Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

У грудня 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду з відповідною заявою, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити юридичний факт неправильності актового запису № 222 від 14 травня 1980 року про реєстрацію шлюбу між ним та [PERSON], складеного міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, в частині запису національності нареченого «росіянин». Крім того, зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області внести зміни до актового запису № 222 від 14 травня 1980 року про реєстрацію шлюбу між ним та [PERSON], складеного міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, змінивши запис про національність нареченого з «росіянин» на «поляк». Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявник народився 24 лютого 1947 року в м. Славута Хмельницької області. В його свідоцтві про народження не вказані національність ні його, ні його батьків. 14 травня 1980 року заявник уклав шлюб з [PERSON], про що було видано свідоцтво про укладення шлюбу без зазначення національності. 02 грудня 2015 року при отриманні у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про шлюб у актовому записі № 222 від 14 травня 1980 року його національність зазначена - «росіянин». Проте, його бабуся та мати по материнській лінії є «польками» за національністю. Він і вся його родина були поляками за походженням та до сьогодні шануємо польські традиції. На даний час заявник прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду відповідно до положень ст.11 Закону України «Про національні меншини», а тому вимушений був звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Той факт, що вони були польками, підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію його народження № 00014588660 від 15 жовтня 2014 року, де національність матері вказана: «полька», витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису № 1471 від 25 листопада 1945 року про шлюб його матері, зазначено національність матері також: «полька». Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про шлюб його бабусі, зазначено у актовому записі № 92-В від 18 жовтня 1958 року національність його бабусі: «полька». Заявник проживав на території України, дотримуючись традицій цієї національності. В часи репресій і переслідування польського населення УРСР при реєстрації шлюбу він вказав свою національність - «росіянин», хоча все життя рахував себе поляком, підтримує стосунки зі своїми родичами - поляками, які проживають як на території України, так і в [PERSON], святкує польські свята. На даний час ні у свідоцтві про народження, ні у паспорті громадянина України не вказано його національності, хоча він вважає себе поляком. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області надав висновок від 26.11.2015 року про відмову у внесенні зміни в актовий запис про шлюб щодо національності заявника з «росіянин» на «поляк», з зазначенням можливості звернутися до суду. Встановлення факту національної ідентичності необхідне заявнику для впорядкування документів та для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження його роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 07 серпня 2007 року згідно із Законом «Про карту поляка», Законом «Про репатріацію» від 9 листопада 2000 року, ухвалених Сеймом [PERSON], громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація, що склалась може позбавити його та нащадків права скористатись цим правом. У судове засідання заявник не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав повністю з наведених у заяві підстав, просив суд задовольнити їх. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про задоволення заявлених в заяві вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси), належність до певного типу тощо, яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. У відповідності до ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та не може ґрунтуватися на припущеннях. З метою захисту прав заявника, а саме того, що встановлення вказаного вище факту мають для заявника юридичне значення, дані факти необхідно встановити судовим рішенням. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає заяву обґрунтованою, а докази, надані на підтвердження факту, що має юридичне значення, достовірними і переконливими. Враховуючи викладене та

Outcome: approved