Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вулиця Озерна, № 3, позначений на плані «А-1», загальною площею 103,3 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай «Б», погріб - «В», вбиральня «Г», навіс «Д», гараж «Е», колодязь «К», та огорожа «N», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 17 липня 2007 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 17 липня 2007 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно, до складу якого, зокрема, увійшов житловий будинок № 3 по вулиці Озерній у селищі Велика Димерка Броварського району Київської області з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Ще за життя [PERSON] склав заповіт, яким зазначений вище житловий будинок заповів позивачу [PERSON] Решта майна успадковувалася між спадкоємцями першої черги за законом. Дотримуючись визначеного законом строку, позивач як спадкоємець за заповітом звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, завідувач Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нерухоме майно, у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок за час життя спадкодавця не оформлялося, правовстановлюючі документи на спірне майно відсутні. З підстав визнання права власності на вказане вище нерухоме майно [PERSON] звернулася до суду із даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Від голови Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області [PERSON] надійшов лист, в якому сільська рада просила розглянути справу за відсутності її представника. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив про їх задоволення. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 липня 2007 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК № 087588, виданого 17 липня 2007 року Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (а.с. 5). З копії свідоцтва про шлюб серії VI-УР № 041047 вбачається, що [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер 17 липня 2007 року (а.с. 59). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ч. 1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Так, 27 січня 2003 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповідальне розпорядження, яким житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та присадибну земельну ділянку, розташовані в смт. Велика Димерка по вул. Озерна, 3, заповів позивачу [PERSON], а належні спадкодавцеві грошові вклади [PERSON]. Даний заповіт посвідчено 27 січня 2003 року керуючим справами виконкому Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 30. Заповіт [PERSON] від 27 січня 2003 року не скасовано і не змінено (а.с. 55, 57). З матеріалів справи вбачається, що на час смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], його дружина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія довідки № 3049, виданої 25 листопада 2015 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області (а.с. 23). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, оскільки на час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з ним. З дослідженої судом копії спадкової справи № 24 щодо майна [PERSON] встановлено, що 23 січня 2008 року позивач подала до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину на заповітом на жилий будинок та земельні ділянки 0,1500 га, 0,1696 га, та за законом на земельну ділянку 0,0736 га та грошові вклади (а.с. 58). На підставі наведеної вище заяви на імя [PERSON] були видані 10 січня 2009 року свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом № 1-23 на земельну ділянку площею 0,1500 га, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку в смт. Велика Димерка, вул. Озерна, 3, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 154234, виданого 14 березня 2005 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області (а.с. 80), свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом № 1-26 на земельну ділянку № 1 площею 0,1696 га, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, надану для ведення особистого селянського господарства в смт. Велика Димерка; та свідоцтво про право власності на спадщину за законом № 1-29 на 1/3 частину земельної ділянки № 2 площею 0,0736 га, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, наданої для ведення особистого селянського господарства в смт. Велика Димерка (а.с. 81). Іншому спадкоємцю [PERSON], який є сином спадкодавця [PERSON], видане свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом № 1-32 на грошові вклади (а.с. 82). За змістом ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. У ч. 2 ст. 1222 ЦК України передбачено, що у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що заповітом, який був складений [PERSON] 27 січня 2003 року, охоплено не все належне спадкодавцеві майно, синам [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 10 січня 2009 року були видані свідоцтва про право власності на спадщину за законом № 1-20 та № 1-34, за якими кожен із них успадкував по 1/3 частині земельної ділянки № 2 площею 0,0736 га, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, наданої для ведення особистого селянського господарства в смт. Велика Димерка (а.с. 80, 82). У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 3 по вул. Озерній у смт. Велика Димерка Броварського району Київської області позивачу [PERSON] було відмовлено у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок за час життя спадкодавця не оформлялося, правовстановлюючі документи на спірне майно відсутні, про що свідчить лист завідувача Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] за № 53 від 10 січня 2009 року (а.с. 29). Судом також зясовано, що [PERSON] на день смерті належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вулиця Озерна, № 3, позначений на плані «А-1», загальною площею 103,3 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай «Б», погріб - «В», вбиральня «Г», навіс «Д», гараж «Е», колодязь «К», та огорожа «N». Вказані обставини підтверджуються технічним паспортом на житловий будинок (а.с. 15-18), копією погосподарської книги (а.с. 19-22) та копією довідки Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 3049 від 25 листопада 2015 року (а.с. 23). У ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, якій [PERSON] заповів належний йому спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved