Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

У вересні 2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 13.08.1988 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Томаківської райдержадміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 47. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами значно ускладнилися, сторони проживають окремо, до того ж кожен з них створив іншу сім`ю, спільне господарство не ведуть, між ними було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сім`ї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Спору щодо поділу спільного майна немає. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін. Відповідач відзиву на позовну заяву або заяв іншого змісту до суду не подав. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов задоволенню підлягає на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, 13.08.1988 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Томаківської райдержадміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 47, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини Волювач та Волювач, про що надана копія свідоцтва про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Сторони припинили шлюбні відносини, взаємини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, взаємних прав та обов*язків не виконують. На думку суду, шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними за такий тривалий час не відбулося. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,до шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя і збереження сім*ї неможливе,оскільки збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу. Конкретні обставини даної справи вказують на те,що сторони не мають наміру відновлювати шлюбні стосунки. За таких обставин подальше формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та відповідача,порушує особисті інтереси, що мають істотне значення, протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. На підставі ст.105,110,112 СК України, ст.12,13,76,81,141,258,259,265,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved