Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач у добровільному порядку не приймає участі у його матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він вказав про часткове визнання позову у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Свої заперечення відповідач обґрунтовував тим, що позивачем не враховано того факту, що він має неповнолітню дитину від попереднього шлюбу - сина [PERSON] , [INFO] , утримання якого здійснює за домовленістю між ним та матір`ю дитини [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність у зв`язку з хворобою дитини. Також вказала, що відповідач у власності житла та транспортного засобу не має, у 2019 році їздив на заробітки до Польщі, розмір доходу, який він отримує, їй невідомий. Їй відомо, що відповідач надає допомогу на утримання сина [PERSON] від першого шлюбу у виді придбання одягу, приладдя до шкоди, оплачує витрати, пов`язані з навчанням за домовленістю з [PERSON] Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3 років. Крім сина [PERSON] , має ще трьох неповнолітніх дітей, проживає за рахунок коштів державної соціальної допомоги. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, у розмірі 1/6 частини від заробітку(доходу). Пояснив, що він ніде офіційно не працевлаштований, у цьому році їздив на заробітки до Польщі та до м.Київ. Має дохід на місяць близько 3000 -3500 грн., проживає один. Добровільно надає кошти утримання неповнолітнього сина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , власного житла та транспортних засобів не має, аліменти більше нікому не сплачує. Вивчивши матеріали справи, вислухавши відповідача, суд приходить до наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2014 року. Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 8 липня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області. Дитина проживає разом з позивачкою в с. Полянка Арбузинського району Миколаївської області та знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. У відповідності до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до статей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, фактичні дані (докази), які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, показань свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. В разі присудження аліментів в частині від доходу розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, зокрема задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, матеріальне становище сім`ї, де виховується дитина, яка складається з чотирьох неповнолітніх дітей та матері, яка має один дохід у виді державної соціальної допомоги, матеріальне становище відповідача, який має дохід у виді 3000-3500 грн. на місяць, а також наявність у відповідача на утриманні сина [PERSON] , [INFO] , суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини, оскільки відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved