Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У грудні 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по аліментам. Вказувала, що рішенням суду зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку до досягнення дитиною повноліття, яке відповідач з липня 2020 року не виконує. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам за період з 23.06.2020 року по 24.11.2020 року в розмірі 21140, 36 грн. та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у тому ж розмірі, а також судові витрати. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 31.03.2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] (а.с.7). З розрахунку державного виконавця заборгованості по аліментам від 24.11.2020 року вбачається, що за період з 24 червня 2020 року по листопад 2020 року боржником [PERSON] на виконання виконавчого листа № 264/5533/13-ц не сплачено жодного платежу в рахунок аліментів. Сума заборгованості станом на 24.11.2020 року складає 21140, 36 грн. (а.с.11). Частиною 3 статтею 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У відповідності до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц Верховний Суд зазначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини, та з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 СК України. На підставі переліченого суд бере до уваги наданий позивачкою розрахунок, який повною мірою відповідає наведеній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, та відповідно до якого сума заборгованості з пені у [PERSON] перед [PERSON] за прострочення сплати аліментів, визначених рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 08 серпня 2013 року, становить на 24 листопада 2020 року загальний розмір 21140, 36 гривень. Виходячи з положень ч. 1 ст. 196 СК України, розмір пені не може перевищувати 100 % від заборгованості боржника зі сплати аліментів. Оскільки розрахована пеня перевищує розмір заборгованості, то з урахуванням вимог статті 196 СК України з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несплату аліментів в розмірі 100% заборгованості, що складає суму 21140, 36 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості по аліментам за період з 23.06.2020 року по 24.11.2020 року в сумі 21140, 36 грн., то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений статтею 71 цього Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості із сплати аліментів лише в разі спору про її розмір. Оскільки аліменти на користь позивачки вже стягнуті рішенням суду, то повторному стягненню вони не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача у порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження». Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження» і відповідно до ч.7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 420,40 гривень. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Так, як вбачається із матеріалів справи, позивачка [PERSON] уклала договір про надання правової допомоги з адвокатським бюро «Беззубченко та партнери», пунктом 4.1 якого сторони передбачили, що за послуги, що надаються адвокатом за цим договором, клієнт оплачує адвокату гонорар, розмір якого сторони визначають в акті приймання-передачі виконаних робіт. Актом приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 31.03.2021 року сторони домовились, що гонорар адвоката складає 6000 грн. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: partial