Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних. В обґрунтування позову зазначив, що 17.08.2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-301/497/2007, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 102 790,00 доларів США. Також, 17.08.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SR-301/285/2007, за умовами якого останній прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] всіх боргових зобов`язань, які виникають з умов кредитного договору №ML-301/497/2007 від 17.08.2007, та як солідарні із позичальником боржники. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором позивач був вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав, а тому рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2014 позовні вимоги позивача було задоволено та стягнуто з відповідачів солідарно суму боргу за кредитним договором №ML-301/497/2007 від 17.08.2007 у сумі 936 328,64 грн. та стягнуто судові витрати по справі. Отже, рішенням суду, яке набрало законної сили, було стягнуто з відповідачів заборгованість у національній валюті України - гривні. Вищевказане рішення суду на теперішній час фактично не виконано. Згідно довідки від 15.12.2020 заборгованість за кредитним договором №ML-301/497/2007 від 17.08.2007 не погашена та складає 936 328,64 грн., з яких: 757631,80 грн. - заборгованість по кредиту; 150135,27 грн. - заборгованість по відсоткам; 26741,57 грн. - пеня. Позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №ML-301/497/2007 від 17.08.2007 у сумі 256 249,44 грн. за останні 3 роки, що передували зверненню до суду, зокрема: 145616,68 грн. - інфляційні втрати по тілу кредиту за період з 15.12.2017 по 15.12.2020; 68251,78 грн. - 3 % річних по тілу кредиту за період з 15.12.2017 по 15.12.2020; 28855,95 грн. - інфляційні втрати по відсоткам за період з 15.12.2017 по 15.12.2020; 13525,03 грн. - 3 % річних по відсоткам за період з 15.12.2017 по 15.12.2020. Нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом, де просив стягнути з відповідачів нараховані інфляційні витрати та 3% річних, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 18 січня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15 квітня 2021 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по останньому зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки до суду повернулася поштова кореспонденція з позначкою «повернуто, за закінченням терміну зберігання»), про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання відзиву на позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по останньому зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки до суду повернулася поштова кореспонденція з позначкою «повернуто, адресат відмовився»), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №ML-301/497/2007, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 102 790,00 доларів США, цільове використання - на купівлю нерухомого майна, з кінцевим терміном повернення до 17 серпня 2027 року, зі сплатою фіксованого відсотку в розмірі 4,49 % річних + FIDR (а.с.4-7). Крім того, в забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №ML-301/497/2007 від 17 серпня 2007 року, 17 серпня 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено Договір поруки №SR-301/285/2007 від 17 серпня 2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання відповідати перед Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» по зобов`язанням [PERSON] в повному обсязі таких зобов`язань, які виникають з умов Кредитного договору №ML-301/497/2007 від 17 серпня 2007 року, та як солідарні із позичальником боржники (а.с.11). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 25 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, в тому числі за кредитним договором №ML-301/497/2007 від 17 серпня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с.22-29). Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів. Відповідач [PERSON] скористалася наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконала, в результаті чого виникла заборгованість та в 2014 році ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року по справі №2-1224/11 солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-301/497/2007 від 17 серпня 2007 року в розмірі 934 508,64 грн., з яких: заборгованість за кредитом 757 631,80 грн.; сума несплачених відсотків - 150 135,27 грн.; пеня за прострочення виконання зобов`язань - 26 741,57 грн., а також судові витрати. Вказане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 02 січня 2015 року (а.с.12). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевказаного рішення суду Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року по справі №2-1224/11 видано відповідні виконавчі листи. Утім, державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 08 лютого 2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в рамках виконавчого провадження №55149238 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.18). Отже, на теперішній час заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року по справі №2-1224/11 відповідачами не виконано, заборгованість на користь позивача відповідачами не сплачена. Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №ML-301/497/2007 від 17 серпня 2007 року станом на 15 грудня 2020 року заборгованість складає 934 508,64 грн., з яких: 757 631,80 грн. - заборгованість за кредитом; 150 135,27 грн. - заборгованість по відсоткам; 26 741,57 грн. - сума пеня за прострочення зобов`язання (а.с.13). На підставі викладено, у грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Слід також зазначити, що ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів з боржника або звернення кредитора з заявою про примусове виконання рішення суду до органів державної виконавчої служби не виключає відповідальність боржника за порушення строків розрахунку за грошовим зобов`язанням, передбачену ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що на теперішній час рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року по справі №2-1224/11 відповідачами не виконане та заборгованість за кредитним договором не погашена, слід дійти висновку про наявність законних підстав, для притягнення відповідачів до передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення ними строків виконання грошового зобов`язання. Як вже зазначалось вище, сума заборгованості відповідачів по тілу кредиту становить 757631,80 грн., а сума заборгованості за відсотками становить 150135,27 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних за період з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2020 року, тобто за останні три роки, що передували зверненню до суду з даним позовом. Таким чином, 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту за період з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2020 року складає 68251,78 грн., тоді як 3% річних від простроченої суми заборгованості по відсоткам за період з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2020 року складає 13525,03 грн. За таких обставин суд вважає, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту за період з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2020 року у розмірі 68251,78 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості за відсотками за період з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2020 року у розмірі 13525,03 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується індексу інфляції, то згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату №265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Таким чином, сума індексу інфляції від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту за період з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2020 року становить 145616,68 грн., тоді як сума індексу інфляції від простроченої суми заборгованості за відсотками за період з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2020 року становить 28855,95 грн. Отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту за період з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2020 року у розмірі 145616,68 грн. та інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості за відсотками за період з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2020 року у розмірі 28855,95 грн., а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно 3% річних та інфляційні втрати за період з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2020 року року у загальному розмірі 256 249,44 грн. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 843,74 грн., тобто по 1 921,87 грн. з кожного.

Outcome: approved