Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] сільська рада Словянського району Донецької області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила прво користування житловим приміщення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у [PERSON] сільській раді на балансі перебуває житловий будинок № 14 по вулиці Шкільній с. Маяки, що відноситься до комунальної власності територіальної громади [PERSON] сільської ради. У даному житловому будинку було зареєстровано місце проживання [PERSON], який з 2006 року у вказаному будинку не проживає та речі його відсутні. У звязку з чим, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 14 по вулиці Шкільній, с. Маяки Словянського району Донецької області. Позивач сільській голова [PERSON] сільської ради Словянського району Донецької області [PERSON], в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд позову за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Довіряє ведення своєї справи адвокату [PERSON] (а.с.3). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді від 07.12.2017 року (а.с.12), в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд позову за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.19), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно\~ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~одним із основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1ст.\~15, ст.\~30 Житлового кодексу\~УРСР відповідні сільські, селищні міські ради, їхні виконавчі комітети здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду тощо. Відповідно до\~ст. 327 Цивільного кодексу України\~у комунальній власності знаходиться майно, що належить територіальній громаді. Управління майном, що перебуває у комунальній власності, безпосередньо здійснює територіальна громада та утворені нею органи самоврядування. З урахуванням наведеного [PERSON] сільська рада Словянського району Донецької області, як балансоутримувач будинку № 14 по вул. Шкільній у с. Маяки, має всі необхідні підстави для подання даної позовної заяви. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 14 по вул. Шкільній с. Маяки Словянського району Донецької області, знаходиться на балансі та є комунальною власністю [PERSON] сільської ради Словянського району Донецької області, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 276 від 13.11.2017 року (а.с.80). Відповідно до довідки, наданої [PERSON] сільською радою Словянського району Донецької області (а.с.9), вбачається, що згідно запису погосподарської книги № 3 за 2016/2020 роки, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. За вказаною адресою більше ніхто не зареєстрований (а.с.9). Вирішуючи питання стосовно визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу №1 від 1952 року, передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України. Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч.2 ст. 5 Господарського кодексу України). Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року №5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України). Стаття 71 ЖК УРСР\~встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст.72 ЖК УРСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Звертаючись до суду з позовом, представник [PERSON] сільської ради надав акт обстеження матеріально побутових умов домогосподарства, складений депутатом [PERSON] сільської ради [PERSON] від 13.11.2017 року (а.с.10), з якого вбачається, що [PERSON], [INFO], за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Маяки, вулиця Шкільна, будинок № 14, фактично не мешкає з 2006 року. Вищевказане підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). У звязку з чим, суд приходить до висновку, що строк, передбачений ст. 71 ЖК УРСР, що передбачає втрачання права користування житлом наймача або члена сімї, на момент подання заяви до суду вже сплинув, відповідач у спірному будинку не мешкає, витрат по його утриманню не несе, тому наявні підстави для визнання відповідача таким що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved