Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У грудні 2014 р. виконувач обов'язків прокурора м. Миколаєва звернувся до суду з позовом до [PERSON]., яким просив визнати недійсним договір за яким відповідач купив у [PERSON] земельну ділянку площею 550 кв.м. по [ADDRESS], скасувати запис про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності відповідача на нерухоме майно та зобов'язати відповідача повернути Миколаївській міській раді земельну ділянку в придатному для використання стані шляхом знесення житлового будинку на цій ділянці. Позов обґрунтований тим, що третя особа без самостійних вимог [PERSON] незаконно набув у власність земельну ділянку площе. 550 кв.м. із земель комунальної власності, що було встановлено судовим рішенням, всупереч законодавству. Ухвалою суду занесеною до журналу судового засідання 25 березня 2015 р. була прийнята до розгляду заява про зміну предмету позову: про визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. 25 березня 2014 р. за реєстровим №568, скасування запису №5103169 від 25 березня 2014 р. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та рішення про державну реєстрацію прав 11900825 від 25 березня 2014 р., скасування рішення про державну реєстрацію прав номер 16292095 внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07 жовтня 2014 р., запису про право власності 7242038 від 06 жовтня 2014 р., визнання недійсним та скасування свідоцтво про право власності номер 27747255, виданого 07 жовтня 2014 р., зобов'язання [PERSON] повернути Миколаївській міській раді спірну земельну ділянку (а.с.82-84). Ухвалою суду від 25 березня 2015 р. до участі в справі в якості співвідповідача залучений [PERSON] (а.с.86). В судовому засіданні представник прокуратури м. Миколаєва просила остаточні позовні вимоги задовольнити. Представники [PERSON] проти позову заперечували. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Апеляційним судом Миколаївської області 30 липня 2014 р. у цивільній справі за позовом прокуратури м. Миколаєва в інтересах держави до Миколаївської міської ради та [PERSON] було ухвалено рішення про визнання незаконним та скасування пункту 11 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 22/28 від 22 листопада 2012 р. про надання [PERSON] дозволу для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 550 кв.м, за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, з метою надання земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Визнано незаконними та скасовані пункти 8, 8.2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 23/51 від 20 грудня 2012 р. про затвердження проекту землеустрою та передачу [PERSON] у власність земельну ділянку площею 550 кв. м, у тому числі 550 - під прибудинковою територією, за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,055 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]), видане [PERSON] Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області 07 березня 2013 р. за № 1041233, серії САЕ № 882112. Зобов'язано [PERSON] повернути Миколаївській міській раді земельну ділянку, у загальною площею 550 кв.м по [ADDRESS].(кадастровий номер [NUMBER]). Рішенням встановлені обставини, які не підлягають доказуванню в даній справі, а саме, що спірна земельна ділянка (прибудинкова територія) належала до земель житлової громадської забудови, перебувала у користуванні підприємства, яке здійснювало управління житловим багатоквартирним будинком та без процедури її вилучення та без погодження із співвласниками квартир, не могла бути передана у власність фізичній особі [PERSON] і останній неправомірно набув право власності на земельну ділянку. Вищенаведене рішення апеляційного суду було прийнято щодо позову прокуратури м. Миколаєва поданого до суду 14 березня 2014 р., але вже 25 березня 2014 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. 25 березня 2014 р. був посвідчений договір за реєстровим №568, за яким [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку площею 550 кв.м., кадастровий номер [NUMBER], по [ADDRESS]. Того ж дня до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесене рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 11900825, номер запису про право власності 5103169. 07 жовтня 2014 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області Риженко О.С. було видано свідоцтво про право власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 221,1 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., номер 27747255, та цим державним реєстратором було внесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07 жовтня 2014 р. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 16292095, запис про право власності 7242038 від 06 жовтня 2014 р. (а.с.12,19-21). Позов прокуратури м. Миколаєва слід задовольнити, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України визнання недійсним правовстановлюючого документу [PERSON] на спірну земельну ділянку анулювало правові наслідки угоди між ним та [PERSON], отже договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] слід визнати недійсним також. Оскільки право власності на побудований [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 221,1 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., номер 27747255, оформлене свідоцтвом від 07 жовтня 2014 р. є похідним від договору купівлі-продажу земельної ділянки на якій він побудований, це свідоцтво теж підлягає визнанню недійсним. Одночасно заявлена позовна вимога ще й про скасування цього свідоцтва задоволена бути не може оскільки ці вимоги є різними за наслідками - скасування має на увазі факт існування правових наслідків свідоцтва до моменту його скасування, а недійсність виключає це. Так як [PERSON] не має правових підстав для володіння, користування та розпорядження спірною земельною ділянкою тому він повинен повернути її власникові - територіальній громаді міста в особі Миколаївської міської ради в первісному стані, тобто шляхом знесення побудованого ним житлового будинку Стосовно вимог про скасування рішень про держану реєстрацію прав та записів про право власності. У відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У відповідності до п.1.3., 2.6., 2.9 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 12 грудня 2011 р. № 3502/5 вбачається, що рішення про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно. Отже рішення про внесення записів про скасування записів про право власності є виключною компетенцією державного реєстратора та наслідком скасування державної реєстрації прав рішенням суду про скасування державної реєстрації прав. Тому позовні вимоги в частині скасування записів 5103169 від 25 березня 2014 р. та 7242038 від 06 жовтня 2014 р. про право власності не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають. Отже, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial