Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Ужгородська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів соціальної допомоги у розмірі 61 647 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Перечинського районного суду від 06 червня 2017 року [PERSON] засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Крім цього, даним вироком суду, який набрав законної сили, встановлено, що у лютому 2015 року обвинувачена [PERSON] шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 3 500 грн. підробила довідку № 22 від 02 березня 2015 року про доходи її чоловіка, та внесла у його трудову книжку неправдиві відомості про те, що такий з 01 грудня 2014 року працює на посаді майстра з ремонту у ТОВ «Відеотон Україна» та отримує заробітну плату, хоча такий ніде не працював, після чого 11 березня 2015 року з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману подала зазначені документи до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації. Внаслідок таких дій [PERSON] у період з 01 березня по 31 серпня 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сімї у розмірі 61 647 грн., чим спричинила державі в особі Управління праці та соціального захисту населення Перечинської РДА матеріальні збитки на вказану суму. Оскільки на даний час кошти відповідачем не повернуті, а цивільний позов у кримінальному провадженні не предявлявся, тому просить заявлені вимоги задовольнити. У судове засідання представник Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області [PERSON] не зявився, однак до початку розгляду судом справи по суті у звязку з перерахунком суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23 170,49 грн. Також просив розглянути справу без його участі. Прокурор Левкулич В.І. у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та підтримав змінені позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] також не зявилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, змінений позов визнала та зобовязалася повернути надміру виплачену державну соціальну допомогу у розмірі 23 170,49 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що змінений позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2017 року, що набрав законної сили, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят пять) грн. Вказаним вироком встановлено, що у лютому 2015 року обвинувачена [PERSON] шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 3500 грн. підробила довідку № 22 від 03 березня 2015 року про доходи її чоловіка [PERSON] та внесла у його трудову книжку серії АА № 193112 неправдиві відомості про те, що останній з 01 грудня 2014 року працює майстром ремонту у товаристві з обмеженою відповідальністю «Відеотон Україна» та отримує заробітну плату, хоча такий ніде не працював, після чого 11 березня 2015 року з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману подала вказані документи до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період з 01 березня по 31 серпня 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї, чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської РДА матеріальні збитки на загальну суму 61 647 грн. (а. с. 7-9). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим Постановою Кабінетом Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення у разі неповернення таких коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Отже, з врахуванням вищенаведеного та того, що вимоги зміненої позовної заяви визнані сторонами і відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають, тому суд приходить до висновку, що такі слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач змінені позовні вимоги визнала, тому з врахуванням ціни позову суд приходить до висновку, що судовий збір, який би мав понести позивач у сумі 881 грн. (1 762 грн. - 50%), підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved