Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), згідно з яким просив суд стягнути з останнього на свою користь суму боргу у розмірі 52 000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30.06.2018 між ним та відповідачем була досягнута домовленість про відшкодування йому завданих майнових та моральних збитків, на підставі якої за домовленістю сторін відповідач написав письмову розписку на забезпечення зобов`язання щодо оплати ремонту, в якій зобов`язався відшкодувати позивачу шкоду та передати до 01.09.2017 грошові кошти у розмірі 52 000,00 грн. Однак, станом на 11.08.2020 відповідач не сплатив позивачу вказану суму, з огляду на що позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою від 04.01.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копія ухвали від 04.01.2021 була направлена судом на адресою реєстрації відповідача, однак, конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В свою чергу, в розумінні положень ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вказана ухвала вважається доставленою відповідачу. За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 30.06.2018 між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про відшкодування позивачу завданих майнових та моральних збитків, на підставі якої за домовленістю сторін відповідач написав письмову розписку на забезпечення зобов`язання щодо оплати ремонту, в якій зобов`язався відшкодувати позивачу шкоду та передати до 01.09.2017 грошові кошти у розмірі 52 000,00 грн. Однак, станом на 11.08.2020 відповідач не сплатив позивачу вказану суму, доказів протилежного відповідачем не надано. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зобов`язався відшкодувати позивачу шкоду та передати до 01.09.2017 грошові кошти у розмірі 52 000,00 грн., однак, вказану суму не повернув, в результаті чого має борг перед позивачем в сумі 52 000,00 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Даних, які б свідчили про повернення відповідачем грошової суми у розмірі 52 000,00 грн. позивачу судом не встановлено. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що 30.06.2018 між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про відшкодування позивачу завданих майнових та моральних збитків, на підставі якої за домовленістю сторін відповідач написав письмову розписку на забезпечення зобов`язання щодо оплати ремонту, в якій зобов`язався відшкодувати позивачу шкоду та передати до 01.09.2017 грошові кошти у розмірі 52 000,00 грн., однак, взяті на себе за договором зобов`язання відповідач не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 52 000,00 грн. Водночас, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved