Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У вересні 2021 року Акціонерне товариство «МетаБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості зі сплати трьох процентів річних, обґрунтування якого зазначив наступне. 30.11.2006 між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є акціонерне товариство «МетаБанк» та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 634200000371 (далі - кредитний договір), відповідно до якого позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит на споживчі цілі в розмірі 11929,00 доларів США на термін по 30.11.2013 включно, у порядку та на умовах, передбачених цим договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 30.11.2006 між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 9342000003702, у відповідності до вимог якого остання зобов`язалась відповідати перед позивачем за виконання всіх боргових зобов`язань [PERSON] за кредитним договором. Відповідачі свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконали, не сплатили кредит та відсотки за користування кредитом, внаслідок чого станом на 25.11.2008 року утворилась заборгованість в розмірі 11238,70 доларів США, що за курсом НБУ на дату звернення до суду 13.04.2009 складало 86537,99 грн. Вказані обставини вже встановлені рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03.02.2010 у справі № 2-216/2010, яким позов AT «МетаБанк» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості задоволено, тому відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Рішенням суду від 03.02.2010 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 86537,99 грн. Однак, станом на 09.09.2021 рішення суду не виконане відповідачами, заборгованість згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2010 № 2-216/2010 складає 11238,70 доларів США, що за курсом НБУ на 13.04.2009 складає 86537,99 грн, яка складається з 10033,28 доларів США - заборгованості за кредитом що еквівалентно 77256,25 гривень, 601,16 доларів США - заборгованості за відсотками що еквівалентно 4628,93 гривень, 67,41 доларів США - пені за несвоєчасну оплату кредиту та відсотків, що еквівалентно 519,06 гривень, 536,85 доларів США - штрафу за несвоєчасне здійснення платежів - що еквівалентно 4133,75 гривень. Посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість зі сплати трьох процентів річних в сумі 930,90 дол. США. Ухвалою судді від 17.09.2021 прийнято до розгляду позовну заяву АТ «МетаБанк», відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено поводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено чудове засідання, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 11.10.2021 на адресу суду від представника відповідачів адвоката Черкашина І.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про стягнення трьох процентів річних від суми заборгованості за кредитним договором, стягнутої з відповідачів заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. З урахуванням вищевикладеного, представник відповідачів просив суд застосувати до вимог позивача позовну давність та відмовити в позові. 13.10.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував проти застосування судом позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з вимогами, строк позовної давності за яким не сплинув. 21.10.2021 представником відповідачів адвокатом Булдигіною М.С. подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому остання, посилаючись на практику Верховного Суду, просила суд застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити в позові. В судовому засіданні представник позивача Приставка Р.О. позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Представник відповідачів адвокат Булдигіна М.С. просила суд застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити в задоволені позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові пояснення представників сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2010 в справі № 2-216/2010 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором № 634200000371, укладеним між Акціонерним банком «Металург» та [PERSON] 30.11.2006. Зазначеним рішення стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 86537,99 грн. Рішення суду набрало законної сили 14.02.2010. Доказів виконання зазначеного рішення суду відповідачами суду не надано. Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина п`ята статті 11 ЦК України). Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають певні особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Враховуючи, що відповідачами порушено виконання грошового зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних від простроченої суми. Разом з тим, нарахування трьох процентів річних на заборгованість в розмірі 10033,28 доларів США суд вважає безпідставним з огляду на наступне. Позивач, як кредитор за кредитним договором відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2009 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики з відповідачів, визначивши заборгованість у національній валюті України, вказавши, що саме 86537 грн. 99 коп. є повним розміром заборгованості. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2010 в справі № 2-216/2010 зазначений вище позов було задоволено та стягнуто з відповідачів солідарно на корить позивача заборгованість за кредитним договором саме в національній валюті України. Зазначене рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 14.02.2010. Отже, кредитор, який сам визначив заборгованість у національній валюті України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржників, не має права змінювати суму боргу, визначену рішенням суду. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 в справі № 750/8676/15-ц. Таким чином, з урахуванням того, що відповідачами заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2010 в справі № 2-216/2010 не виконано, позивач має право вимагати від відповідачів сплати трьох процентів річних від розміру заборгованості за кредитним договором, стягнутої на його корить зазначеним рішенням суду, а саме 86537,99 грн. Отже, позовні вимоги АТ «МетаБанк» підлягають частковому задоволенню. Розмір трьох процентів річних від зазначеної суми боргу за період прострочення, визначений позивачем у позовній заяві (з 01.10.2018 по 31.08.2021), становить 7567,93 грн. (розраховано судом за формулою: 7567,93 = 86537,99 х 3 / 100 / 365 х 92 + 86537,99 х 3 / 100 / 365 х 365 + 86537,99 х 3 / 100 / 366 х 366 + 86537,99 х 3 / 100 / 365 х 242). Доводи представника відповідачів про пропуск позивачем строків звернення до суду з позовом про стягнення трьох процентів річних є неспроможними з огляду на наступне. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). З урахуванням того, що відповідачі станом на момент звернення позивача до суду з позовом зобов`язання зі сплати заборгованості за кредитним договором в розмірі 86537,99 грн. не виконали, суд доходить висновку, що зазначене зобов`язання не припинилось. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 в справі № 127/15672/16-ц. При вирішені питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. За звернення до суду з позовом до відповідачів позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі, який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог, а саме 686,22 грн. Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано.

Outcome: partial