Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення та зняттям з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 18 вересня 2015 року, згідно договору дарування № 3696 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. позивач, [PERSON], отримала в дар від гр. [PERSON] ? частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і належала йому на праві особистої приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 19 вересня 2015 року позивач згідно договору купівлі-продажу № 3708, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М, купила ? частини квартири у гр. [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і належала їй на праві особистої приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, співмешканки, [PERSON] та [PERSON], колишнього власника не звільнили квартири після укладання зазначених договорів, продовжують в ній проживати чим порушують права нового власника. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, а тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала суду письмові заперечення на позовну заяву, в якому зазначела щ, у квартирі [ADDRESS] проживеє буз реєстрації неповнолітій онук [PERSON] [PERSON] 2008 року народження. Третя особа Голосіївський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві до суду не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки не повідомили. Третя особа Служба у справах дітей Голосіївської в місті Києві РДА до суду не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підставі договору дарування ? частини зазначеної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. від 18 вересня 2015 року зареєстрованим та договору купівлі-продажу ? частини зазначеної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. від 19 вересня 2015 року за номером № 3708. Відповідачі після відчуження квартири не звільнили її, не знялися з реєстраційного обліку та продовжують в ній проживати на даний час, що підтверджується довідкою форми № 3 від 16.09.2015 р. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.06.2015 року у цивільній справі [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Головне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу і визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та зміни черговості одержання права на спадкування, встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] (який помер [INFO] року) та [PERSON] з 23 лютого 2004 року по [INFO] року. В іншій частині позовних вимог (зміни черговості одержання права на спадкування) Позивачу [PERSON] відмовлено. Відповідно до наданих суду письмових доказів між сторонами у справі договір найму житлового приміщення не укладався. На вимогу власника квартири звільнити житлове приміщення відповідачі не реагують, продовжують проживати в ній, чим порушують її законні права та інтереси. У відповідності до ст.ст. 317, 19 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права користування та розпорядження власним майном. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української PCP, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право у особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] зазначає, що має намір використовувати квартиру для власних потреб, але не може вселитись до своєї квартири, оскільки фактично там мешкають відповідачі, які також перебувають і на реєстраційному обліку. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] станом на час розгляду справи судом проживають у вищезазначеній квартирі, чим чинять позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні, розпорядженні належній їй власністю - квартирою [ADDRESS] В силу приписів статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підставами зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст.109 Житлового кодексу Української PCP, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] без будь-яких правових підстав проживають та зареєстровані у квартирі, власником якої є [PERSON], чим створюють перешкоди у здійсненні власнику права користування і розпорядження житлом та порушують її права і законні інтереси, тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved