Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що [INFO] помер чоловік її баби - [PERSON]. 15 листопада 2012 року [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, яким заповів усе належне йому майно позивачці. 14 листопада 2013 року позивачка звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у цей же день вказаним органом нотаріату заведено спадкову справу. Проте, 28 листопада 2013 року відповідач, який є сином померлого та з 2000 року постійно проживає у США, звернувся до вказаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як особа, що має право на обов'язкову частку у спадщині. Посилаючись на те, що за життя спадкодавець страждав на тяжкі хвороби, внаслідок яких, а також через похилий вік перебував у безпорадному стані, проте відповідач, будучи обізнаним про ці обставини, ухилявся від надання допомоги своєму батькові, позивачка просила суд задовольнити пред'явлені вимоги та усунути відповідача від права на спадкування. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали пред'явлені вимоги. Представники відповідача позов не визнали. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], якому за життя на праві власності належала 1/4 частка квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно позивачці. Даний заповіт було посвідчено нотаріально 15 листопада 2012 року. На підставі заяви позивачки про прийняття спадщини як спадкоємцем за заповітом 14 листопада 2013 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою заведено відповідну спадкову справу. 28 листопада 2013 року відповідач, який є сином померлого та з 2000 року постійно проживає у США, звернувся до вказаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як особа, що має право на обов'язкову частку у спадщині. Та обставина, що відповідач належить до кола осіб, які відповідно до правила ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині, підтверджується матеріалами витребуваної судом копії спадкової справи та сторонами не оспорюється. Обґрунтовуючи позов заявниця стверджує, що спадкодавець, будучи особою похилого віку, з 2010 року майже повністю втратив функцію зору та страждав на глухоту III - V ступеню. У грудні 2012 року спадкодавця було прооперовано та імплантовано йому двокамерний електрокардіостимулятор. У весь цей час догляд за [PERSON] здійснювала позивачка та її матір, які постійно проживали разом з ним, в той час як відповідач, будучи обізнаним про стан здоров'я свого батька та необхідність здійснення догляду за ним, від надання такої допомоги свідомо ухилявся. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивачки, пояснила суду, що позивачка постійно проживала з [PERSON] З січня 2013 року стан здоров'я [PERSON] різко погіршувався, він потребував постійного стороннього догляду, який здійснювався позивачкою та її матір'ю. Відповідача свідок жодного разу не бачила, про надання ним будь-якої допомоги своєму батькові свідок не знає. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали суду аналогічні показання. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані. За змістом даної норми факт ухилення від виконання обов'язків щодо утримання спадкодавця лише тоді є підставою для усунення від права на спадкування, якщо цей факт встановлений судом. Крім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві. З огляду на викладене правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги (1) при можливості її надання спадкодавцю (2), який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу (3), потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця (4). Та обставина, що у певний період свого життя, який передував смерті, внаслідок незадовільного стану здоров'я та похилого віку [PERSON] потребував стороннього догляду, підтверджується матеріалами справи, показаннями свідків та представниками відповідача не заперечується. Разом з тим, особи, які відповідно до закону несуть обов'язок утримувати спадкодавця, усуваються від спадкування за наявності відповідних умов та згідно з абзацом 2 ч.3 ст.1224 ЦК України, а саме, не мають права на спадкування за законом повнолітні діти, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Крім того, повнолітні діти відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України зобов'язані утримувати непрацездатного і такого, що потребує матеріальної допомоги, батька. Потреба у матеріальній допомозі має визначатися в залежності від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму особи, що потребує допомоги, проте, належні та допустимі докази на підтвердження цього факту в матеріалах справи відсутні. В ході розгляду справи судом встановлено, що за життя [PERSON] мав статус інваліда Великої Вітчизняної війни, а відтак мав право на отримання державної пенсії, розмір якої значно перевищує прожитковий мінімум. З доданої до матеріалів справи електронної переписки вбачається, що позивачка регулярно інформувала сім`ю відповідача про стан здоров`я [PERSON], проте жодних посилань на наявність у спадкодавця потреби в матеріальній допомозі відповідача дана переписка не містить. З огляду на викладене та враховуючи, що обов'язок повнолітньої дитини утримувати батька виникає у разі наявності двох передбачених законом умов у їх сукупності - непрацездатності батька та його потреби у матеріальній допомозі, визначені законом підстави для усунення відповідача від права на спадщину відсутні. Враховуючи, що відповідач з 2000 року проживає у США, посилання позивачки на наявність у нього об`єктивної можливості здійснювати безпосередній особистий догляд за своїм батьком, суд вважає безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed