Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У грудні 2014 року позивачі звернулися в суд до відповідачів з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що 15 лютого 2002 року між ними та відповідачами було укладено договір № 3703 купівлі- продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Договір був укладений на Універсальній Біржі Південь, записаний в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 3703 від 15.02.2002 року та зареєстрований 12.03.2002 року в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 112 за реєстровим № 7629. Працівники біржі завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Оскільки вони не мають можливості розпорядитися купленою ними на законних підставах у свій час квартирою, тому що не дотримане діюче на теперішній момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- вони змушені звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просили позов задовольнити. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали, не заперечували проти задоволення позову. Представник третьої особи- Універсальна Біржа Південь- в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, ніяких заяв до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 лютого 2002 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договір № 3703 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Договір був укладений на Універсальній Біржі Південь, записаний в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за№ 3703 від 15.02.2002 року. 12.03.2002 р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано в Миколаївському МБТІ на ім`я [PERSON] ( 1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка), та записано в реєстрову книгу № 112 за реєстровим № 7629. Договір виконаний сторонами в повному обсязі: позивачі уплатили продавцям вартість квартири, вселилися в жиле приміщення, зареєструвалася там та користувалися нею, а відповідачі отримали оплату договірної вартості квартири, звільнили її від побутового майна та здійснили виселення з неї. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, жилого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved