Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У жовтні 2013 року, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25 липня 2009 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбних відносин між ними не склалися, із-за постійних суперечок та непорозумінь, в результаті спільне проживання стало неможливим, відносини між ними зіпсовані. На даний час спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу позивач вважає неможливим. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить її підпис в матеріалах справи. Суд, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, [PERSON], 25 липня 2009 року уклав шлюб з [PERSON]. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 441 (а.с. 4). Від подружнього життя сторони мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджений свідоцтвом про народження (а.с. 3). У вересні 2013 року сторони припинили шлюбні відносини, підставою розпаду сім`ї слугувало те, що постійні непорозуміння та суперечки призвели до неможливості спільного проживання, в результаті були зіпсовані відносини. З вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть, зберегти сім`ю позивач вважає неможливим. Так, судом вживались заходи для збереження сім`ї, тому за клопотанням відповідачки судом був наданий сторонам строк для примирення, проте сторони і надалі проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України чоловік зобов'язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, а зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved