Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом провиділ в натурі частки, що перебуває в спільній частковій власності, житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Позов обґрунтував тим, згідно договору дарування №2273 від 27.04.2011р. [PERSON] є власником 21/400 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Іншими співвласниками домоволодіння є відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.05.2018р. виділено в окремий об`єкт нерухомого майна, окрему садибу житловий будинок літ. Б-1 з господарськими будівлями гараж літ. «Б2» та гараж літ. «К» в [ADDRESS] і визнано право власності у частках за власниками: [PERSON] на ј частину будинку літ. Б-1, [PERSON] на 3/20 частини житлового будинку літ. Б-1, [PERSON] та [PERSON] на 11/25 частин будинку літ. Б-1, [PERSON] та [PERSON] на 4/25 частин будинку літ. Б-1.Визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , а саме - виділено в користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку пл. 1000 кв.м. для обслуговування житлового будинку літ. Б-1 і господарських будівель гараж літ. «К» та літ. «Б2»(додаток №2 до висновку №20 від 21.03.2018р. зафарбовано в зелений колір), в користуванні відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишено ділянку пл. 1211 кв.м. для обслуговування будинків літ. «А-1» та літ. «Д-1» ( додаток 2 до висновку №20 від 21.03.2018р. зафарбовано в жовтий колір).Встановлено право постійного безоплатного земельного сервітуту пл.160 кв.м. на для проходу, проїзду і обслуговування житлового будинку літ. Б-1. (додаток №2 до висновку №20 від 21.03.2018р. зафарбовано поперечними червоними лініями на жовтому фоні). На даний час позивач має намір оформити право на частину земельної ділянки за вказаною адресою, але згідно Земельного кодексу України він це може зробити виключно за згодою всіх власників у спільну сумісну власність. Оскільки інші співвласники взагалі ніяким чином не реагують на його пропозиції, тому він має намір виділити належну йому частку домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна, припинивши на нього право спільної власності. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави суду від 15.09.2020р. року відкрито провадження по справі та призначено справу до слухання за правилами загального позовного провадження. У судове засідання учасники справи не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява, у якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі до суду не з`явився, надали заяви, у яких вказали, що позовні вимоги визнають та просили проводити розгляд справи без їх участі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору направила на адресу суду заяву про розгляд без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно договору дарування №2273 від 27.04.2011р. є власником 21/400 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Іншими співвласниками домоволодіння є відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.05.2018р. виділено в окремий об`єкт нерухомого майна, окрему садибу житловий будинок літ. Б-1 з господарськими будівлями гараж літ. «Б2» та гараж літ. «К» в [ADDRESS] і визнано право власності у частках за власниками: [PERSON] на ј частину будинку літ. Б-1, [PERSON] на 3/20 частини житлового будинку літ. Б-1, [PERSON] та [PERSON] на 11/25 частин будинку літ. Б-1 у складі, [PERSON] та [PERSON] на 4/25 частин будинку літ. Б-1. Визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] згідно якого виділено в користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку пл. 1000 кв.м. для обслуговування житлового будинку літ. Б-1 і господарських будівель гараж літ. «К» та літ. «Б2»(додаток №2 до висновку №20 від 21.03.2018р. зафарбовано в зелений колір), в користуванні відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишити ділянку пл. 1211 кв.м. для обслуговування будинків літ. «А-1» та літ. «Д-1» ( додаток 2 до висновку №20 від 21.03.2018р. зафарбовано в жовтий колір). Встановлено право постійного безоплатного земельного сервітуту пл.160 кв.м. на для проходу, проїзду і обслуговування житлового будинку літ. Б-1. (додаток №2 до висновку №20 від 21.03.2018р. зафарбовано поперечними червоними лініями на жовтому фоні). Згідно геодезичної зйомки виготовленої ФОП [PERSON] площа земельної ділянки по [ADDRESS] складає 1211 кв.м. Згідно висновку експерта №31 від 30.03.2020р. виконаного судовим експертом [PERSON] частина домоволодіння по [ADDRESS] і складає 21/400 частин та належить [PERSON] є планувально-ізольованою частиною, яка має окремий вхід і в`їзд зі сторони [ADDRESS] має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно-технічним вимогам окремого проживання. Виділити в самостійний об`єкт нерухомого майна 21/400 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що належить [PERSON] , технічно можливо. При цьому площа земельної ділянки, яку можна закріпити за частиною домоволодіння складає за фактичним користуванням 160 кв.м. (додаток №3 зафарбовано в зелений колір)у користуванні інших співвласників залишити ділянку пл. 1051 кв.м. Також необхідно встановити право постійного безоплатного сервітуту пл.160 кв. м. (додаток №3 до висновку зафарбовано в жовтий колір з поперечними червоними лініями). За вимогами ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як слідує із матеріалів справи, у досудовому порядку спір між позивачем та відповідачами у справі не врегульовано. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього кодексу подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Аналогічна позиція визначена в ст.367 ЦК України. Згідно ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до абз.1 п.6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати в ізольовані квартири. Згідно ст.88 ЗК України, якщо між учасниками спільної власності на жилий будинок не досягнуто згоди щодо порядку використання земельної ділянки, спір із цього приводу вирішується судом. Вирішуючи питання щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, відповідно до норм ст.120 ЗК України суд повинен визначати розмір земельної ділянки пропорційно до часток осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно ст.120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно ч.2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Вирішуючи питання щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, відповідно до норм ст.120 ЗК України суд повинен визначати розмір земельної ділянки пропорційно до часток осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно ст.ст.98, 99, 100 ЗК України вбачається, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення такого земельного сервітуту як в право проходу. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Статтею 401 ч.1 ЦК України визначено, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Статтею 402 ЦК України визначено, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Нормами ч.ч. 1, 2, 4ст. 403 ЦК України встановлено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном; може бути встановлений на певний строк або без визначення строку; сервітут не підлягає відчудженню. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, наданими позивачем.

Outcome: approved