Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У грудні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання, у якому просить стягувати із [PERSON], на її користь аліменти, щомісячно, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, від дня повноліття [INFO] року до закінчення навчання або до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - у зв»язку з тим, яка з цих обставин настане першою. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, та надані докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 червня 1998 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, актовий запис №750. В шлюбі маєють одну дитину, сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до рішення Ленінського районного суду України від 27.07.2016 року у справі №553/2363/16-ц з 15 червня 2016 року на користь [PERSON] з відповідача стягнуто аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, тобто до 08 грудня 2016 року. На даний час [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання на факультеті «Бізнес і міжнародні стосунки» у Академії фінансів і бізнесу «Вістула» у Варшаві, Польщі. Передбачувана тривалість навчання з 01.01.2016 по 30.09.2019 року. Як зазначила у своєму позові та в судовому засіданні позивачка, на утримання сина витрачаються чималі кошти. Відповідач [PERSON] добровільно приймати участь в утриманні сина не бажає, про що також свідчить судове рішення про стягнення з нього аліментів до повноліття [PERSON]Крім заробітної плати додаткових доходів вона не має, таким чином, у неї особисто відсутня можливість в повній мірі забезпечити матеріальні потреби спільного з відповідачем сина на період його навчання. Відповідач [PERSON] працює у виробничому «Локомотивне депо Полтава» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на посаді головного інженера депо. Аліменти з [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON] стягнуто судом до [INFO] року, інших стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дітей немає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Ст. 199 ч.1 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч.3 ст.199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України , суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність або відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved