Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем; стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], у розмірі - по 1013 грн. 50 коп. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог зазначається, що 07 червня 2008 року виконавчим комітетом Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Разом із тим, сімейне життя не склалося, через втрату почуття поваги, любові та довіри. Після припинення шлюбних відносин малолітні діти залишилися проживати із матір'ю та перебувають на її повному утриманні. У добровільному порядку відповідач систематично допомоги на утримання дітей не надає. З підстав розірвання шлюбу та стягнення аліментів позивач змушена звернутися до суду. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. До початку підготовчого засідання відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, також згоден платити аліменти на обох дітей у розмірі - 2 027 грн. 00 коп. При вирішенні даної справи по суті просив врахувати, що відповідно до судового рішення з нього також стягуються аліменти на утримання сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісячно. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників справи присутніх у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про шлюб, вбачається, [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 07 червня 2008 року народження, про що виконавчим комітетом Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області зроблено відповідний актовий запис № 8. Прізвище після одруження: чоловік - [PERSON], дружина - [PERSON]. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, подружніх відносин не підтримують, наміру до примирення не заявили, продовжувати подальше спільне життя не бажають, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо вимог про стягнення аліментів, суд керувався наступним. З довідки № 1101 від 21 листопада 2018 року виданої Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора - 3» встановлено, що позивач разом із дітьми: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Згідно із консультативними висновками від 29 вересня 2016 року № 15442 та від 07 лютого 2018 року № 2195 державної установи Національного інституту серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова, [PERSON], [INFO], має хворобу серця. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах свої здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частино п'ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України). Відповідно до довідки від 04 березня 2019 року№ 4931, виданої Козятинським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, на виконанні в Козятинському міськрайонному відділі ДВС перебуває виконавчий лист № 2-972, виданий 07 листопада 2004 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини доходу. Таким чином, виходячи із принципів розумності та справедливості, наявності у обох батьків обов'язку щодо утримання дітей, розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та доходів сторін, перебування на утриманні відповідача сина від першого шлюбу й визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі по - 1 013 грн. 50 коп., щомісячно на кожну дитину. За змістом статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем до суду позову, а саме із - 03 грудня 2018 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладене, а також визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі -352 грн. 40 коп., на користь держави у розмірі - 704 грн. 80 коп. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved