Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві власності на підставі договору дарування квартири. Крім нього в спірній квартирі ще зареєстровані його син [PERSON] та бабуся [PERSON], а також відповідач - [PERSON] Шлюб між ним та відповідачем розірваний рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 січня 2013 року. З січня 2012 року відповідач не проживає у спірній квартирі, витрати на комунальні послуги не сплачує. Вважає, що відповідач втратила право користування житлом, оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Пояснили, що відповідач не проживає у спірній квартирі з січня 2012 року, залишила її добровільно. Перешкод у користуванні квартирою їй не чинилось. Відповідач до суду не з'явилась, причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 32). Суд за згодою позивача та його представника ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується договором дарування квартири від 14 вересня 2004 року (а.с. 6). У зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3 від 02 серпня 2013 року № 2689 (а.с. 9). З рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 січня 2013 року вбачається, що шлюб, зареєстрований 17 серпня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року, позивач посилається на письмові докази та покази свідків. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона є сусідкою позивача, знає і позивача, і відповідача. В гості заходить майже кожен день до бабусі позивача, яка проживає в квартирі [ADDRESS]. Речей відповідача в квартирі немає. Вона залишила квартиру добровільно десь на початку 2012 року. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона є сусідкою позивача, знає і позивача, і відповідача. Відповідач не проживає у квартирі десь з 2011 року. В гостях буває один раз на два тижні, речей відповідача у квартирі немає. Про будь-які скандали з цього приводу їй не відомо. З актів про не проживання та відсутність особистих речей від 26 червня 2013 року та від 28 травня 2013 року вбачається, що [PERSON] фактично не проживає в квартирі [ADDRESS], її особистих речей немає (а.с. 23, 24). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає 229 гривень 40 копійок судового збору.

Outcome: approved