Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просила стягнути з [PERSON] на свою користь 8 305,48 грн збитків, 10 000 грн моральної шкоди та судовий збір у розмірі 769 грн, посилаючись те, що 20 лютого 2012 року між кредитною спілкою «Гарантія-Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11, відповідно до якого остання отримала грошові кошти (кредит) в розмірі 50 000 грн з кінцевим терміном повернення коштів до 20.02.2014 року. Із метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором того ж дня 20 лютого 2012 року між КС «Гарантія-Кредит», нею та [PERSON] було укладено договір поруки № 11, відповідно до якого останні на добровільних засадах взяли на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов вищевказаного кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] обов`язків по поверненню заборгованості за вищевказаним кредитним договором, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Юрбізнеском» від 19 серпня 2014 року солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Гарантія-Кредит» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2012 року в розмірі 57 889,33 грн та суму витрат, пов`язаних з оплатою третейського збору в розмірі 600 грн. 04.12.2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 751/11688 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вказаної вище заборгованості на користь КС «Гарантія-Кредит» та витрат по сплаті третейського збору в розмірі 600 грн. На підставі даного виконавчого документу було відкрито виконавче провадження № 45727516, яке було закінчене 14 липня 2017 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Для виконання та сплати заборгованості вона понесла матеріальні збитки, а саме кошти у розмірі 8 305,48 грн, які відраховувались з її мінімальної вчительської пенсії. Крім того, їй були спричинені моральні страждання, які полягають у хвилюваннях, погіршенні стану здоров`я, що потягло необхідність його відновлення та стаціонарному лікуванні, які вона оцінює у 10 000 грн. Оскільки відповідач [PERSON] на неодноразові її звернення з приводу добровільного повернення коштів, сплачених на підставі договору поруки, не реагує, тому вона вимушена була звернутись до суду із вказаним позовом для захисту своїх прав. 15.01.2021 року [PERSON] подано заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 157). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до відзиву [PERSON] (а.с. 98-104), остання частково визнала позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення збитків, при цьому просила відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з неї моральної шкоди, посилаючись на те, що вона не відмовляється від сплати відповідних коштів, враховуючи, що остання протягом п`яти років не пред`являла до неї будь-яких претензій про сплату боргу. У відповідь на відзив (а.с. 116, 117) позивачка зазначила, що вона неодноразово телефонувала та писала повідомлення на телефон [PERSON] з приводу сплати нею боргу, які залишилися проігнорованими останньою. Заперечень у відповідь на відзив від [PERSON] до суду не надійшло. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зменшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідачки на її користь 8 305,48 грн збитків, 10 000 грн моральної шкоди та судовий збір у розмірі 769 грн з підстав зазначених у позові. Відповідачка також у судове засідання не з`явилася, яка згідно поштового повідомлення за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] не проживає, будучи таким чином належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку Судом установлено, що 20 лютого 2012 року між кредитною спілкою «Гарантія-Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11, відповідно до якого остання отримала грошові кошти (кредит) в розмірі 50 000 грн з кінцевим терміном повернення коштів до 20.02.2014 року (а.с. 11-12). Із метою забезпечення належного виконання зобов`язання за даним кредитним договором 20 лютого 2012року між КС «Гарантія-Кредит», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 11 (а.с.10). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх обов`язків. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За приписами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів. Як убачається зі змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] обов`язків по поверненню заборгованості за вказаним вище кредитним договором № 11 від 20.02.2012 року рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Юрбізнеском» від 19 серпня 2014 року солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Гарантія-Кредит» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2012 року в розмірі 57 889,33 грн та суму витрат, пов`язаних з оплатою третейського збору в розмірі 600 грн (а.с. 41-43). Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2014 року задоволено заяву про видачу виконавчого листа про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вищевказаної заборгованості на користь КС «Гарантія-Кредит» та витрат по сплаті третейського збору в розмірі 600 грн (а.с. 39). На підставі виконавчого документу було відкрито виконавче провадження № 45727516 (а.с. 15), яке було закінчене постановою держвиконавця від 14.07.2017 року відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 16). Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 01.07.2019 року № 30 з [PERSON] за період із травня 2015 року по січень 2018 року згідно ВП № 45727516 проводились відрахування із пенсії на загальну суму 8 305,48 грн, у тому числі 4 152,74 грн - борг на користь КС «Гарантія-Кредит» та 4 152,74 грн - витрати на проведення виконавчих дій на користь ВДВС Ічнянського РУЮ (а.с. 17). Таким чином з позивачки в межах вказаного вище виконавчого провадження було стягнено грошові кошти в сумі 8 305,48 грн. Як убачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 14 лютого 2018 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого їй було присвоєне прізвище « [PERSON] » (а.с. 79). Із метою досудового врегулювання спору [PERSON] направила вимогу [PERSON] про сплату вказаних вище грошових коштів (а.с. 30), на що відповідачка не відреагувала та кошти не повернула. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. [PERSON] , виконуючи свої зобов`язання за договором поруки № 11 від 20 лютого 2012 року, здійснила виплату заборгованості в розмірі 4 152,74 грн, але не отримала відшкодування вказаної суми від [PERSON] , у зв`язку з чим у подальшому набула право вимоги до відповідача на повернення вищевказаних грошових коштів в порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд, проаналізувавши норми цивільного законодавства України, дійшов до висновку, що витрати на проведення виконавчих дій на користь ВДВС Ічнянського РУЮ у розмірі 4 152,74 грн, які були вирахувані з пенсії [PERSON] по ВП № 45727516 є збитками, які остання понесла за неналежне виконання [PERSON] кредитного договору, а тому підлягають стягненню з останньої на користь позивачки. Що стосується моральної шкоди, то в цій частині заявлених вимог суд вважає відмовити, оскільки в судовому засідання позивачкою не надано належних доказів нанесення відповідачкою моральної шкоди. Посилання позивачки на те, що спричинені їй моральні страждання, які полягали у хвилюваннях, погіршення стану здоров`я, що потягло за собою лікування на стаціонарі суд відхиляє, так як з наданих останньою відомостей про хвороби, які зазначені у виписці з історії хвороби та медичної карти стаціонарного хворого, не вбачається, що вони мали причинно-наслідковий зв`язок, пов`язаний з неправомірними діями [PERSON] . За таких обставин суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. Як убачається з матеріалів справи, позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 769 грн, який вона просила стягнути з відповідачки на свою користь, який підлягає стягненню частково у розмірі 768,40 грн, оскільки розмір судового збору станом на 01.01.2019 року з урахуванням прожиткового мінімуму 1 921 грн становив саме 768,40 грн.

Outcome: partial