Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

у грудні 2018 р. представник позивачів звернулася із позовними вимогами про встановлення факту руйнування нерухомого майна, а саме, 5/9 частин житлового будинку по [ADDRESS] , до складу якого входить: частина кухні під літерою «3-4» площею 2,0 кв.м., жила кімната літера «3-5» площею 21,2 кв.м., кухня під літерою «4-3» площею 13,5 кв.м., жила кімната під літерою «4-4» площею 13,1 кв.м., жила кімната під літерою «4-5» площею 12,6 кв.м., тамбур під літерою «V» площею 2,8 кв.м., кладова під літерою «VI» площею 2,8 кв.м., веранда під літерою «VII» площею 7,6 кв.м., Ѕ сараю під літерою «Б», Ѕ сараю під літерою «В», сарай під літерою «Г», погріб під літерою «И», вбиральня під літерою «К», 1/3 частина споруджень, жила кімната під літерою «2-3» площею 12,6 кв.м., кухня під літерою «2-2» площею 8,2 кв.м., тамбур під літерою «ІІІ» площею 2,4 кв.м., погріб під літерою «3», сараї під літерою «Е», «Ж», «Д», 1/6 частина сараю під літерою «Б», 1/6 частина сараю під літерою «В», 1\\9 частина споруджень, жила кімната літера «3-3» площею 12,0 кв.м., Ѕ частина кухні під літерою «5-3» площею 6,0 кв.м., коридор під літерою «3-2» площею 3,4 кв.м., Ѕ частина кухні під літерою «3-4» площею 2,6 кв.м., тамбур під літерою «VI» площею 2,5 кв.м., 1/6 сараю під літерою «Б», 1/6 сараю під літерою «В», 1/9 частина споруджень, усунення перешкод, шляхом надання позивачам дозволу на спорудження на місці зруйнованої частини нерухомого майна підпірної конструкції, стягнення з [PERSON] на користь позивачів по 165000 грн. 00 коп. кожному витрат на спорудження підпірної конструкції, стягнення з [PERSON] на користь позивачів по 5000 грн 00 коп. кожному моральної шкоди, стягнення з [PERSON] на користь позивачів по 85000 грн.00 коп. кожному витрат на спорудження підпірної конструкції, стягнення з [PERSON] на користь позивачів по 5000 грн 00 коп. моральної шкоди та стягнення з відповідачів судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачі є співвласниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , зокрема, [PERSON] належить 1/3 частин домоволодіння, [PERSON] .-1/9 частина домоволодіння, відповідачам належить 5/9 частин даного домоволодіння. На момент придбання відповідачами 5/9 частин домоволодіння, між попередніми співвласниками існував нотаріально посвідчений договір конкретного користування, яким визначено, якими частинами житлового будинку користується кожен співвласник. Відповідач [PERSON] у 2004 р. придбав 2/9 частин домоволодіння, відповідач [PERSON] у цей же період придбала 1/3 частину. На момент придбання відповідачами своєї частини домоволодіння, частина нерухомого майна перебувала в аварійному стані. Однак, за весь період володіння майном, відповідачі придбаною нерухомістю не користуються, в порушення вимог ст. 322 ЦК України, своє майно не утримують, що призвело до руйнування майна та викликало його аварійний та небезпечний для інших співвласників, стан. Руйнування частини будинку, що перебуває у володінні та користуванні відповідачів, негативно вплинуло на технічний стан іншої частини будинку, що перебуває у володінні та користуванні позивачів, які проживають у відведеній частині та утримують її, у зв`язку з чим позивачі постійно несуть додаткові витрати для підтримання жилої частини будинку. Для усунення пошкоджень конструктивних елементів покрівлі, зовнішнього стінового огородження, що виникли внаслідок бездіяльності відповідачів щодо утримання частини майна та уникнення його руйнування, необхідно здійснити ремонтні роботи, що полягають в укріпленні спільного даху, спорудженні підпірних конструкцій. Відповідно до попереднього підрахунку, такі витрати складатимуть 500000 грн. 00 коп. За вказаних обставин позивачам завдаються моральні страждання, оскільки майно відповідачів, яке припинило своє існування і руїни, які залишились, постійно обвалюються та загрожують обвалити частину майна, яке належить позивачам. Виходячи з характеру та обсягу завданих позивачам душевних та психічних страждань, розмір моральної шкоди оцінюють в загальній сумі 10000 грн. Ухвалою суду від 14.01.2019 відкрито провадження у справі. Відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подання відзиву на позовну заяву (а.с.129). Ухвалою суду від 25.03.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.156). 10.04.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] (а.с. 168-170). 02.05.2019 від представника позивачів надійшла відповідь на відзив, в якому звертається увага на пропуск відповідачем [PERSON] терміну для подачі відзиву (а.с.183-187). Суд, враховуючи положення ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 222 ЦПКМ України, залишає без розгляду відзив на позовну заяву, як такий, що поданий з пропущенням процесуального строку та вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивачів у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності (а.с. 224). Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с. 161, 164-167). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 13.11.1998 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір конкретного користування будинку [ADDRESS] (а.с.86-87). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавцем за яким була [PERSON] , від 25.08.1989 належить 1/3 частин житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавцем за яким був [PERSON] , від 12.03.1998 належить 1/9 частин даного домоволодіння (а.с. 79-81). [PERSON] на праві власності належить 1/3, а [PERSON] належить 2/9 частин вказаного домоволодіння (а.с. 82-85). Відповідно до наданої копії технічного паспорту на жилий будинок (домоволодіння) по [ADDRESS] від 25.06.2002, 08.02.2017, будинок знаходиться під літерою «А», загальна площа квартири №1 становить 67,9 кв.м., житлова площа 41,5 кв.м., допоміжна 26,4 кв.м., загальна площа квартири №2 складає 23,2 кв.м., житлова площа 12,6 кв.м., допоміжна 8,2 кв.м., загальна площа квартири №3 43,7 кв.м., житлова 33,2 кв.м., допоміжна 8,0 кв.м., загальна площа квартири №4 32,4 кв.м., житлова 25,7 кв.м., допоміжна 13,5 кв.м., загальна площа квартири №5 30,8 кв.м., житлова 12,6 кв.м., допоміжна 18,2 кв.м. Загальна площа будинку становить 218,0 кв.м., житлова 125,6 кв.м., допоміжна 74,3 кв.м. Сарай знаходиться під літерою «Б», «Л», погріб-під літерою «З». Загальна площа земельної ділянки становить 3199 кв.м. (а.с. 88-101). З оцінки технічного звіту та експлуатаційної придатності будівлі №04-10-2018-ТВ по [ADDRESS] Києві вбачається, що житлова будівля розділена на три частки і має роздільні входи. При цьому, всі частки будівлі фізично пов`язані, мають спільні конструктивні несучі елементи, а саме, фундаменти, несучі та огороджуючі конструкції стін, перекриття та покриття. Частина будівель експлуатується за призначенням, а примикаючі частини перебувають в занедбаному стані. При обстеженні частини житлової будівлі, що експлуатується, виявлено дефекти, що впливають на несучу здатність та стійкість, експлуатаційну придатність, а саме, наявні сліди руйнування на границі стику конструктивних елементів будівлі, наявні ознаки біологічного ураження та руйнування деревини, що супроводжується грибковими утвореннями в частині будівлі, що експлуатується, огороджуюча конструкція покриття не відповідає нормам енергозбереження. Загальний технічний стан частини будівлі, що експлуатується: конструктивних елементів зовнішнього та внутрішнього стінового огородження, кроквяної системи будинку непридатні для нормальної експлуатації, що зумовлено непридатним для нормальної експлуатації станом конструктивних елементів неексплуатованої частини будівлі. Вказані недоліки підлягають ремонтним роботам (а.с. 103-124). З наданих позивачами фотокарток вбачається, що частина домоволодіння перебуває в аварійному стані, приміщення непридатне для проживання, стіни та стеля перебувають в напівзруйнованому стані. В той час, як інша частина домоволодіння облаштована для постійного проживання, наявні речі та предмети в будинку свідчать, що ця частина майна перебуває в постійному користуванні (а.с. 188-195). Відповідного до локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 на ремонт приміщення від 23.04.2019, вартість будівельних робіт приміщення по по [ADDRESS] становить 4014103 грн 00 коп. Відповідно до додатку №2 до договору підряду, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Строй-Гарант-Інвест», ремонт приміщення будинку становить 517833 грн. 11 коп (а.с. 209-210, 213-217). За приписами ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 323 ЦК України). Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. При цьому право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення діями відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цього права із застосування наслідків. Як роз`яснено в п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.201 № 5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише ті факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Судом встановлено, що частина домоволодіння, яка належить відповідачам, непридатна для проживання, перебуває в занедбаному, руйнівному стані. При цьому, така частина будинку фізично пов`язана з частиною будівлі, що належить позивачам, оскільки має спільні конструктивні несучі елементи, а саме, фундаменти, несучі та огороджуючі конструкції стін, перекриття та покриття, що потребують ремонтних робіт. Відповідачі утримання належної їм частини домоволодіння не здійснюють та не бажають проводити будь-які роботи для покращення стану будівлі. З огляду на викладене, встановленим та доведеним є факт руйнування нерухомого майна, а саме, 5/9 частин житлового будинку по [ADDRESS] . Позивачам підлягають усунення перешкоди у користуванні належною їм частиною будинку, шляхом надання дозволу на спорудження підпірної конструкції та стягнення з відповідачів витрат на спорудження такої конструкції. За положеннями ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. У роз`ясненнях, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 з подальшими змінами, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, мають враховуватися стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Внаслідок протиправних дій відповідачів, що полягали в систематичному невиконання обов`язку власників утримувати своє майно, позивачам спричинено моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях та необхідності додаткових зусиль для організації та підтриманні будинку в належному стані, придатному для проживання. Отже, з кожного з відповідачів підлягає стягненню моральна шкода на користь позивачів по 5000 грн 00 коп. для кожного з позивачів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення судовий збір на користь позивачів у загальному розмірі 7314 грн.00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved