Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У вересні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 8 серпня 1987 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі ЗАГСу Чортківського райвиконкому Тернопільської області, актовий запис № 132. Від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Сімейне життя в них не склалось. Між сторонами часто виникали сварки, непорозуміння, скандали з будь-якої причини, відповідач зловживає спиртними напоями. Вони неодноразово сварились, потім мирились, але позитивних результатів примирення не дало. Тривалий час проживають окремо, миритись не бажають, тому позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, на примирення категорично не згідна, також просить стягнути з відповідача судові витрати на її користь. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, на розірвання шлюбу згідний. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 8 серпня 1987 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі ЗАГСу Чортківського райвиконкому Тернопільської області, актовий запис № 132. Між сторонами часто виникали сварки, непорозуміння, скандали з будь-якої причини, відповідач зловживає спиртними напоями. Вони неодноразово сварились, потім мирились, але позитивних результатів примирення не дало. Тривалий час проживають окремо, миритись не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. У відповідності з вимогами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень.

Outcome: approved