Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення у розмірі 50 890,14 грн., а також судовий збір по справі у розмірі 1 378,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що КП «Дніпроводоканал» надає послуги водопостачання та водовідведення споживачу за адресою: [ADDRESS]. Між підприємством та відповідачем встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкритий особовий рахунок № 947290000039. Проте, відповідач не добросовісно віднеслася до сплати вищевказаних послуг, не сплачувала належним чином за надані їм послуги водопостачання і водовідведення. У звязку з чим сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS], де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], станом на 01 серпня 2016 року складає 27 834,20 грн. Посилаючись на ч.2 ст.625 ЦК україни, зазначив, що станом на 01 серпня 2016 року сума заборгованості з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення складає 50 890,14 грн.. з яких: сума основного боргу 27 834,20 грн., сума 3% річних 3 874,07 грн., інфляційне збільшення -19 181,87 грн. Також представник позивач просив стягнути з відповідача судові витрати за оголошення у пресі повідомлення про виклик відповідача у розмірі 500,00 грн. Позивач звертався до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. Однак, ухвалою суду від 11.08.2016 року судовий наказ про стягнення заборгованості було скасовано. Добровільно сплатити заборгованість відповідач не бажає, а тому, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила застосувати до позовних вимог загальний строк позовної давності. Посилаючись на ст.257 ЦК України, зазначила, що КП «Дніпроводоканал» ДМР не мав права стягувати заборгованість за період, який був раніше ніж три роки до моменту звернення з позовною заявою до суду. Строк позовної давності застосовується на вимогу сторони до прийняття рішення. Також, вважає, що вимоги про стягнення з неї на користь КП «Дніпроводоканал» 3% річних та інших штрафних санкцій, також задоволенню не підлягають. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована в [INFO], що підтверджується відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.11) та довідкою про склад сімї № 707 від 29.08.2016 року (а.с. 4). Позивач - Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради є комунальним унітарним комерційним підприємством, яке надає послуги водопостачання та водовідведення, в тому числі й в\~квартиру [ADDRESS]. Відповідачу був відкритий особовий рахунок № 947290000039 на імя [PERSON] (а.с. 6), за яким вона повинна була сплачувати комунальні послуги щомісячно. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що сторони знаходилися у фактичних договірних відносинах, згідно яких Позивач надавав Відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення, а Відповідач був зобовязаний сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо щомісячної оплати наданих позивачем послуг\~виникла заборгованість за період з 1999 року по 01.08.2016 року у розмірі 27 834,20 грн., яку відповідач добровільно не погашає, що підтверджується роздруківкою по особовому рахунку відповідача (а. с. 6). Відповідно до\~ст. 67 Житлового Кодексу України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов'язку. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Судом встановлено, та цей факт не оспорюється сторонами, що Позивач вже звертався до суду 24 квітня 2014 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, що підтверджується переліком заяв щодо видачі судових наказів поданих до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 36). На підставі заяви про видачу судового наказу Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ від 12 травня 2014 року про стягнення заборгованості з відповідача. Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 року судовий наказ від 12 травня 2014 року про стягнення з [PERSON], проживаючої за адресою: [INFO], на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення станом на 01.04.2014 року у розмірі 26 846,43 грн. скасовано (а.с.5). Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за водопостачання та водовідведення утворилася за період з 1999 року по 01 серпня 2016 року у розмірі 27 834,20 грн. Відповідач у наданій суду заяві проти позову заперечувала та заявила про застосування строку позовної давності до виниклих між сторонами правовідносин. З приводу цього суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України\~зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, строк позовної давності за даним позовом про стягнення заборгованості з відповідача переривався подією - зверненням КП «Дніпроводоканал» ДМР 24 квітня 2014 року із заявою про видачу судового наказу та видачею судового наказу 12 травня 2014 року, при цьому суд приймає до уваги, що відповідач не належним чином виконував зобов'язання щодо оплати заборгованості за спожиті послуги з водопостачання кожного місяця на протязі останніх трьох років, тобто момент прострочення відповідачем виконання зобов'язання встановлюється щодо кожного платежу, починаючи з 24 квітня 2011 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1\~ст. 252 ЦК України). Згідно ч.1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість, яка підлягає стягненню з Відповідача, повинна бути стягнута за період з 24 квітня 2011 року по 01 серпня 2016 року, з урахуванням строку позовної давності, оскільки позовна давність обчислюється з того дня коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права. Судом встановлено, що Позивач був обізнаний про порушення своїх прав ще з 1999 року та мав можливість звернутися до суду у будь-який момент за їх захистом. В той же час, після першого свого звернення до суду у квітні 2014 року, Позивач вдруге звернувся до суду лише у грудні 2016 року. У звязку з чим, суд вважає, що заява Відповідача про застосування строків позовної давності підлягає застосуванню до виниклих між сторонами правовідносин. У відповідності до ч. 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищевикладеного суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання Відповідача, щодо застосування загального строку позовної давності у три роки. Таким чином, наслідки пропуску строку позовної давності слід застосувати до вимог за період з 1999 року по 24 квітня 2011 року, та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. З огляду на наведене суд зазначає, що розмір заборгованості за надані комунальні послуги, який підлягає стягненню з Відповідача, становить: Період розрахунку: з 24.04.2011 року по 01.08.2016 року. Згідно детального розрахунку заборгованості наданого Позивачем (а.с.37-38, 38-а) вбачається, що за квітень 2011 року позивач повинен був сплатити 395,86 грн. Таким чином, за 7 днів квітня місяця 2011 року (з 24.04.2011 по 30.04.2011 року) розмір заборгованості склав 92,40 грн. (395,86 / 30 = 13,20 грн. на день. 13,20 х 7 = 92,40 грн.). Отже, за 2011 рік: За квітень 2011 року - 92,40 грн. За травень-грудень 2011 року - (413,08 х 8) = 3304,64 грн. Всього разом за 2011 рік 3 397,04 грн. Оплачено за цей період - 0 грн. За 2012 рік: За січень-лютий 2012 року (413,08 х 2) = 826,16 грн.. За березень-грудень 2012 року (432,34 х 10) = 4323,40 грн. Всього разом за 2012 рік 5 149,56грн. Оплачено за цей період 2 911,00 грн. За 2013 рік: За січень-лютий 2013 року (432,34 х 2) = 864,68 грн. За березень 2013 року 466,31 грн. За квітень грудень 2013 року ( 472,85 х 9) = 4255,65 грн. Всього разом за 2013 рік 5 586,64 грн. Оплачено за цей період 600,00 грн. За 2014 рік: За січень-червень 2014 року (472,85 х 6) = 2837,10 грн. За липень - листопад 2014 року (734,03 х 5) = 3670,15 грн. За грудень 444,35 грн. Всього разом за 2014 рік 6951,60 грн. Оплачено за цей період 100 грн. За 2015 рік: За січень 2015 року 50,18 грн. За лютий 2015 року 16,73 грн. За березень 2015 року - 25,09 грн. За квітень-травень 2015 року (30,67 х 2) = 61,34 грн. За червень 2015 року 30,68 грн. За липень 2015 року 25,09 грн. За серпень 2015 року - 41,82 грн. За вересень 2015 року 33,46 грн. За жовтень-листопад 2015 року (25,09 х 2) = 50,18 грн. За грудень 2015 року 33,46 грн. Всього разом за 2015 рік 368,03 грн. Оплачено за цей період 400 грн. За 2016 рік: За січень 2016 року 35,24 грн. За лютий 2016 року - 38,48 грн. За березень 2016 року 28,86 грн. За квітень 2016 року - 19,24 грн. За травень 2016 року 28,86 грн. За червень 2016 року 57,72 грн. За липень 2016 року 28,86 грн. Всього разом за 2016 рік 237,26 грн. Оплачено за цей період 0 грн. Таким чином, всього за період з 24 квітня 2011 року по 01.08.2016 року за спожиті послуги було нараховано 21\~690,13 грн. За вказаний період відповідачем вносилася оплата за комунальні послуги у розмірі 4\~011,00 грн. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення підлягають частковому задоволенню, та з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 17\~679,13 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 3 874,07 грн., а також інфляційного збільшення у розмірі 19\~181,87 грн., слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підтвердження розміру позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних з урахуванням індексу інфляції позивачем були надані суду відповідні розрахунки. Згідно розрахунку (а.с. 7) 3% річних становить - 3\~874,07 грн., індекс інфляції 19\~181,87 грн. Згідно розрахунку (а.с. 37, 38) 3% річних становить - 3\~247,23 грн., індекс інфляції 18\~436,08 грн. Згідно розрахунку (а.с. 43, 45) 3% річних становить 2 981,09 грн., індекс інфляції 17\~999,56 грн. При цьому надані розрахунку проведені з численними порушеннями, а саме: у розрахунках не вказаний період за який нараховуються 3% річних та індексі інфляції, не вказано кількості днів прострочення платежів, оскілки за кожним з платежів кількість днів прострочення є різною. Крім того, розмір заборгованості на який проводиться нарахування 3% річних та індексу інфляції, береться з урахуванням загальної сукупної суми боргу на ту чи іншу дату, хоча розрахунок повинен проводитися для кожного строкового платежу окремо. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1, 3\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~ За таких обставин слід дійти висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження суми боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції, у звязку з чим підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, слід зазначити наступне. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.11). Відповідач була повідомлена належним чином про розгляд справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 19,20), та надала суду відповідну заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 26). Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. За таких обставин суд зазначає, що жодних підстав, для публікування оголошення у пресі про виклик відповідача у судове засідання, у позивача не було, у звязку у задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з газопостачання підлягають частковому задоволенню, та з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 17\~679,13 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~378,00 грн. На підставі\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. cт. 251, 252, 256, 261, 264, 267, 509, 526\~ЦК України,\~ст. 67, 68 ЖК України, та

Outcome: partial