Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, посилаючись на наступне. Він працював начальником залізнично-дорожньої станції Решетилівка в селі Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, власного житла не мав, тому 01 квітня 1993 року між Решетилівським асфальтобетонним заводом Полтавського обласного об'єднання «Агродострой» і Полтавським відділенням південної залізної дороги був укладений договір оренди на квартиру в селі Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, площею 37 кв.м. для проживання моєї сім'ї. З того часу він зі своєю сім'єю почав проживати у вказаній квартирі, в ній було зареєстроване місце його постійного проживання. 04 січня 1996 року між Решетилівським асфальтобетонним заводом Полтавського обласного об'єднання «Агродострой» і Полтавським відділенням південної залізної дороги було переукладено договір оренди на однокімнатну квартиру загальною площею 37 кв.м в [ADDRESS]. Після того, як у 2012 році померла його дружина, він проживає у цій квартирі разом із дочкою та сином. Всі ці роки він утримував цю квартиру, робив у ній поточні ремонти, сплачував усі комунальні платежі. Оскільки Решетилівський асфальтобетонний завод 26 вересня 2006 року визнано банкрутом та припинена його державна реєстрація, на даний час балансоутримувач будинку по [ADDRESS], в якому він проживає зі своєю сім'єю, відсутній, він не має змоги зареєструвати своє право власності на квартиру, що і змусило його звернутись до суду. Оскільки у позасудовому порядку вирішення даного питання неможливе, він просить суд визнати за ним право власності на вищезгадану квартиру. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі /а.с.31/. Представник відповідача - Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує, позов визнає повністю /а.с.30/. Судом встановлено, що у 1993 році між Решетилівським асфальтобетонним заводом Полтавського обласного об'єднання «Агродорострой» та Полтавським відділенням південної залізної дороги укладено договір оренди житлових приміщень, за яким арендодавець передав арендатору для використання та проживання начальника залізно-дорожньої станції Решетилівка квартиру, площею 37 м.кв. у селі Жовтневе Решетилівському районі Полтавської області /а.с.8/. 04 січня 1996 року між Решетилівським асфальтобетонним заводом Полтавського обласного об'єднання «Агродорострой» та Полтавським відділенням південної залізної дороги укладено договір оренди житлових приміщень, за яким арендодавець передав арендатору житлове приміщення за адресою - [ADDRESS] (однокімнатна квартира, загальною площею 37 кв.м.) для проживання начальника залізно-дорожньої станції Решетилівка [PERSON] /а.с.9-10/. У технічному паспорті [NUMBER] від 12 листопада 2014 року на кв. [ADDRESS] [PERSON] зазначений, як власник /а.с.6-7/. У житловому будинку АБЗ у селі Жовтневому Решетилівського району Полтавської області були зареєстровані та проживали з 1993 року [PERSON] з дружиною [PERSON], дочкою [PERSON] та сином [PERSON], що підтверджується випискою з домової книги № 36 за 1991-1995 роки, виданою Жовтневою сільською радою Решетилівського району Полтавської області № 02-20/725 від 20 листопада 2014 року /а.с.15/. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Жовтневою сільською радою Решетилівського району Полтавської області /а.с.11/. Відповідно до довідки Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 07 листопада 2014 року № 02-20/687 [PERSON] зареєстрований та проживає разом із сином - [PERSON] та дочкою [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/. Згідно з довідкою Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області балансоутримувач на житловий будинок, за адресою [ADDRESS], в якому проживає [PERSON] відсутній /а.с.14/. На ім'я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відкрито особові рахунки для розрахунку за електроенергію та газопостачання, що підтверджується довідкою Решетилівською філією ПАТ «Полтаваобленерго» від 06 листопада 2014 року № 05-23-02/2675 та довідкою Решетилівського РГП від 06 жовтня 2014 року/а.с.16/. [PERSON] систематично сплачував платежі за квартплату та користування комунальними послугами, що підтверджується квитанціями про сплату /а.с.17-19/. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07 червня 2006 року у справі № 10/88 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс та ліквідовано Колективне підприємство «Решетилівський асфальтобетонний завод» /а.с.36-37/. 26 вересня 2006 року державним реєстратором здійснена державна реєстрація припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 03576367 від 06 листопада 2014 року /а.с.20-21/. У відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як вказує пленум ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 13 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно п. 9, 10 вищевказаної Постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК, тобто до 1 січня 2001 року. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Оскільки [PERSON] заволодів спірною квартирою на підставі договору оренди, та проживав у ній зі своєю родиною з 1993 року, жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважаю, що є підстави для визнання за [PERSON] права приватної власності за набувальною давністю.

Outcome: approved