Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

у грудні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 5435 грн 81 коп. на користь позивача та судові витрати по справі. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 24.04.2015 між ПАТ «Радикал Банк» та [PERSON] укладено договір безстрокового банківського вкладу «Депозитний календар» №50-21952 та відкрити рахунок [NUMBER] у доларах США, також 20.06.2014 між сторонами було укладено договір банківського рахунку №50-21310/840 на підставі якого було відкрито рахунок, далі станом на 10.07.2015 по договору 1 на рахунку зберігалася сума вкладу у розмірі 7341 доларів США 00 центів та проценти у розмірі 11 доларів США 26 центів та по договору 2 на рахунку зберігалася сума вкладу у розмірі 4 доларів США 26 центів, таким чином відповідач отримав на відшкодування у розмірі 161635 грн 71 коп., однак з помилкою, що була допущена при розрахунку розміру відшкодування, відповідача було включено до переліку вкладників, які отримали права на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму більше, ніж передбачено для відшкодування, а саме 167071 грн 52 коп., замість 161635 грн 71 коп., тому відповідач отримав кошти у розмірі 5435 грн 81 коп. без будь-яких правових підстав. 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. Відповідно до п. 11 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК Українизаяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.01.2018 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 26). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Судом встановлено, що 20.06.2014 між ПАТ «Радикал Банк» та [PERSON] укладено договір банківського вкладу №50-21310/840 та підставі якого було відкрито рахунок [NUMBER] у доларах США (а.с. 17, 18). Станом на 10.07.2015 по вказаному договорі на рахунку зберігалася сума вкладу у розмірі 4 долари США 26 центів (а.с. 19). 24.04.2015 між ПАТ «Радикал Банк» та [PERSON] укладено договір безстрокового банківського вкладу №50-21952 згідно якого банк відкрив відповідачу рахунок [NUMBER] у доларах США (а.с. 12-14). Станом на 10.07.2015 по вказаному договорі на рахунку зберігалася сума вкладу у розмірі 7341 доларів США 00 центів та на рахунку нарахованих процентів у розмірі 11 доларів США 26 центів (а.с. 15, 16). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.07.2015 року №130 з 10.07.2015 ПАД «радикал банк» запровадив тимчасову адміністрацію та призначив уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Пат «Радикал банк» [PERSON] (а.с. 6, 7). 30.09.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 178 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», відповідно до якого уповноваженою особою фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Радикал банк» призначено [PERSON] та делеговано їй всі повноваження тимчасового адміністратора, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 8). На підставі постанови правління Національного банку України від 09.11.2015 №769 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Радикал банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.11.2015 було прийняте рішення №203 про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал банк» (а.с. 10, 11). Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції закону станом на 10.07.2015) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку, тобто на 10.07.2015, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку, при цьому сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. 00 коп. і адміністративна рада Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Згідно ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було сформовано перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а також було затверджено реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається у національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з ринку та здійснення тимчасової адміністрації на підставі ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією реєстру вкладників. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати, в готівковій або безготівковій формі, за вибором вкладника. З цією метою між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Банк кредит Дніпро» був укладений договір, згідно якого останній, як агент, мав сплачувати відшкодування. У зв'язку із помилкою, що була допущена при розрахунку розміру відшкодування, відповідача було включено до переліку вкладників, які отримали права на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму більше, ніж передбачено для відшкодування, а саме 167071 грн 52 коп., замість 161635 грн 71 коп., внаслідок чого утворилася різниця у розмірі виплати 5435 грн 81 коп. (а.с. 20). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1600 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved