Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

у грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27.03.2002 року. Від шлюбу мають двоє дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через діаметрально протилежні погляди на життя, права та обовязки, які виникають із шлюбу, у звязку з чим у сім'ї постійно виникають конфлікти та сварки. Разом як сім'я п'ять років не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, оскільки вони втратили один до одного почуття любові та поваги та він в даний час проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити сім'ю, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Просив строк на примирення не надавати, оскільки протягом пяти років разом не проживають та має намір створити іншу сім'ю. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. Крім того, вказала, що припинила спільне проживання з відповідачем два роки тому, оскільки зі сторони останнього були образи, приниження та зрада, вважає що примирення між ними не можливе. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З'ясувавши думки сторін, викладенні у письмових заявах дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 27 березня 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №10. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 038555, виданим 27 березня 2002 року Грицівською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області . Від спільного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сімя трривалий час не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, наявність у позивача іншої жінки, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності неповнолітніх дітей, можуть негативно відобразитись на їх вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved