної плати позивачем та укладення додаткового договору сторонами є підтвердженням факту волевиявлення позивача. Підстав для визнання договору недійсним немає. Відсутність підпису позивача у договорі за висновком експерта свідчить про порушення форми укладення договору і не є підставою для визнання договору недійсним. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК №066013, виданого 31 січня 2005 року Арбузинською районною державною адміністрацією [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5.71 га, розташованої на землях Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Нею 1 лютого 2004 року було укладено договір оренди цієї земельної ділянки площею 5.71 га з відповідачем на строк 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстровано у Арбузинському реєстраційному секторі №5 за № 0405005754 1 грудня 2005 року. Крім того, 1 лютого 2004 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6.3 га, яка належить позивачу на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №025466, з відповідачем на строк 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстровано у Арбузинському реєстраційному секторі №5 за № 040400500168 1 вересня 2004 року. Також сторонами було укладено додаток до обох договорів, за умовами якого строк дії договору було продовжено на 10 років від дати набуття чинності цього додатку (після підписання та його державної реєстрації), який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Арбузинському районі Миколаївської області 23 грудня 2012 року за № 482030004001596. Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Так, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Він підлягає державній реєстрації і після цього набирає чинності (ст.ст.14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі»). Доводи позивача про те, що вона не підписувала договір оренди земельної ділянки підтверджуються висновком судової почеркознавчої експертизи від 27 лютого 2014 року №69, згідно якого підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець», послуживший оригіналом для копіювання, електрофотокопії договору оренди земельної ділянки від 1 лютого 2004 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Твердження представника відповідача про те, що висновок експерта по справі не є належним доказом по справі, суд не приймає до уваги, поскільки жодною з сторін суду не надано оригінал договору, також оригінал відсутній і за місцем його реєстрації у відділі Держкомзему. Крім того, у судовому засіданні представник відповідача 18 грудня 2013 року пояснив, що оригінал договору оренди у відповідача відсутній, а у судовому засіданні 15 квітня 2014 року заявив клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи по оригіналу договору, завіривши про його наявність, 28 травня 2014 року - пояснив, що оригінал договору відсутній у зв'язку з зміною працівників. Такі дії представників відповідача суд розцінює як ухилення від надання суду оригіналу доказу по справі. Разом з тим, представником відповідача висновок експерта ніякими іншими доказами не спростовано та не доведено, що підпис у спірному договорі належить позивачу. За такого, суд вважає висновок експерта, який міститься у матеріалах справи, за належний та допустимий доказ. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, а саме: обов'язкову наявність в договорі певних істотних умов та обов'язкову державну реєстрацію цих договорів, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом. За таких обставин, суд вважає доведеним, що під час укладання договору оренди землі текст договору було підписано від імені [PERSON] сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. А тому, не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірного договору недійсним. Підписання позивачем додатку до обох договорів оренди землі та отримання по спірному договору орендної плати не впливає на висновок суду про визнання договору оренди землі недійсним. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved