Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2010 року. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 12 квітня 2016 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей. Після розірвання шлюбу діти залишилися мешкати з нею. Судове рішення щодо стягнення аліментів відповідач не виконує, дітей не відвідує, не телефонує, не цікавиться станом їх здоров`я та розвитком. Жодної матеріальної допомоги не надає, питання щодо виховання та утримання дітей вона вирішує самостійно, без підтримки батька. З цих причин, позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав. Позовна заява надійшла до суду 12 грудня 2018 року, однак ухвалою від 17 грудня 2018 року залишена без руху та позивачу встановлений строк для усунення недоліків, оскільки не надано документів, що підтверджують сплату судового збору або підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 25 січня 2019 року недоліки усунені, тому ухвалою від 15 лютого 2019 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначена у підготовче судове засідання. 04 квітня 2019 року підготовчий розгляд справи відкладено, у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників процесу. 02 травня 2019 року підготовче провадження закінчено, залучено до участі у справі третю особу - орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради, справу призначено до відкритого судового засідання на 02 липня 2019 року. 02 липня 2019 року по справі оголошено перерву до 25 вересня 2019 року, представнику третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради надано час для надання висновку щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, у якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити посилаючись на висновки про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, справу просили розглянути за їх відсутність, про що надали відповідні заяви. Згідно ст.158 ЦПК України, особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу, була повернута до суду, у зв`язку зі спливом строку зберігання, враховуючи зазначене, суд вважає неповажною причиною неявки відповідача до суду. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON] , Жовтневим відділом РАЦС КМУ юстиції Дніпропетровської області, зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 886, копія свідоцтва серії [NUMBER] міститься в матеріалах справи. [INFO], під час шлюбу, у сторін народився син [PERSON] , копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.2011 міститься в матеріалах справи. 22 липня 2014 року, під час шлюбу, у сторін народився син [PERSON] , копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.08.2014 міститься в матеріалах справи. 12 квітня 2016 року рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області (справа № 740/5178/15-ц, 2/740/79/16) шлюб між сторонами розірвано та з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання дітей аліменти у розмірі Ѕ частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до повноліття дітей. Копія рішення долучена до матеріалів справи. Як вбачається з довідки наданої державним виконавцем міністерства юстиції України головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Покровського ВДВС міста Кривого Рогу № 1044 від 11 вересня 2018 року, станом на 01.09.2018 загальна заборгованість по аліментам становить - 112 700,25 гривень, з яких сплачено - 0,00 гривень, оригінал довідки долучено до матеріалів справи. Відповідно висновку № 02-14/262 від 30 серпня 2018 року, виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Копія висновку міститься в матеріалах справи. Відповідно висновку № 7/01-29/3623 від 05 вересня 2019 року виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради, як орган опіки та піклування, підтримує висновок органу опіки та піклування Ніжинської міської ради Чернігівської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оригінал висновку долучений до матеріалів справи. Згідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Так, особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України). Відповідно до положень ч.1 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Досліджені судом висновки органів опіки виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області та виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд вважає обґрунтованим, юридично доцільними та такими, що відповідають інтересам дітей. Згідно із ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Суд приймає до уваги той факт, що аліменти відповідач не сплачує, навчальний заклад, де навчається їх старший син та дошкільний заклад, який відвідує їх молодший син не відвідує, не цікавиться навчанням та здобутками дітей, що вказує на байдуже ставлення [PERSON] до них і є свідченням того, що він не займається їх вихованням та він нехтує виконаннями своїх батьківських обов`язків щодо них, а відтак є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи містяться достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітніх дітей, його свідоме нехтування своїми обов`язками як батька, його небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дітей, їх навчанні тощо, тому суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів, на підтвердження подальшого небажання відповідачем виконувати свої батьківські обов`язки, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 704,80 гривень. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.150, 164- 167 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.60 ЦК України, ст.ст. 4, 12,13, 23, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 271, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved