Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

У грудні 2015 року представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння № 11, розташоване по вул.Тесленка в м.Маріуполі, на земельну ділянку №1 площею 0,500га, земельну ділянку №2 площею 3,640 га, земельну ділянку №3 площею 0,110га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Новоазовської сільської ради Донецької області, після смерті [PERSON]. В обґрунтовування позовних вимог зазначила, що [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння №11 по вул.Тесленко в Іллічівському районі м.Маріуполя, що підтверджується договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Відповідно до технічної документації, станом на 19 серпня 2015 року, зазначене домоволодіння складається з житлового будинку (літера А-1) з прибудовою (літера а-1, а1-1), погребу (літера а/п), житловою площею 28,8 кв.м., загальною площею 59,5 кв.м., сарай (літера Б-1), вбиральні ( В-1), сараю (літера Г-1) та огорожі (літера №1,2). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯЕ № 724327 від 05 березня 2008 року, р-р № 010816400120) [PERSON] також належить три земельних ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новоазовської сільської ради, а саме: земельна ділянка №1 площею 0,500 га( кадастровий номер 1423600000-12-000-1143), земельна ділянка №2 площею 3,640 га (кадастровий номер 1423600000-12-000-1094) та земельна ділянка №3 площею 0,110 га (кадастровий номер 1423600000-12-000-2021). Зазначене майно належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до ст.86 ЦК України в редакції 1963 року та ст.316 ЦК України. Мати позивача [PERSON] померла 09 березня 2015 року та після її смерті відкрилась спадщина. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері та у встановлені строки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Між тим, приватним нотаріусом [PERSON] постановлено відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки при житті [PERSON] було втрачено правовстановлюючі документи на зазначене майно. Таким чином, він позбавлений іншої можливості отримати правовстановлюючі документи на своє майно та розпорядитись ним на свій розсуд, крім як за рішенням суду. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору, в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що вирішення питання щодо задоволення позовних вимог позивача залишає на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 10 березня 2015 року Іллічівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ в Донецькій області, [PERSON] померла 09 березня 2015 року. З відповіді МКП «Маріупольське БТІ» №96/02-14 від 07 серпня 2015 року вбачається, що житловий будинок за адресою: м.Маріуполь, вул.Тесленко,11 належить [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будування житлового будинку, посвідченого третьою Жданівською нотконторою від 23 січня 1963 року за реєстраційним номером 589, зареєстрований МКП «Маріупольське БТІ» 03 червня 1965 року за № 20763. Надана інформація дійсна станом на 31 грудня 2012 року. Згідно технічної інвентаризації, проведеної 19 серпня 2015 року встановлено, що на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок (літ. А-1), погреб (літ. а/п), прибудови (літ.а-1, а1-1), ганки (літ.а2,а3) житловою площею 28,8 кв.м., загальною площею 59,5 кв.м., вбиральня літ. ( В-1), сараї (літ. Б-1, Г-1) та огорожі (літера №1,2), вимощення (літ.І). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯЕ № 724327 від 05 березня 2008 року, р-р № 010816400120) [PERSON] належить три земельних ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новоазовської сільської ради, а саме: земельна ділянка №1 площею 0,500 га( кадастровий номер 1423600000-12-000-1143), земельна ділянка №2 площею 3,640 га (кадастровий номер 1423600000-12-000-1094) та земельна ділянка №3 площею 0,110 га (кадастровий номер 1423600000-12-000-2021). Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що посвідчує його право власності. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що померла [PERSON] дійсно була власницею зазначеного домоволодіння та земельних ділянок, це право не оспорюється відповідачем, однак документи, що посвідчують її право власності були втрачені, у зв'язку з чим захистити її права та законні інтереси як власника можливо лише у судовому порядку. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] Згідно наданих відомостей, інші особи своїх прав на спадкове майно померлої не заявляють. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику по справам про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, згідно постанов приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області № 273/02-31 та № 274/02-31 від 25 листопада 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачем не надано оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок № 11 по вул.Тесленко в м.Маріуполі та вказані земельні ділянки. Вивчивши зібрані матеріали по справі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved