Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою до Шабівської сільської ради та просить суд визнати втраченим сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0138627, який виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 26.07.1996 року № 435/96 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 627 та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,2 у.к.га, що знаходиться на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № 19 , ділянка № [NUMBER] , серії ОД № 138627, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 26.07.1996 року за № 435/96, та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 627. При цьому [PERSON] зазначає, що він є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] , якому за життя належала земельна частка (пай) в КСП імені Леніна с. Шабо Білгород-Дністровського району. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Драченко А.Н. щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус повідомив про неможливість видати відповідне свідоцтво через відсутність оригіналу сертифікату на вказаний земельний пай. На момент смерті [PERSON] позивач проживав разом з ним. В липні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно, а саме, уточнила позовні вимоги та просить суд: - визнати втраченим Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0138627, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 627, виданий на ім`я [PERSON] ; - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, як5а відкрилась після померлого [INFO] [PERSON] , а саме Ѕ земельної частки (паю), площею 5,2 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма Шаболат» (землі колишнього КСГП ім.. Леніна), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0138627, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за № 435/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 627; - визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме на Ѕ земельну частку (пай), площею 5,2 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма Шаболат» (землі колишнього КСГП ім.. Леніна), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0138627, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за № 435/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 627. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що правовстановлюючий документ, а саме Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0138627 був втрачений, приватний нотаріус не має можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом. Після смерті батька вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проводила поховання батька, прийняла на зберігання свідоцтво про смерть та інші документи батька, сплачувала податки. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду (суддя Боярський О.О.) від 10.08.2020 року, у зв`язку з самовідводом судді Прийомової О.Ю., було прийнято до провадження справу № 495/3742/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Шабівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Визначено загальний порядок розгляду справи. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду (суддя Боярський О.О.) від 11.08.2020 року, у зв`язку з відводом судді Прийомової О.Ю. було прийнято до провадження справу за позовом [PERSON] до Шабівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON] , про визнання право на спадок. Ухвалою того ж суду від 16.09.2020 року було задоволено клопотання представника [PERSON] - Холудєєва Б.Є. про об`єднання справ в одне провадження. Об`єднаній справі присвоєно номер 495/11105/19. Ухвалою суду від 27.10.2020 року розгляд справи було відкладено через неявку сторін та за клопотанням адвоката Холудєєва Б.Є. У судовому засіданні 07.12.2020 року [PERSON] просив суд повністю задовольнити його позовні вимоги та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . При цьому [PERSON] зазначив, що поховання батька проводились в будинку сестри - [PERSON] , оскільки у неї кращі побутові умови та після смерті батька сестра забрала всі його особисті документи. Адвокат Холудєєв Б.Є., діючи в інтересах [PERSON] , в судовому засіданні просив суд задовольнити вимоги уточненої позовної заяви. Представник Шабівської сільської ради у судове засідання не з`явився, 16.09.2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання сільського голови Древаль В.В. з проханням справу розглянути без участі представника сільської ради. Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги кожної із сторін з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с. Біленьке помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 10.04.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 28. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки заповіт за життя він не складав. Сторони по справі є рідними дітьми померлого [PERSON] , що повністю підтверджується матеріалами справи. Згідно п. 2 Розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації «Про затвердження розрахунків вартості земельної частки /паю/та її розміру в умовних кадастрових гектарах колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна» вирішено видати членам КСГП ім. Леніна сертифікати на право на земельну частку /пай/, згідно доданого списку. Згідно Списку членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна Шабівської сільської ради народних депутатів, до їх числа входить і [PERSON] . У відповідності до довідки ТОВ «Агрофірма Шаболат» № 25 від 12.02.2018 року, за померлим [PERSON] на території Шабівської сільської ради (землі колишнього КСП імені Леніна) згідно сертифікату серія ОД № 0138627 значиться земельна ділянка площею 5,2 ум.га в масиві № 19 . Державний акт не виготовлявся. Сертифікат на право на земельну (частку) пай серії ОД № 0138627, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за № 435/96, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за № 627, за ствердженням сторін, був втрачений, про що було надано відповідне оголошення в пресі - газеті. Згідно із нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об`єктом спадкування. Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Підсумовуючи викладене, а саме те, що сертифікат на право на земельну (частку) пай серії ОД № 0138627, виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за № 435/96, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за № 627 дійсно був втрачений, а аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, то в даному випадку доцільним буде визнати його втраченим, а отже позовні вимоги в частині визнання правовстановлюючого документа втраченим є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що обидві сторони заявили однакову вимогу про визнання Сертифікату втраченим, суд вважає достатнім задоволення вимоги саме [PERSON] , який перший її заявив. Отже вимога [PERSON] в частині визнання Сертифікату втраченим вважається не доцільною тому не може бути судом задоволена. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР, який був чинний на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємці першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК УРСР: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З встановлених обставин вбачається, що як [PERSON] так й [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті батька. Для них обох питання спадщини досі є актуальним. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини. Також, на думку суду, факт прийняття спадщини [PERSON] відбувся. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України: здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги сторін обґрунтовані і спрямовані на захист їх прав та інтересів. Виходячи з принципів спадкування за законом та титулованого права володіння, суд вважає за необхідне в рівних долях визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на земельний пай їх померлого батька.

Outcome: partial