Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої ділянки та приведення її до придатного для використання стану, в обґрунтування якого вказав, що 21.11.2014р. спеціалістами управління земельних відносин міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України [PERSON] Встановлено, що відповідач самовільно зайняв та використовує земельну ділянку під розміщення торгівельного обєкту, в порушення вимог ст.ст.125, 126, 211, 212 ЗК України. Враховуючи вказане для усунення порушень діючого законодавства України [PERSON] видано вказівку від 21.11.2014р. №248/2014. 02.12.2014 року спеціалістами відділу землеустрою та охорони земель управління земельних відносин міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України [PERSON] та встановлено, що вимоги вказівки [PERSON] не виконано. У звязку з вищевикладеним позивач був вимушений звернутись до суду та просить зобовязати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, загальною площею 0,0007га, зайняту під розміщення торгівельного павільйону на перехресті пр.Металургів та вул.Блажевича в Іллічівському районі м.Маріуполя та привести її у придатний для використання стан, шляхом демонтажу кіоску та стягнути витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] міської ради до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка до судового засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку, загальною площею 0,0007га, зайняту під розміщення торгівельного павільйону на перехресті пр.Металургів та вул.Блажевича в Іллічівському районі м.Маріуполя. Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21.11.2014р. складеного спеціалістами відділу регулювання земельних відносин міської ради встановлено що, [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,0007га, зайняту під розміщення торгівельного павільйону на перехресті пр.Металургів та вул.Блажевича в Іллічівському районі м.Маріуполя. 21.11.2014 року відповідачу вручено припис про усунення виявлених порушень земельного законодавства №248/2014 від 21.11.2014р. Актом повторної перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.12.2014р. складеного спеціалістами відділу регулювання земельних відносин міської ради встановлено що, [PERSON] вимоги вказівки від 21.11.2014 року не виконано. Відповідно до ст.6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» відповідач повинен був усунути виявлене порушення земельного законодавства, тобто звільнити займану земельну ділянку, про що його було повідомлено вказівкою про усунення виявлених порушень земельного законодавства, однак в добровільному порядку [PERSON] вимоги припису не виконала. Відповідач в підтвердження права володіння, користування чи права власності на згадану вище земельну ділянку, суду не надав жодних правовстановлюючих документів так само як і не надав документів, які б підтверджували надання йому дозволу на покращення території будинку. Згідно п.12 перехідних положень Земельного кодексу України розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки визначає як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 212 Земельного кодексу передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. З викладеного випливає, що відповідач дійсно здійснює позивачу перешкоди у користуванні земельної ділянки, тому суд знаходить, що позовні вимоги являються обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду понесений судовий збір у розмірі 121,80грн., то у порядку передбаченому ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved