Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на невиконання останнім умов договору на проведення ремонтних та монтажних робіт, внаслідок чого просить стягнути на свою користь суму у розмірі 341441,34 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, присутній його представник позов підтримала, з врахуванням поданої позовної заяви у новій редакції від 30.03.2016, та просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їхній сукупності, заслухавши обґрунтування представників сторін у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судовим розглядом встановлено, що 03.07.2013 між ТОВ «ТЕХНО ГРУПП» та ТОВ «БРАВО ГЛАСС ТРЕЙД» укладено договір № 0307-13, предметом якого є ремонтні та монтажні роботи, які виконавець зобов'язувався виконати згідно з специфікаціями та здати виконані роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх згідно умов договору /а. с. 8/. За фактами здачі-приймання робіт виконавцем ТОВ «ТЕХНО ГРУПП» та замовником ТОВ «БРАВО ГЛАСС ТРЕЙД» складено відповідні акти здачі-приймання /а. с. 10, 14, 18, 22, 26, 29, 33, 39, 43, 49, 55, 59, 64, 70, 75, 79, 84, 88/. 03.11.2015 між ТОВ «ТЕХНО ГРУПП» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги № 03/11-15-2, згідно з умовами якого ТОВ «ТЕХНО ГРУПП» передає, а позивач приймає всі права вимоги на умовах, які існують на момент укладення цього договору, за договором № 0307-13, укладеним між ТОВ «ТЕХНО ГРУПП» та відповідачем у справі - ТОВ «БРАВО ГЛАСС ТРЕЙД» /а. с. 92-94/. У подальшому, 05.11.2015, між ТОВ «ТЕХНО ГРУПП» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору про відступлення права вимоги, відповідно до якої підписана нова редакція договору про відступлення права вимоги у зв'язку з тим, що у першій редакції була допущена описка у прізвищі позивача /а. с. 142, 143-145/. 12.11.2015 відповідачеві ТОВ «БРАВО ГЛАСС ТРЕЙД» направлено письмове повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «ТЕХНО ГРУПП» [PERSON], у якому одночасно ставилася вимога погашення заборгованості за виконану роботу /а. с. 97-99/. Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків станом за період з грудня 2014 року по серпень 2015 року між ТОВ «ТЕХНО ГРУПП» і ТОВ «БРАВО ГЛАСС ТРЕЙД», загальна сума заборгованості за договором № 0307-13 від 03.07.2013, становить 341441,34 грн. /а. с. 95-96/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами. Правовою нормою ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання, згідно з ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Заперечення представника відповідача проти вимог позову, з посиланням на використання факсиміле підпису керівника ТОВ «БРАВО ГЛАСС ТРЕЙД» [PERSON], а не проставляння ним особистого підпису, судом розцінюється критично, оскільки з письмових доказів вбачається, що факсиміле підпису (точна копія підпису, зроблена у вигляді печатки або штампа, і призначена для спрощення та зменшення часу роботи з документами) використовувалося як і при укладенні договору № 0307-13 від 03.07.2013, так і при складенні актів здачі-приймання робіт (надання послуг) між ТОВ «ТЕХНО ГРУПП» і ТОВ «БРАВО ГЛАСС ТРЕЙД» й погодженні специфікацій до договору № 0307-13 від 03.07.2013. Окрім того, доказів втрати факсиміле його власником, використання його особою, що не мала на це повноважень, суду не надано. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Вимога позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 8500 грн. не підлягає задоволенню, оскільки граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, диференційована в залежності від платника. Так, якщо компенсація сплачується іншою стороною, її граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи, проте позивачем не надано, такого розрахунку. З огляду на те, що відповідні документи суду надані не були, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачеві вказаних витрат. Разом з тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, пропорційно до задоволених вимог, документально підтверджені суми сплачених судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 3414,41 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial