Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, мотивуючи тим, що 13 березня 2014 року, близько 09 год. 00 хв., в приміщенні Соколівської сільської ради Бучацького району [PERSON] на грунті особистих неприязних відносин умисно наніс йому удар рукою в обличчя, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку легкого ступеня, закритих переломів зовнішнього краю правої орбіти в ділянці лобно-виличного шва, стінок правого верхньо-щелепового синуса із пошкодженням нижнього краю правої орбіти, перелому правої виличної дуги, синця в ділянці правої орбіти, крововиливу під кон'юктивальну оболонку правого ока. За висновком експерта №185 від 7 червня 2014 року вищезазначена травма голови не супроводжувалась небезпечними для життя явищами і за ознакою тривалого, понад три тижні (більш як 21 день), розладу здоров'я відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. 13 березня 2014 року його госпіталізовано в Золотопотіцьку лікарню, а 14 березня 2014 року переведено до Тернопільської університетської лікарні, де він перебував в нейрохірургічному відділенні на стаціонарному лікуванні по 03.04.2014 року, а потім, з 26.06.2014р. по 02.07.2014р. в офтальмологічному відділенні цієї ж лікарні. За вказаним фактом було відкрито кримінальне провадження і вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначено покарання у виді обмеження на строк один рік шість місяців. На підставі ч.2 ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік. Відповідно до п.«в» ст.ст.1,14 Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році» (Із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-\\ТІ від 06.05.2014р.) [PERSON] звільнено від покарання. Неправомірними діями останнього йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 100000 гривень. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що кримінальним правопорушенням йому завдано моральну шкоду. Він зазнав нестерпного фізичного болю, втрату свідомості, йому були заподіяні численні тілесні ушкодження. Внаслідок завданого йому [PERSON] удару він втратив повністю зір на праве око, у нього дуже часто болить голова, частково втрачена пам'ять. Він зазнав великих фізичних та душевних страждань внаслідок скоєного кримінального правопорушення. В результаті порушено його нормальний спосіб життя, сон, спокій. Він постійно відчуває тривогу за стан здоров'я і за можливість успішного курсу реабілітації в майбутньому. Незважаючи на те, що з моменту скоєння кримінального правопорушення пройшов тривалий період часу (більше 7 місяців), більшість часу він вимушений проводити вдома. Лікування продовжується амбулаторно. Внаслідок цього порушені його звичайні, нормальні життєві зв'язки з рідними, близькими, колегами. Його фізичні і душевні страждання посилюються ще й тим, що на момент вчинення проти нього злочину він був і є інвалідом 3-ої групи загального захворювання. Він та його рідні вимушені докладати додаткові зусилля для захисту його прав і для лікування у медичних закладах, в тому числі за кордоном. Він позбавлений можливості працювати, не може вести звичний спосіб життя і від цього відчуває різкий дискомфорт у повсякденному житті. Моральну шкоду оцінює у 100000 гривень. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що у кримінальному провадженні було встановлено, що ним заподіяно позивачу тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Втрата функції правого ока, чим позивач обгрунтовує вимогу, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, про що не йдеться у висновку судово-медичної експертизи. Лікарі, які підписали документи про втрату функції ока, ніякої відповідальності за це не несуть. Він визнаний судом винним в заподіянні позивачу тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а не тяжких тілесних ушкоджень. Документи про втрату функції ока, надані позивачем, слід поставити під сумнів. Він добровільно відшкодував позивачу матеріальну шкоду в розмірі 4000 гривень, завдану кримінальним правопорушенням, а тому було б розумно відшкодувати позивачу 5000 гривень моральної шкоди. Згідно виписки із медичної карти від 2 липня 2014 року стаціонарного хворого офтальмологічного відділення Тернопільської університетської лікарні [PERSON], інваліда 3-ої групи з приводу ортопедичної патології, повний діагноз хворого: післятравматична нейропатія правого ока. Відновний період перенесеної відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку. Консолідований перелом вилично-орбітального комплексу справа. Посттравмвтична парестезія справа, правого крила носа та зубів верхньої щелепи справа. Виписка направляється в поліклініку по місцю проживання хворого. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. 13 березня 2014 року, близько 09 год. 00 хв., в приміщенні Соколівської сільської ради Бучацького району, [PERSON] на грунті особистих неприязних відносин умисно наніс [PERSON] удар рукою в обличчя, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку легкого ступеня, закритих переломів зовнішнього краю правої орбіти в ділянці лобно-виличного шва, стінок правого верхньо-щелепового синуса із пошкодженням нижнього краю правої орбіти, перелому правої виличної дуги, синця в ділянці правої орбіти, крововиливу під кон'юктивальну оболонку правого ока, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначено покарання у виді обмеження на строк один рік шість місяців. На підставі ч.2 ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік. На підставі п.«в» ст.ст.1,14 Закону України від 08 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році» (Із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-\\ТІ від 06.05.2014р.) [PERSON] звільнено від покарання. Окрім того, судом встановлено, що кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральну шкоду, адже він терпів фізичну біль, тривалий час перебував на лікуванні, був порушений звичний ритм його життя, погіршився його психічний стан, порушився його сон, він втратив душевний спокій, він несе моральні страждання внаслідок отриманих травм, для відновлення справедливості змушений звертатися за захистом до суду. Позивач до цих пір знаходиться на амбулаторному лікуванні за місцем проживання. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи характер, тривалість та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, характер та тривалість немайнових втрат, в тому числі, стан здоров'я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інші негативні наслідки, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд дійшов висновку про те, що позов про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково - у розмірі 25000 грн. Позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial