Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані, проте не проживають: її син [PERSON] , дружина сина (невістка) - [PERSON] , онук - [PERSON] , діти невістки [PERSON] та [PERSON] . Факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою порушує право власності позивача, тому остання звернулась до суду. 16.12.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 25.01.2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 03.03.2021 року ухвалою суду задоволено клопотання [PERSON] , замінено третю особу Службу у справах дітей Білоцерківської райдержадміністрації на Службу у справах дітей та сім`ї Узинської територіальної громади, залучено ити до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , в інтересах якого діють батьки [PERSON] та [PERSON] . 20.04.2021 року ухвалою суду доручено Службі у справах дітей та сім`ї Узинської територіальної громади в межах встановлених законом повноважень надати висновок про розв`язання спору у даній справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 07.06.2021 року на адресу суду надійшов висновок Виконавчого комітету Узинської міської ради про недоцільність зняття з реєстрації [PERSON] . 22.06.2021 року ухвалою суду доручено Службі у справах дітей та сім`ї Узинської територіальної громади в межах встановлених законом повноважень скласти та направити на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області акт (відомості) про фактичне проживання неповнолітньої особи [PERSON] , [INFO] , а також його батьків: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначила, що сама проживає у будинку, невістка з онуком живуть у Вінниці у матері невістки, а син позивача невідомо де. Відповідач-3 [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, зазначивши, що за адресою [ADDRESS] не проживає з 2016 року, а живе в [ADDRESS] . В судовому засіданні відповідач-4 [PERSON] позов визнала. Пояснила, що за спірною адресою не проживає з 2013 року, а живе в [ADDRESS] . Представник третьої особи Вечеринська І.А. в судовому засіданні надала пояснення по справі зазначивши, що не зрозуміло чи є у батьків дитини інше житло, а згідно висновку служби виселення неповнолітнього [PERSON] недоцільне. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позиції учасників справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.07.1982 року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської районної нотаріальної контори за № 5512. Згідно з довідкою Виконавчого комітету Узинської міської ради № 11-14-3326 від 09.11.2020 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до актів про фактичне місце проживання (не проживання) від 16.11.2020 року, [PERSON] - з 2017 року, [PERSON] - з 2015 року, [PERSON] - з 2015 року, [PERSON] - з 2015 року, [PERSON] - з 2013 року, фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідок Виконавчого комітету Узинської міської ради № 11-14-3425 від 16.11.2020 року, № 11-14-3427 від 16.11.2020 року, № 11-14-3426 від 16.11.2020 року, [PERSON] , 1976 р.н., [PERSON] , 1976 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2001 р.н., перебувають на реєстраційному обліку, але фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку Виконавчого комітету Узинської міської ради № 53 від 31.05.2021 року зняття з реєстрації [PERSON] , [INFO] є недоцільним. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі статтею 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 160 Сімейного кодексу України визначено право батьків на визначення місця проживання дитини. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України). Малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що малолітня дитина зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В силу ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вимоги ухвали суду від 22.06.2021 року про доручення Службі у справах дітей та сім`ї Узинської територіальної громади скласти та направити на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області акт (відомості) про фактичне проживання неповнолітньої особи - [PERSON] , [INFO] , а також його батьків - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , не виконані. Тож, на думку суду, наданий третьою особою висновок про недоцільність зняття з реєстрації малолітнього є недостатньо обґрунтованим, оскільки зроблений без обстеження умов проживання, як це передбачено чинним законодавством, в тому числі і за відсутності відомостей про фактичне місце знаходження неповнолітнього. Разом з цим, в судовому засіданні встановлено та підтверджено наявними доказами про відсутність усіх відповідачів за спірною адресою протягом певного часу. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно із частиною 1 статті 82, частиною 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у будинку позивача, однак з 2013-2017 років у ньому не проживають, договірних відносин з приводу користування ним із власником не мають, участі в утриманні квартири не приймають, їх реєстрація у цьому будинку не дозволяє розпоряджатися ним на власний розсуд та обмежує законні права [PERSON] , тому порушене право позивача, як власника будинку, підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника квартири мають бути усунені шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим жилим приміщенням. Суд також враховує визнання позову відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved