Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

У вересні 2019 року до Подільського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] (надалі за текстом - позивач) з позовом до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (надалі за текстом - відповідач ), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі за текстом - ДТП). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 07.07.2018 р. в м. Києві відбулася ДТП за участю автомобіля ЗАЗ Lanos, держ. номер [NUMBER] , який належить позивачу, та автомобіля Hyundai Tucson, держ. номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідачем, позивач звернувся до останнього з вимогою про відшкодування збитків, спричинених ДТП, однак відповідач проігнорував вказану вимогу, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути в судовому порядку з відповідача суму відшкодування, а також витрати на проведення автотоварознавчого дослідження. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.09.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач подав заяву, у якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судові засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 07.07.2018 р. у м. Києві відбулася ДТП за участю за участю автомобіля ЗАЗ Lanos, держ. номер [NUMBER] , який належить позивачу, та автомобіля Hyundai Tucson, держ. номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень, що підтверджується повідомленням про ДТП від 09.07.2018 року (а.с. 23). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2018 року у справі № 758/9469/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7). Розмір матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого колісного транспортного засобу ЗАЗ Lanos, держ. номер [NUMBER] , становить 57 475,88 грн. відповідно до Звіту від 06.08.2018 року № 5/08-ТЗ (а.с. 13-15). Крім того, позивачем понесено додаткові витрати у розмірі 1 650 гривень на проведення автотоварознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 05/08-ТЗ від 05.08.2018 року (а.с. 11). Цивільно-правову відповідальність [PERSON] застраховано відповідачем, що підтверджується страховим полісом № 1434878. У зв`язку з невиплатою страхового відшкодування представник позивача звертався до Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо здійснення регламентної виплати, однак листом від 16.07.2018 року № 3.1-04/23032 йому було відмовлено, оскільки МТСБУ може виконати зобов`язання страховика лише у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом або ліквідований (а.с. 25). В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутній запис про те, що відповідач перебуває у стані ліквідації або ліквідований. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Стаття 7 Закону України «Про страхування» встановлює види обов`язкового страхування в України, зокрема, пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Предметом позову є вимога про відшкодування відповідачем шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 59 125,88 гривень. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] , на дату ДТП, була застрахована. У разі, якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі за текстом - Законом №1961-IV). Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до статті 9 Закону України № 1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до Розпорядження Держфінпослуг від 29.12.2015 № 3470 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 100 000 гривень на одного потерпілого на дату ДТП. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України № 1961-IV). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Частиною четвертою статті 988 ЦК України також визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно зі ст. 33 Закону України № 1961-IV, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Тобто, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Відповідно до ст. 52.5 Закону України № 1961-IV страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що членство відповідача в МТСБУ припинено, однак, це не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту відповідальності. Зобов`язання МТСБУ відшкодувати шкоду за рахунок за рахунок коштів фонду захисту потерпілих можливе лише у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до вимог ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, що містяться у справі, на предмет їх належності, допустимості і достовірності, а також взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved