Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] [INFO] в пологовому відділенні КНП «Бериславська ЦРЛ» народила дівчинку. Після народження доньки відповідач написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку, у зв`язку з тим, що не має постійного місця проживання та не працює. На підставі вказаної заяви складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я, на підставі якого засвідчено, що в пологовому відділенні КНП «Бериславська ЦРЛ» Бериславської районної ради відмовилися забирати дитину жіночої статі [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вже має двох малолітніх дітей, одинока, фінансово та матеріально не забезпечена. З чоловіком дітей не проживає півроку по причині домашнього насилля, подружжя на той час не було розлученим. На підставі наявних документів комісією з питань захисту прав дитини Бериславської райдержадміністрації було прийнято рішення №8 про державну реєстрацію народження дитини, залишеної в пологовому будинку, зокрема в рішенні зазначено присвоїти прізвище за прізвищем батька « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] ». Батьком вказати [PERSON] , [INFO] , матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Малолітню [PERSON] тимчасово влаштовано до родини [PERSON] та призначено його опікуном. Відповідачі від самого народження та до теперішнього часу жодного разу не цікавилися долею дитини, не приймали участі у її утриманні та вихованні. У зв`язку з чим позивач просить суд, на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.164 СК України, позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та стягнути з відповідачів на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на відповідний вік дітей до повноліття. Ухвалою суду від 02.11.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 01.12.2020 року справу було призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягала та зазначила, що просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, оскільки останні не забрали дитину із пологового будинку та ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Також просить стягнути із відповідачів на користь опікуна аліменти на утримання дитини. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити. Також зазначив, що вони із дружиною тривалий час шукали дитину для влаштування у свою родину. З третього дня народження [PERSON] піклуються про неї. Її мати відмовилася забрати доньку з лікарні, вона не хотіла її народжувати, оскільки вже має двох дітей, а із чоловіком не проживала. За цей період батьки дитини жодного разу не поцікавилися долею дитини. У Аріани є проблеми із здоров`ям, вона потребує турботи та піклування. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Причину своєї неявки не повідомили. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно із свідоцтвом про шлюб, 14.02.2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Відповідно до паспорту громадянина України та довідки про реєстрацію місця проживання особи №2-39/147 від 14.02.2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . З повідомлення про дитину, позбавлену батьківського піклування від 14.02.2020 року вбачається, що у пологовому відділенні КНП «Бериславська ЦРЛ» перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Згідно із медичним свідоцтвом про народження № 45 від 17.02.2020 року, [INFO] [PERSON] в КНП «Бериславська ЦРЛ» народила дівчинку. Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 14.02.2020 року, працівники закладу охорони здоров`я, а саме: лікар неонатолог полового відділення [PERSON] , завідуючий пологовим відділенням [PERSON] , старша акушерка акушерського гінекологічного відділення [PERSON] в присутності працівника поліції т.в.о. начальника Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області майора поліції Бєлого В.В., головного спеціаліста служби у справах дітей Бериславської РДА Давидової В.М., склали акт про те, що в пологовому відділенні КНП «Бериславська ЦРЛ» [PERSON] відмовилася забирати дитину жіночої статі [PERSON] , [INFO] . Із заяви батьків (матері або батька), інших родичів або законного представника про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 17.02.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відмовляється забрати свою дитину дівчинку, [INFO] , у зв`язку з тим, що має двох дітей, одинока, фінансово та матеріально не забезпечена, з чоловіком не проживає півроку по причині домашнього насилля. Проти усиновлення дитини не заперечує. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.2020 року та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію від 19.02.2020 року №00025657159, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно із наказом служби у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації № 12 від 19.02.2020 року «Про взяття на первинний облік», [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік, як дитину, позбавлену батьківського піклування та присвоєно обліковий номер - 0390157. З обліково-статистичної картки дитини № 0390157 від 19.02.2020 року вбачається, що неповнолітню [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину - сироту або дитину позбавлену батьківського піклування. Згідно із розпорядженням голови районної державної адміністрації №71 від 21.02.2020 року, [PERSON] , [INFO] , встановлено статус «дитина, позбавлена батьківського піклування» та тимчасово влаштовано в сім`ю громадян України. Відповідно до акту про факт передачі дитини від 28.02.2020 року, адміністрацією закладу КАП «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» в особі заввідділення ВПН [PERSON] , у присутності начальника Служби у справах дітей [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , передано [PERSON] . Згідно із розпорядженням голови районної державної адміністрації №111 від 16.03.2020 року про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , призначено [PERSON] , 1985 року народження. Із заяви опікуна [PERSON] від 17.08.2020 року вбачається, що з 28.02.2020 року і по теперішній час, мати та інші родичі жодного разу дівчинку не навідували, не телефонували, не цікавилися її долею та станом здоров`я, не приймали участі у її утриманні та вихованні. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації у справі про позбавлення батьківських прав № 001/24-4259/0/2020/602-210 від 28.08.2020 року, [PERSON] , 1994 року народження, та [PERSON] , 1996 року народження, доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , як таких, що не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків. У відповідності до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набрала чинності 27.09.1991 року, згідно із якою держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також шостому принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю Об`єднаних Націй 20.11.1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вбачається, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі не забрали дитину із закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, а також від самого народження і по теперішній час (більше десяти місяців) жодного разу не цікавилися долею малолітньої [PERSON] , не турбувалися про її здоров`я, не приймали участі у її утриманні та вихованні. За таких обставин, суд дійшов висновку, що докази, зібрані в ході розгляду справи, дають підстави для висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , в порядку п.п. 1, 2 ч.1 ст.164 СК України. І хоча позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів перш за все буде відповідати інтересам малолітньої [PERSON] , яка із народження до теперішнього часу влаштована у сім`ю опікунів, котрі дбають про неї. Крім того, в силу ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі по 1/4 частини усіх видів доходів з кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 840,80 грн. з кожного.

Outcome: approved