Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просять суд про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що йому [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 3-740, належить житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. В ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності на його імя було зареєстровано 13 червня 2003 року, в реєстровій книзі: 128, реєстраційний номер:1183903, номер запису: 21540. В квартирі одразу був зареєстрований його син [PERSON], який мешкав в квартирі зі своєю родиною - дружиною [PERSON] та сином [PERSON], [INFO]. У 2011 році, для того, щоб мати можливість отримати паспорт, в квартирі [ADDRESS], був зареєстрований онук позивача - [PERSON]. [PERSON], сімейне життя у його сина, [PERSON], не склалось і у січні 2014 року його родина з [PERSON] розпалась, а 24 листопада 2014 року рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська шлюб між ними було розірвано. Після припинення шлюбних відносин між сином позивача, [PERSON], та його дружиною, [PERSON], остання разом із сином [PERSON], у листопаді 2014 року, із квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], виїхали, забравши при цьому всі свої особисті речі, а також майно, набуте в період шлюбу. Більше до квартири з ціллю проживання вони не повертались. [PERSON] [PERSON] до теперішнього часу продовжує бути зареєстрованим у належному позивачеві житлі. У теперішній час позивач втратив родинний зв'язок з відповідачем, не знає де він зараз мешкає, але він продовжує бути зареєстрованим у належній позивачеві квартирі, хоча, як зазначено вище, з метою проживання в квартирі [PERSON] з листопада 2014 року не приходив, ніяких його особистих речей в квартирі немає. Зараз позивач зрозумів, що відповідач не буде займатись у добровільному порядку питанням зняття з реєстраційного обліку у належній йому квартирі, тому дане питання він може вирішити лише шляхом звернення до суду. Факт непроживання відповідача в належній позивачеві квартирі підтверджується актом про непроживання, складеним КЖЕП «Оріон» від 14 грудня 2015 року, в якому зазначено, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 17 листопада 2014 року. Тобто, понад рік відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає, в житловому приміщенні відсутні його особисті речі, він не проявляє до квартири будь-якого інтересу, як до приміщення, що потрібно йому для проживання, комунальні послуги не сплачує, однак, продовжує бути зареєстрований у житлі. Позивач вважає, що відсутність відповідача у квартирі без поважних причин понад рік, дає йому підстави для звернення до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки протягом тривалого часу позивачу доводиться сплачувати квартплату та комунальні платежі за особу, яка в квартирі не проживає, що у теперішній час ставить його у тяжке матеріальне становище та створює умови для виникнення заборгованості за надання комунальних послуг до квартири, оскільки він не може скористуватись наданими державою пільгами - оформити субсидію. Відповідач не проживає в спірній квартирі ні постійно, ні тимчасово, він взагалі не проживає в квартирі без поважної причини з листопада 2014 року. Крім того відповідач по справі порушує законні права позивача, як власника квартири. Позивач до судового розгляду справи звернувся з письмовою заявою, в якій вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу, крім того у газеті «Вісті Придніпровя» № 13 (1712) від 25.02.2016р. було надруковане оголошення про час місце та дату розгляду справи, і тому в силу ст.77 ЦПК України відповідач вважається повідомленим, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Договору купівлі-продажу квартири Серії ВАК № 549444 від 02 червня 2003 року посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 3-740, [PERSON] придбав квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі Договіру купівлі-продажу квартири Серії ВАК № 549444 від 02 червня 2003 року. З Акту № 536 про не проживання, виданого 14 грудня 2015 року КЖЕП «Оріон», вбачається, що [PERSON], [INFO] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 17.11.2014 року. Згідно Довідки № 000837808 про склад сімї виданої ТОВ «Інфо-ком» у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до вимог ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Реєстрація та проживання Відповідача за вказаною адресою заважає позивачу користуватися власністю, до того ж завдає збитків матеріального та морального характеру. Суд вважає, що та обставина, що відповідач продовжує бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, порушує законні права позивача, таким чином вимога позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю житловим приміщенням підлягає задоволенню шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved