Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що йому на праві приватної власності належить будинок під номером [ADDRESS] . Відповідач - [PERSON] є його колишньою дружиною та зареєстрована у зазначеному будинку разом з своєю донькою - [PERSON] , але за адресою реєстрації фактично не проживають понад 1 рік. Відповідачі не беруть ніякої участі в утриманні будинку та сплаті комунальних платежів, а їх реєстрація в належному позивачу будинку порушує його право та створює перешкоди у володінні та користуванні майном. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, [PERSON] через оголошення на веб-порталі суду. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. На підставі свідоцтва про право на власність [PERSON] на праві приватної власності належить будинок під номером [ADDRESS] (а.с. 100). Згідно довідок Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області №№ 02-27/521, 02-27/520 від 26.06.2019 відповідачі зареєстровані у вищезазначеному домоволодінні, але [PERSON] фактично проживає за кордоном, а [PERSON] фактично проживає в смт Краснопілля Сумської області (а.с. 16-17). Згідно довідки про склад сім`ї № 02-27/669 [PERSON] є колишньою дружиною позивача, а [PERSON] є її донькою (ас.14). Відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] , але не проживають у вказаному домоволодінні, що підтверджується актом обстеження житлово- побутових умов від 24 жовтня 2019 року складеного уповноваженою особою Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області [PERSON] ( а.с.13). Факт тривалого непроживання відповідачів в зазначеному домоволодінні підтверджується також і показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з положеннями частини третьої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 у якій зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, з огляду на те, що відповідачі продовжують бути зареєстрованими у будинку, але фактично в ньому не проживають понад 1 рік, тобто понад встановлені законодавством терміни, тим самим порушують права позивача на власний розсуд розпоряджатися належним житлом, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про судові витрати, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 768,40 грн, з кожного по 384,20 грн.

Outcome: approved