Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У грудні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 04 вересня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11390879000, за яким останній отримав кредит у розмірі 124950,00 дол. США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача. Відповідач зобовязався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом шляхом щомісячної сплати ануїтет них платежів у розмірі 1495 дол.США, з кінцевим терміном остаточного погашення кредитної заборгованості 04 вересня 2029 року. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №227248 від 04 вересня 2008 року. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Однак, у порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим, у відповідача виникла заборгованість по відсотках та кредиту у розмірі 129179,57 дол. США та пеня у розмірі 129642,27 грн. Просили суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] вказану заборгованість та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився. Про час, день та місце слухання справи повідомлений. Направив до суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявились. Відповідач [PERSON] подав до суду письмові пояснення, в яких просив суд зменшити нарахований розмір неустойки по кредитному договору, у звязку із тяжким матеріальним положенням. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 04 вересня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11390879000 (з правилами) за яким останній отримав кредит у розмірі 124950,00 грн. на придбання квартири. Кредит надавався шляхом зарахування кредитний коштів на поточний рахунок відповідача, а відповідач зобовязався повертати кредит та сплачувати відсотки шляхом щомісячної сплати ануїтет них платежів у розмірі 1495,00 дол. США з кінцевим терміном остаточного повного погашення кредитної заборгованості 04 вересня 2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін погашення кредиту (п.1.1., 1.2. кредитного договору). Позивач свої зобовязання передбачені договором кредиту виконав у повному обсязі. Доказом надання відповідачу кредитних коштів є первинний касовий документ банківська виписка з поточного рахунку. За користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплачувати відсотки у розмірі 13.5 % річних (п.1.2.9. кредитного договору). За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує відсотки на прострочену суму боргу у подвійному розмірі. Згідно умов договору, відсотки нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку. Згідно п.4.1. Правил, за порушення термінів повернення кредиту та сплати відсотків за кредит, відповідач зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. В забезпечення кредитного договору між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №227248 від 04 вересня 2008 року. Відповідно до умов п.п.1.1-1.5. договору поруки поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором у повному обсязі, що виникли з кредитного договору №11390879000 від 04 вересня 2008 року, в тому числі і за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору ніяким чином не впливають на виконання поручителем зобовязань по договору поруки. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання, відповідно до положень ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Боржник вважається таким, що прострочив , якщо він не виконав своє зобовязання у строк , передбачений договором або законом (ст. 612 ЦК України). За ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З матеріалів справи вбачається, що позивач направив відповідачам вимоги від 10 вересня 2015 року про необхідність усунення заборгованості по кредитному договору, однак відповідачі у встановлений строк вимоги не виконали, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по договору кредиту, відсоткам за користування кредитом підлягають задоволенню. З наданих суду документів та пояснень сторін, встановлено, що [PERSON] порушив графік погашення заборгованості за кредитним договором, визначений п.п. 1.2.10 договору, оскільки тривалий час не здійснював погашення чергових частин кредиту із нарахованими відсотками, у звязку з чим у нього станом на 08 грудня 2015 року виникла заборгованість по відсотках та кредиту у розмірі 129179,57 дол. США (що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 3 029 351,08 грн.), яка підялгає стягненню з відповідачів. Відповідачем заявлено про зменшення нарахованої неустойки у звязку із скрутним матеріальним становищем та про врахування положень ч.3 ст. 551 ЦПК України. При визначенні розмірі неустойки суд також враховує положення ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. У судовому засіданні відповідач просив також суд зменшити розмір стягуваної неустойки. Посилаючись на матеріальне становище, поступове часткове погашення заборгованості, незначний проміжок часу виниклої заборгованості. Відповідно до розяснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобовязань). За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи пояснення сторін, дослідивши подані суду докази, відсутність негативних наслідків, розмір основної заборгованості, курсові коливання, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 5 000 грн.. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжні документи за №0011659773 від 08 грудня 2015 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 47384,90 грн. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідачів понесених судових витрат підлягають задоволенню відповідно до задоволеної частини позовних вимоги, а саме стягнення по 22 744,32 грн. з кожного з відповідачів. Враховуючи викладене та

Outcome: partial