Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до Державного підприємства спеціальне конструкторське бюро «Молнія», в якому просить стягнути з Державного підприємства «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» на її користь середній заробіток у розмірі 121913, 92 грн. за затримку розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2015 року по 01 грудня 2017 року. У позовній заяві позивачка посилається на те, що відповідно до Наказу вона звільнена з Державного підприємства «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія», однак відповідач не провів з нею розрахунки по заробітній платі, які повинен був провести при звільнені. Посилаючись на порушення відповідачем її права на отримання заробітної плати у встановлені законом строки, позивачка звернулась до суду з наведеним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву про визнання позову та слухання справи в його відсутність (а.с. 24). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу ДП «СКБ «Молнія» позивачку було звільнено з посади завідуючої канцелярії 31 березня 2015 року за власним бажанням за\~ст. 38 КЗпП України (а.с. 3). Згідно\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ст. 116\~КЗпП України при\~звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що на момент звільнення у ДП «СКБ «Молнія» існувала заборгованість перед [PERSON] за виплатою нарахованої заробітної плати. З приводу затримки у виплаті даної заборгованості [PERSON] неодноразово зверталась до суду. Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2015 року за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до ст. 117 КЗпП, внаслідок невиплати належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, вимоги [PERSON] було задоволено та стягнуто на її користь середній заробіток у розмірі 3809,81 грн. за кожен місяць затримки розрахунку при звільненні з період з 31 березня 2015 року по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього\~Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події , з якої повязана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, відповідно до довідки №132 від 14 квітня 2015 року, виданої [PERSON] Державним підприємством спеціальним конструкторським бюро «Молнія», розмір середнього заробітку позивача за два повністю відпрацьованих місяці становить 3809,81 грн. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, становить 841 робочий день. Розраховуючи розмір середнього заробітку за час затримки, суд враховує розмір середньоденної заробітної плати позивача на час його звільнення та кількість робочих днів , які б він міг відпрацювати, якщо не був звільнений. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що на користь позивача у відповідності з вимогами ст. 233 КЗпП України\~належить стягнути середній заробіток за час затримки, тобто, з урахуванням рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2015 року, відповідач повинен виплатити працівникові середній заробіток за кожний місяць затримки розрахунку по 3809,81 гривень (три тисячі вісімсот девять) гривень 81 копійка за період з 13 серпня 2015 року по 01 грудня 2017 року у загальному розмірі: 841 день * 124,91 грн. (середньоденна заробітна плата) = 105049,31 грн. Згідно п.11 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Частиною 1ст. 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial