Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Ужгородська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, в інтересах дитини: [PERSON] , [INFO] ,звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Ужгородська місцева прокуратура, про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві представник позивача посилається на те, що на первинному обліку служби у справах дітей райдержадміністрації перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , яка 27.09.2017 року набула правового статусу, на підставі свідоцтва про смерть батька [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, та на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2017 року (справа № 308/3817/17) про відібрання дитини від матері [PERSON] , та призначення опікуна. Розпорядженням голови райдержадміністрації дитині [PERSON] , 2004 р.н., надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування від 16.11.2017 року № 361. Зазначає, що 08.10.2018 року [PERSON] , мати дівчинки [PERSON] , 2004 року народження, з`явилася на виклик 24.09.2018 року до служби у справах дітей райдержадміністрації та надала пояснення по факту не догляду та безвідповідального ставлення до старшої доньки. Жінка перебуває у чергових шлюбних відносинах (з 2014 року). Від згаданого шлюбу має дітей. Разом з сім`єю проживає у 2-х кімнатній квартирі в м. Ужгород, яка по факту належить батькам чоловіка. Фінансово не підтримує старшу доньку [PERSON] , бо сама перебуває на утриманні чоловіка. Під час розмови жінка наголошувала на тому, що в майбутньому вона має намір більше спілкуватися з донькою, але нею нічого не було сказано про спільне проживання та утримання, що є недопустимим у відносинах батьків з неповнолітніми/малолітніми дітьми. Також [PERSON] не надано документи, які б засвідчували її особу. У листі від 14.11.2018 року № 24963/106/251-2018 Національної поліції про відібрані пояснення [PERSON] зазначено, що дитина періодично гостює у матері. Разом з тим, жінка, знову ж таки говорить про те, що має намір приймати участь у житті доньки, і а ж ніяк не наголошує на факті матеріально та моральної участі у долі дитини. Відповідно до характеристики, наданої Коритнянською ЗОШ на [PERSON] , 2004 р.н., дитина має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Дівчина ввічлива, відповідальна, завжди доглянута. Нагляд за дитиною веде баба [PERSON] Вказує, що відповідно до листа від 09.10.2018 року № 702/01-12 Ужгородського районного центру соціальних служб, для сім`ї дітей та молоді сім`я [PERSON] соціальними послугами не охоплювалася. Відповідно до листа УСЗН від 01.10.2018 року № 4355/01-27 [PERSON] на обліку не перебуває, соціальні грошові допомоги не отримує. Згідно з листом від 28.09.2018 року № 955/01-11 відділу охорони здоров`я дитина [PERSON] , 2004 р.н., перебуває на обліку АЗПСМ. Нагляд за дитиною веде бабуся [PERSON] Питання про позбавлення відповідача батьківських прав було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 30.10.2018 року. На засідання комісії [PERSON] не з`явилася, повідомлення про її проведення було направлено за місцем проживання. За результатами обговорення прийнято рішення про наявність підстав для надання висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного представник позивача просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.01.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд даної справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні категорично заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позову, пояснивши, що від своєї доньки [PERSON] , [INFO] , вона не відмовлялася, оскільки домовилася усно з бабою дитини, що донька буде проживати разом з нею (бабою). Мови про позбавлення її батьківський прав щодо доньки не може бути і наразі вона готова забрати дитину до себе. Вважає, що баба попросила опікунство з метою отримання відповідної соціальної допомоги. Дитина зареєстрована за адресою її (позивача) місця проживання. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, письмові пояснення щодо позову не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено судом, дитина [PERSON] , народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.11.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, малолітню доньку [PERSON] , [INFO] залишено проживати разом з батьком - [PERSON] . [INFO] батько дитини [PERSON] помер. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2017 року (справа № 308/3817/17), що набрало законної сили, дитину [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері [PERSON] без позбавлення останньої батьківських прав. Призначено [PERSON] , [INFO] , мешканку [ADDRESS] , опікуном над [PERSON] , [INFO] . Дитина на даний час проживає разом з бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де відвідує школу. З листа начальника Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 14.11.2018 року за № 24963/106/25/1-2018, адресованого начальнику служби у справах дітей Ужгородської РДА, вбачається, що опитаний [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , пояснив, що його невістка [PERSON] від першого шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON] , 2004 р.н., яка фактично мешкає з рідною бабою у с. Коритняни Ужгородського району, відвідує там Коритнянську ЗОШ. Щодо того, що дану дитину було відібрано від матері [PERSON] службою у справах дітей Ужгородської РДА та призначено офіційним опікуном рідну бабу [PERSON] , 1957 р.н., йому було невідомо. Додав, що [PERSON] систематично гостює у м. Ужгород у матері; з мамою, її чоловіком (сином [PERSON] ) та їх спільною малолітньою донькою у [PERSON] дружні неконфліктні відносини, однак хто саме займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини [PERSON] невідомо. Крім того, [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , пояснила, що за вказаною адресою мешкає з чоловіком, малолітньою донькою та батьком чоловіка, від першого шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON] , 2004 р.н., місце проживання якої після розлучення батьків було визначене за місцем проживання батька, після смерті першого чоловіка дитина залишилася проживати з рідною бабою (матір`ю колишнього чоловіка) [PERSON] , 1957 р.н., у жовтні 2017 року неповнолітню доньку було відібрано та рішенням Ужгородського міськрайонного суду опікуном призначено рідну бабу [PERSON] , 1957 р.н., мешканку [ADDRESS] . Дана ситуація сталася за домовленості з [PERSON] для того, щоб дитина і надалі відвідувала школу, а [PERSON] отримувала грошові кошти на утримання дитини як опікун. Додала, що про факт постановлення питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] 2004 р.н., їй стало відомо кілька тижнів тому, раніше про даний факт ніхто не попереджав. Зазначила, що з дитиною має дружні відносини і вона, і її колишній чоловік та спільна з ним малолітня дитина, [PERSON] , 2004 р.н. систематично гостює з ночівлею у м. Ужгород у матері на вихідні. Також [PERSON] зазначила, що має намір приймати участь у культурному та соціальному розвитку доньки, однак на даний момент не має змоги здійснити це у повному обсязі, оскільки дитина фактично проживає та навчається у с. Коритняни. Згідно з висновком Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області як органу опіки та піклування від 06.12.2018 року за № 903/03-31, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 30.10.2018 року за № 12/12/01-20, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Вказаним висновком органу опіки та піклування і матеріалами справи встановлено, що на первинному обліку служби у справах дітей Ужгородської РДА перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , яка 27.09.2017 року набула правового статусу на підставі свідоцтва про смерть батька [PERSON] і на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2017 року (справа № 308/3817/17) про відібрання дитини від матері [PERSON] та призначення опікуна. Розпорядженням голови РДА від 16.11.2017 року № 361 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 08.10.2018 року мати дитини - [PERSON] з`явилася на виклик 24.09.2018 року до служби у справах дітей РДА та надала пояснення по факту не догляду та безвідповідального ставлення до старшої доньки. Жінка перебуває у чергових шлюбних відносинах (з 2014 року), від даного шлюбу має дітей, разом з сім`єю проживає у 2-х кімнатній квартирі в м. Ужгород, яка належить батькам чоловіка. Фінансово не підтримує старшу доньку [PERSON] , бо сама перебуває на утриманні чоловіка. Під час розмови жінка наголошувала на тому, що в майбутньому вона має намір більше спілкуватися з донькою, але нею нічого не було сказано про спільне проживання та утримання, що є недопустимим у відносинах батьків з неповнолітніми/малолітніми дітьми. Згідно з характеристикою, наданою Коритнянською ЗОШ на [PERSON] , 2004 р.н., дитина має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Дівчина ввічлива, відповідальна, завжди доглянута, нагляд за дитиною веде баба [PERSON] Відповідно до листа Ужгородського районного центру соціальних служб, для сім`ї дітей та молоді від 09.10.2018 року № 702/01-12 сім`я [PERSON] соціальними послугами не охоплювалася, а згідно з листом УСЗН від 01.10.2018 року № 4355/01-27 [PERSON] на обліку не перебуває, соціальні грошові допомоги не отримує. Згідно з висновок органу опіки та піклування питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 30.10.2018 року, не яке [PERSON] не з`явилася, повідомлення про її проведення було направлено за місцем проживання громадянки. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із наступними змінами), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04)). Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідач під час судового розгляду справи категорично заперечувала своє ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо доньки, зауваживши, що має бажання брати участь у її вихованні та утриманні, однак наразі дитина проживає разом з бабою, за усною домовленістю з останньою. Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як свідчить зміст висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, він ґрунтується лише на фактах окремого проживання матері та дитини, інформації, отриманої від відповідних органів. Таким чином, на підставі ч. 6 ст. 19 СК України, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні доньки, оскільки такий висновок є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене та те, що під час судового розгляду належних і допустимих доказів, які б свідчили про умисне ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків та її винної поведінки позивачем надано не було, і такі обставини судом не встановлені, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав є недоцільним та таким, що не буде відповідати інтересам дитини. Разом з тим, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який може унеможливити в подальшому відновлення відносин матері та її дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed