Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У грудні 2015 р. позивачі звернулися до суду з позовом до Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, уточнивши позовні вимоги, останній раз у червні 2016 р., просять визнати за ними право власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] та грошові внески у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПАТ «Сбербанк России», в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] р. помер [PERSON], з яким позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2014 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина: - на 2-кімнатну квартиру [ADDRESS]; - на депозитний вклад по договору № 305835\\29846\\370-14 від 16.09.2014 року в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», що знаходяться на рахунку № [NUMBER], який становить 2000,00 дол. США, що еквівалентно, станом на 06.06.2016 року - 50004,14 грн. (по курсу Національного Банку України за 100 доларів - 2500,2072 грн.); - грошовий залишок на рахунку № [NUMBER] у розмірі - 76,30 дол. США, що еквівалентно, станом на 06.06.2016 року - 1 907,65 грн.; - депозитний вклад по договору № 305835/29116/370-14 від 08.09.2014 р. в АТ « Банк «Фінанси та Кредит», на рахунку № [NUMBER] залишок коштів становить - 108056,99 грн., станом на 16.02. 2015 року; - на рахунку № [NUMBER] становить - 8 613, 90 грн. - на грошові внески, що знаходиться в структурному підрозділі № 8592/0521 Білгородського відділення № 8592 ПАТ «Сбербанк Росії»: - рахунок № [NUMBER] від 07.12.2012 , який становить на день смерті - 63.28 руб., що еквівалентно станом на 06.06.2016 р. - 23, 66 грн. ( по курсу Національного Банку України за 10 рублів - 3,7399 грн.); - рахунок № [NUMBER] від 02.09.2013 року, який становить на день смерті [INFO] року - 15 467, 96 руб., що еквівалентно станом на 06.06.2016 р. - 5 784, 86 грн. ( по курсу Національного Банку України за 10 рублів - 3,7399 грн.). Квартира, яку померлий успадкував після смерті своєї матері та грошовий внесок, що знаходиться в структурному підрозділі 8592/0521 Білгородського відділення № 8592 ПАТ «Сбербанк Росії» на рахунку № [NUMBER] від 07.12.2012 р., є особистою власністю [PERSON], оскільки кошти були набуті до реєстрації шлюбу з нею, а тому ця частина спадкового майна підлягає розподілу між спадкоємцями в повному обсязі. За життя, на ім'я чоловіка, в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», були відкриті 2 депозитних договори: від 16.09.2014 року та від 08.09.2014 р.. Ці грошові кошти є спільним майном подружжя, оскільки набуті у шлюбі. Між ними не виникало розбіжностей про розмір часток кожного в майні і вони не встановлювали ніякого порядку в користуванні та розпорядженні частками у праві спільної власності на грошові внески, тому вважає, що їй належить 1/2 частка цих грошових коштів. Спадкоємцями померлого є вона, їх спільна дитина - малолітній син [PERSON] та батько померлого - [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини на її користь. Позивач звернулася до нотконтори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено, так як відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру виявлено наявність заповіту, який був посвідчений 11.05.1994 року Першою Керченською держнотконторою від імені [PERSON], данні про вік якого та місце проживання відсутні. На даний період часу територія міста Керчі є окупованою територією України. Згідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків ». Відповідно до постанови нотаріуса інформація стосовно заповіту складеного [PERSON], отримана на підставі даних Спадкового реєстру (заповітів та договорів) відомості про які внесені були посадовою особою, на підставі нотаріального архіву Першої Керченської держнотконтори Автономної Республіки Крим. 04.06.2014 року окупаційною владою Криму була створена «[PERSON] Республіки Крим», до складу якої увійшли і нотаріуси Керчинського міського нотаріального округу, яким передані повноваження по наданню інформації стосовно всіх спадкових справ та матеріалів, які зберігались в Першій Керчинській держнотконторі. Тому вважає, що надана інформація нотаріусом стосовно складеного заповіту не створює ніяких правових наслідків для неї так і для її сина, як для єдиних спадкоємців, і за нами можливо визнати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] надала заяву від свого імені та від імені малолітнього [PERSON] про підтримку позову, а також про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач надав заяву про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, тобто фактично визнавши позовні вимоги, просить розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: свідоцтв про смерть; свідоцтва про право на спадщину за законом; витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит); свідоцтва про шлюб; свідоцтв про народження; постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 5, 6, 7, 8, 9, 11; 12, 13, 14), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. З 12.06.2014 [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого є малолітня дитина - [PERSON]. [INFO] р. [PERSON] - помер. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] та на грошові вклади у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПАТ «Сбербанк России». Квартиру [ADDRESS], [PERSON] успадкував після смерті своєї матері - [PERSON], тому це майно є його особистою власністю. Грошові кошти у АТ «Банк «Фінанси та Кредит», за двома депозитними договорами: від 16.09.2014 року та від 08.09.2014 р. є спільним майном подружжя, оскільки набуті у шлюбі. При житті [PERSON], між ним та [PERSON] не виникало розбіжностей про розмір часток кожного з них в майні і вони не встановлювали ніякого порядку в користуванні та розпорядженні частками у праві спільної власності на грошові внески. Тому позивачу [PERSON] належить, а її померлому чоловіку, за життя належало, кожному з них по 1\\2 частці у праві спільної власності на грошові внески, що знаходяться на вказаних депозитних рахунках у АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч 2 ст. 370 «У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду» Згідно до ст. 1261 ЦК України право на спадщину мають « ...діти спадкодавця, ...той з подружжя, хто його пережив, та батьки». У відповідності до зазначеної норми закону право на спадщину має позивач [PERSON], як дружина померлого та їх малолітній син - [PERSON], та батько померлого - [PERSON], який від прийняття спадщини відмовився, на користь позивача [PERSON]. Позивач [PERSON] спадщину прийняла шляхом подачі заяви до нотконтори у встановлений законом шестимісячний строк, а позивач [PERSON] - малолітній син померлого, вважається таким, що прийняв спадщину на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, частка [PERSON] у праві власності на спадкову квартиру та на грошові внески, які знаходяться в ПАТ «Сбербанк России»: на рахунках № [NUMBER] від 07.12.2012р., та № 408 17 810 6 0700 0270821 від 02.09.2013 року, становить - 2/3, а частка сина - [PERSON] на це майно становить - 1/3. У грошових внесках, які знаходяться АТ « Банк «Фінанси та Кредит», за депозитним договором № 305835\\29846\\370-14 від 16.09.2014 р., на рахунках № [NUMBER], № [NUMBER] та депозитним договором № 305835/29116/370-14 від 08.09.2014 р. на рахунках № [NUMBER], № [NUMBER], спадкова частка позивача [PERSON] становить - 1/3, а позивача [PERSON] - 1\\6 частку. Позивачам [PERSON] та [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що у Спадковому реєстрі зберігаються відомості про наявність заповіту, який був посвідчений 11.05.1994 року Першою Керченською держнотконторою від імені [PERSON], дані про вік якого та місце проживання відсутні. На даний період часу територія міста Керчі є окупованою територією України. Згідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до постанови нотаріуса інформація стосовно заповіту складеного [PERSON], отримана на підставі даних Спадкового реєстру (заповітів та договорів) відомості про які внесені були посадовою особою, на підставі нотаріального архіву Першої Керченської держнотконтори Автономної Республіки Крим. 04.06.2014 року окупаційною владою Криму була створена «[PERSON] Республіки Крим», до складу якої увійшли і нотаріуси Керчинського міського нотаріального округу, яким передані повноваження по наданню інформації стосовно всіх спадкових справ та матеріалів, які зберігались в Першій Керчинській держнотконторі. Тому, надана нотаріусом інформація стосовно складеного заповіту, в даному випадку, не створює ніяких правових наслідків для позивачів, як для єдиних спадкоємців, і за ними можливо визнати право власності на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У листі № 24-753/0/4-1 від 16.05.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачами відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, визнання відповідачем, позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 15, 368, 370, 372, 1223, 1261-1265, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. 60 СК України, ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,

Outcome: approved