Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

У вересні 2020 року позивачі звернулись до суду з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просили визначити розмір частки померлого спадкодавця у праві спільної сумісної власності, визнати за кожною з позивачів право власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 303 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді частки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування та житлового будинку та господарських споруд. Вказана земельна ділянка площею 484 кв. м. належала спадкодавцеві разом з іншим співвласником [PERSON] на підставі державного акту серії ЯГ\~№590494. За життя спадкодавець разом з [PERSON] 29.04.2011 подали заяву, яку посвідчили нотаріально, про надання згоди на розподіл зазначеної ділянки в таких частинах: [PERSON] 181 кв. м., а [PERSON] 303 кв. м. Спадкодавець не оформив своє окреме право власності на вказану частину земельної ділянки, а інший співвласник [PERSON] отримав державний акт серії ЯК № 2161282 на земельну площею 0,0181\~гектарів з кадастровим номером 4810136900:01:081:0008 з окремо виділеною адресою: [ADDRESS] та у 2011 році на продав цю ділянку [PERSON] . Посилаючись на те, що є спадкоємцями за заповітом після смерті свого батько, проте не можуть оформити свої спадкові права та отримали відмову нотаріуса у зв`язку з тим, що в державному акті зазначено два співвласника, яким спірна земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності та неможливо визначити склад спадщини, позивачі остаточно просили визначити розмір частки померлого батька у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що складає 627/100 частки. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 10.09.2020 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.12.2020. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.12.2020 замінено неналежного відповідача Миколаївську міську раду на належного відповідача [PERSON] . Цією ж ухвалою за заявою позивачів залишено без розгляду позовні вимоги про визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності по 1/2 за кожною на частку земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 4810136900:01:081:0001, загальною площею 303 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] . У судове засідання, призначене на 17.12.2020 09:10 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачі подали до суду письмову заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги, та винести рішення в підготовчому засіданні на підставі частини третьої статті 200 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві від 17.12.2020 визнав позов в частині визначення частки померлого. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з тим, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Згідно статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно державного акту серії ЯГ\~№590494 від 22.07.2007 [PERSON] на правові спільної сумісної власності разом з іншим співвласником [PERSON] належала земельна ділянка, площею 484 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування та житлового будинку та господарських споруд. (а.с.16). 29.04.2011 вказані співвласники подали заяву, яку посвідчила приватний нотаріус ММНО Яковлєва Н.П., про надання згоди на розподіл зазначеної ділянки в таких частинах: [PERSON] площею 181 кв. м. з новою адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] площею 303 кв. м. за адресою: [ADDRESS] згідно схеми розподілу (а.с.17, 19). [PERSON] не оформив своє окреме право власності на вказану частину земельної ділянки, а інший співвласник [PERSON] отримав державний акт серії ЯК № 2161282 на земельну площею 0,0181\~гектарів з кадастровим номером 4810136900:01:081:0008 з окремо виділеною адресою: [ADDRESS] та у 2011 році на продав цю ділянку [PERSON] (а.с.40-47,49). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] [PERSON] , який є батьком позивачів, помер, про що Інгульським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції складено відповідний актовий запис № 774 (а.с.57). За життя він склав заповіт від 06.06.2012, яким зокрема, заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в річних частках кожній з позивачів (а.с.10). Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.08.2019 [PERSON] та від 21.08.2019 [PERSON] відповідно приватним нотаріусом Сіряковою О.В. відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом після смерті їх батька, у зв`язку з тим, що земельна ділянка згідно дежавного акту належить спадкодавцю на праві спільної сумісної власності з [PERSON] , тому неможливо визначити склад спадкового майна, на яке має бути видано свідоцтво про право на спадщину (а.с.84, 87). Отже, судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями померлого [PERSON] за заповітом та не можуть оформити свої спадкові права на земельну ділянку по [ADDRESS] з підстав, викладених у відмові нотаріуса, а саме: у зв`язку з тим, що неможливо визначити частку у спільному майні, яка спадкується і яка належала [PERSON] . Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту статті 357\~ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 3.4. листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Встановивши наведені\~обставини справи,\~дослідивши та оцінивши усі надані письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що позовна заява про визначення розміру частки померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності майна підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, з метою ефективного захисту прав позивачів, суд вважає за потрібне встановити, що розмір цієї частки становить 303 кв. м., що підтверджується дослідженими судом доказами (а.с.17).

Outcome: approved