Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 25 квітня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка у теперішній час проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Подружнє життя не склалось через те, що з січня 2015 року [PERSON] часто вживала алкогольні напої, внаслідок чого могла забути забрати доньку із дитячого садку, зневажала потреби дівчинки, влаштовувала сварки, під час яких у присутності дитини висловлювалась нецензурною лайкою. Потім відповідач вирішила поїхати до реабілітаційного центру у Дніпропетровську область з метою психологічного лікування своєї душі, пізнання своєї людської суті, позбавлення від всіх своїх шкідливих звичок, адже вона перебуває у дратівливому стані, не бачить смислу життя, втомилась від постійної побутової суєти. Вказала, що для якісного лікування їй необхідно відгородитись від зовнішнього впливу середовища та людей. Після цього [PERSON] покинула родину та поїхала до цього реабілітаційного центру, а коли приїхала - зателефонувала позивачу, повідомивши про те, що її зустріли та розмістили в центрі. Через місяць після від'їзду дружина подзвонила [PERSON] та повідомила, що в неї було вилучено мобільний телефон, а тому вона не має змоги спілкуватися з чоловіком. Пояснила, що для якісного лікування їй потрібно збільшити строк перебування в реабілітаційному центрі до півроку. За період з січня по червень 2015 року відповідач дзвонила позивачу з різних телефонів приблизно два рази на місяць, просила надіслати їй гроші та продукти харчування, при цьому більше п'яти хвилин з донькою не спілкувалась. Також [PERSON] відмовлялась назвати адресу свого перебування. Після від'їзду дружини позивач проживає за місцем своєї реєстрації в [ADDRESS] разом із донькою та своїми батьками, які допомагають йому виховувати дитину, для якої у будинку мається окрема кімната, обладнана для її відпочинку та занять. З лютого 2015 року [PERSON] відвідує дитячий садок, має друзів. За весь період своєї відсутності в м. Маріуполі відповідач тричі на кілька днів приїздила додому, у вересні 2015 року під час зустрічі вона повідомила чоловіка про те, що у подальшому не бачить необхідності проживати з ним однією родиною, оскільки вона пізнала бога, сім'я - це бог, теперішнє її життя їй дуже подобається, проти розірвання шлюбу та того, щоб донька проживала разом із ним, вона не заперечує, також зазначила, що подружнє життя разом із ним можливо лише у тому випадку, якщо чоловік також пройде курс лікування, очищення від гріхів, прийде до бога шляхом відречення від мирських благ та переїзду до реабілітаційного центру. Декілька разів позивач віддавав доньку матері, після чого, зі слів дитини, йому стало відомо, що разом із нею [PERSON] їздила до чужих людей, яких було багато, мати її била, [PERSON] в ці дні хотіла їсти, а тому просила більше не віддавати матері. У жовтні 2015 року під час третього візиту відповідача до м. Маріуполя, вона прийшла до дитячого садку за донькою, де влаштувала сварку з вихователями, адже вони не хотіли віддавати їй дитину, яка не хотіла йти до матері, крім того, з [PERSON] вихователі знайомі не були. На протязі останнього часу [PERSON] майже не згадує матір, він постійно турбується про доньку, забезпечує її повноцінним та раціональним харчуванням, у разі потреби купує необхідні ліки та проходить з нею медичні огляди, купує дитині одяг, дбає про духовний розвиток доньки, оздоровлює дитину біля моря, весь свій вільний час проводить з нею. Вважав, що з метою створення для дитини належних соціально-побутових умов для проживання, збереження її психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, необхідно визначити місце проживання доньки [PERSON] разом із ним за адресою [ADDRESS] Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали заяву про можливість розгляду справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник Служби по справах дітей Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 2009 року у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, між сторонами укладено шлюб, актовий запис № 116. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 05.11.2009 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 878. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2015 року, що набрало законної сили 02.11.2015 року, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із характеристики, наданої адміністрацією КДНЗКТ «Ясла-садок № 113 «Росинка», [PERSON], [INFO] відвідує садок з вересня 2015 року, за весь цей час дівчинку забирає батько та бабуся, мати приходила рідко, 15 жовтня 2015 року мав місце випадок неадекватної поведінки матері дитини, який негативно вплинув на емоційний та психічний стан [PERSON]. Батько дівчинки, [PERSON], постійно приймає участь у житті групи та садку, цікавиться інтересами своєї дитини, організовує її дозвілля та розваги, займається розвитком доньки. Під час обстеження побутових умов дитини, працівниками дитячого садку встановлено наявність у неї своєї кімнати, дівчинка забезпечена місцем для гри та занять, має багато іграшок, комп'ютер, дитячий транспорт та гойдалки, які перебувають в ідеальному порядку та чистоті. Дитина завжди охайна, має багато друзів, має розвиток відповідно до свого віку, батько готує доньку до школи. За місце роботи у ПАТ «ММК ім. Ілліча» [PERSON] характеризується з позитивного боку, керівництво відмічає високий рівень його професіоналізму, пунктуальність та відповідальність. Згідно довідки з ПАТ «ММК ім. Ілліча» №2/88233 [PERSON] була нарахована заробітна плата за період з червня 2015 року по листопад 2015 року в сумі 39 111,44 грн. Згідно акту від 10.12.2015 року, складеного головою КСН «сел.Мирний», під час дослідження домоволодіння [ADDRESS], в якому проживають позивач із дочкою, встановлено, що у дитини [PERSON] мається власна кімната, в якій знаходяться необхідні для дитини меблі, комп'ютер, іграшки, книги, одяг, вона забезпечена повноцінним харчуванням. Також, 11 лютого 2016 року працівниками Служби по справах дітей Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради Донецької області складено акт обстеження умов проживання у [ADDRESS], у відповідності до якого у будинку створені всі необхідні умови для проживання дитини. Наведені вище обставини свідчать про існування необхідних та достатніх умов для повного і всебічного виховання дитини разом із батьком за місцем його проживання. Ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків є належним та відповідає інтересам дитини. Натомість відповідач [PERSON] на сьогоднішній час вихованням дитини не займається, оскільки перебуває в Дніпропетровській області та в період з 03.01.2015 року по 07.02.2016 року є добровільним помічником Благодійного фонду «Милосердя - Дніпро» за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Таганрогська, 34, що підтверджується відповідно довідкою даної установи від 18.02.2016 року. Також згідно довідки Біблійного Коледжу при Духовному центрі «Нове покоління» християнських церков України від 18.02.2016 року №52 відповідач [PERSON] зарахована та проходить навчання з 08 лютого 2016 року по 03 травня 2016 року в Біблійському коледжі «Нове покоління» м.Першотравенськ Дніпропетровської області. Вказані життєві обставини відповідача свідчать про відсутність достатніх умов для спільного проживання разом із дитиною. За таких підстав, з урахуванням всіх обставин, а також згоди відповідача на визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом із батьком, суд вважає доцільним задовольнити його позовні вимоги та визначати місце проживання дитини із позивачем. Одночасно з цим суд також відмічає, що статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Також згідно норм статті 153, 157-159 Сімейного кодексу України закріплено, що мати та батько мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Вказані положення та закріпленні права мають враховуватися та забезпечуватися обома сторонами спору (батьками) в інтересах дитини.

Outcome: approved