Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Національної академії статистики, обліку і аудиту (далі - відповідач), відповідно до якого просив: 1. Зобов`язати керівництво Національній академії статистики, обліку і аудиту поновити мене на роботі на посаді доцента кафедри бухгалтерського обліку та оподаткування. 2. Стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту на мою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2020 року до дня поновлення на роботі. 3. Стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту на мою користь вихідну допомогу в розмірі середньомісячного окладу 5 530 грн. 00 коп. (П`ять тисяч п`ятсот тридцять гривень 00 копійок). 4. Стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту на мою користь матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячного окладу 5 530 грн. 00 коп. (П`ять тисяч п`ятсот тридцять гривень 00 копійок). 5. Стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту на мою користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп. (П`ятдесят тисяч гривень 00 копійок). 6. Врахувати ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що я як особа з інвалідністю ( 2-га група) звільнений від сплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в Національній академії статистики, обліку і аудиту працював по сумісництву з 01 вересня 2003 року, а з 01 вересня 2005 року на постійній основі. Наказом № 110-к від 28 серпня 2020 року був звільнений з посади доцента кафедри бухгалтерського обліку та оподаткування на підставі п.2 ст.36 КЗпП із закінченням строку контракту. 15 січня 2018 року між ним і ректором Національної академії статистики, обліку та аудиту був укладений черговий контракт, як з науково-педагогічним працівником на визначений термін до 31 серпня 2019 року. Цей контракт був продовжений додатковою угодою від 30 серпня 2019 року ще на рік. Відповідно до статті 39-1 трудові договори, що були переукладені один чи кілька разів, вважаються укладеними на невизначений строк. Позивач стверджує, що через незаконне звільнення йому відповідачем завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 50 000,00 грн. 01.10.2020 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцевим Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу на усунення недоліків. 29.12.2020 року на адресу суду надійшла від позивача уточнена позовна заява, в якій він просив: 1. Зобов`язати керівництво Національній академії статистики, обліку і аудиту, код ЄДРПОУ 04837462 поновити мене на роботі на посаді доцента кафедри бухгалтерського обліку та оподаткування. 3. Стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту, код ЄДРПОУ 04837462 на користь [PERSON] заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду становить 22 319,04 грн. (Двадцять дві тисячі триста дев`ятнадцять гривень 04 копійки). 4. Стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту, код ЄДРПОУ 04837462 на користь [PERSON] матеріальну допомогу на оздоровлення під час основної відпустки 5 579,76 грн. (П`ять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять гривень 76 копійок). 5. Стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту, код ЄДРПОУ 04837462 на користь [PERSON] вихідну допомогу при звільненні 5 579,76 грн. (П`ять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять гривень 76 копійок). 6. Стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту код ЄДРПОУ 04837462 на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп. (П`ятдесят тисяч гривень 00 копійок). 04.01.2021 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцевим Д.О. справу прийнято до свого провадження, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачам було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 13.07.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив із викладенням заперечень. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступних висновків. Щодо вимоги про поновлення позивача на роботі на посаді доцента кафедри бухгалтерського обліку та оподаткування. Судом встановлено, що згідно контракту від 15 січня 2018 року укладеного між [PERSON] та Національною академією статистики, обліку та аудиту позивача було прийнято на посаду доцента кафедри обліку та оподаткування по 31 серпня 2019 року. Додатковою угодою №1 від 30 серпня 2019 року строк дії контакту було продовжено по 31 серпня 2020 року. Відповідно до п 4.7. Контракту, за два місяці до закінчення строку чинності контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк відповідно до діючого законодавства. Якщо у цей термін відповідних письмових пропозицій не надійшло від жодної зі сторін, контракт вважається таким, що припинив свою дію у зв`язку з його повним виконанням. Листом № 467/3 від 19.06.2020 року позивача було офіційно попереджено за два місяці про припинення з ним контракту відповідно до п.4.3.2. та 4.7. контракту з 31.08.2020 року. Контракт між позивачем та відповідачем є строковим трудовим договором укладеним на певний строк. Відповідно до ч.2 ст. 39-1 КЗпП трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою ст.23 КЗпП, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Частиною першою статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, згідно з якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч.2 ст. 23 КЗпП трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках передбачених законодавством. Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови ' матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна з сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин. Відповідно до п. 11 статті 55 Закону України «Про вищу освіту» з науково-педагогічними працівниками укладається трудовий договір (контракт). Згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку дії контракту. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково- педагогічних працівників» посада доцента відноситься до посад науково- педагогічних працівників. Отже, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов`язки та додаткові підстави розірвання договору. Згідно з частиною другою статті 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Переукладання строкового трудового договору (контракту) чи продовження строку його чинності у випадках, що підпадають під частину другу статті 23 КЗпП України, не передбачає набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк, а відтак посилання позивача на те, що у зв`язку із продовженням трудових відносин шляхом укладення додаткової угоди, трудовий договір набув ознак безстроковості згідно з вимогами частини другої статті 39-1 КЗпП України є необгрунтованими, оскільки укладення контракту на певний строк, з урахуванням частини третьої статті 21 КЗпП України, регулюється частиною другою статті 23 КЗпП України, що виключає при продовженні строку його дії застосування частини другої статті 39-1 КЗпП України. Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд у Постанові від 26 лютого 2020 року по справі № 607/2144/19 провадження № 61-16794св19. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці (п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992) При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 своєї постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року, при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Отже, аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави вважати, що припиненням строку дії трудового договору може бути як зазначена дата закінчення договору, так і настання чітко зазначеної події відповідно до договору. Відтак вимога позивача про поновлення його на посаді доцента кафедри бухгалтерського обліку та оподаткування є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заробітку за час затримки розрахунку у сумі 22 319,04 грн. та виплату вихідної допомоги при звільненні. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що при звільненні за пунктом 1 статті 40 КЗпПУ йому надаються гарантії, компенсації та пільги, передбачені статтею 44 КЗпПУ в розмірі середньомісячного заробітку у сумі 5 579 грн.76 коп., а загальна сума за чотири місяці становить 22 319,04 грн. та виплати вихідної допомоги при звільненні у сумі 5 579 грн.76 коп. Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається Законами України. Відповідно до п. 11 статті 55 Закону України «Про вищу освіту» з науково-педагогічними працівниками укладається трудовий договір (контракт). Чинним трудовим законодавством України не передбачено обов`язку власника повідомляти працівника про закінчення дії строкового трудового контракту. Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна з сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин. Таким чином, внаслідок припинення трудових правовідносин з позивачем відповідно до п.2.ст.36 КЗпПУ, у зв`язку із закінченням строку дії контракту, відсутні підстави для застосування до даних правовідносин статей 40, 42 та 44 КЗпПУ. Відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заробітку за час затримки розрахунку у сумі 22 319,04 грн. та виплату вихідної допомоги при звільненні є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної допомоги на оздоровлення під час основної відпустки у сумі 5 579,76 грн. У своїй позовній заяві позивач вказує, що відповідно до Колективного договору працівники Академії повинні отримувати матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячного заробітку-5 579 грн.76 коп. Також він зазначає, що дані кошти виплачені не були.

Outcome: dismissed