Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання права власності. 22 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 04 червня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяви, в яких прохали проводити слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляду справи у відсутність їх представника, при вирішенні спору покладались на розсуд суду. В судове засіданні представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради районних народних депутатів м. Полтави від 15.04.1997 року № 167 оформлено право власності [PERSON] на 8/25 домоволодіння розташованого у [ADDRESS] ( а.с.8). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відпопідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно свідоцтва про право власності на спадщину НМТ 631435 від 11.11.2017 року, виданого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В., [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , внаслідок чого нею було успадковано 2/5 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими у [ADDRESS] . Судом встановлено та було зазначено у [PERSON] , який доводився позивачу батьком, за життя було проведено самочинну добудову тамбуру та шафи до будинку, внаслідок чого частка у власності будинку змінилась. Поряд з цим, судом встановлено та не заперечувалось відповідачами по справі, що проведення добудови батьком позивача [PERSON] було попередньо погоджено з іншими співвласниками будинку, на підставі чого 24.05.2011 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали заяви на погодження щодо проведення добудови тамбура, до будинку розміром 2,42*1,16 м.. При цьому, проведення добудови було погоджено з виконкомом Ленінського району м. Полтави, у відповідності до Рішення №334 від 23.08.2011 року ( а.с. 9). Згідно висновку № 2508 від 15.03.2018 року, наданого Приватним підприємством «Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про розрахунок частко об`єкту нерухомого майна, відповідно до якого частка власності, яка належить [PERSON] у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами розташованого у [ADDRESS] складає 8/25 , та відповідно до Акту фактичного користування об`єктом нерухомого майна, у користуванні [PERSON] перебуває: -частина житлового будинку літ, «А-1», загальною площею 47,2 кв.м, житловою площею 32,9 кв.м.: прим. 3-1 кімната, площею 12,9 кв.м, 3-2 кухня площею 20,0 кв.м.; 3-3 сіни площею 8,9 кв.м., 3-4 санвузол площею 3,1 кв.м.; І - тамбур площею 1,6 ІІІ - шафа площею 0,7 кв.м.; Гараж літ. «Б», сарай літ. «б1»; вбиральня літ. «З», трубопровід №2 (1/2); ворота огорожі №5 (1/2); огорожа №1 (1/2) ( а.с.20-22). Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. І ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими в частині визнання права власності. В іншій частині позовних вимог щодо проведення державної реєстрації позовні вимоги є безпредметними, оскільки відносячться до дій позивача, котрі вона повинна вчинити в майбутньому. На підставі викладеного,

Outcome: partial