Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

У грудні 2020 року позивачі звернулися до суду з позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, який в подальшому неодноразово уточняли. Згідно уточнених позовних вимог позивачі просили: - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] ; - визнати за [PERSON] , право власності на 1/10 частку літнього табору МТФ-3 загальною площею 625,4кв.м., висотою 2,70кв.м., будівельним об`ємом 1 686 куб.м., що розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , право власності на 1/10 частку літнього табору МТФ-3 загальною площею 625,4кв.м., висотою 2,70кв.м., будівельним об`ємом 1 686 куб.м., що розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку літнього табору МТФ-3 загальною площею 625,4кв.м., висотою 2,70кв.м., будівельним об`ємом 1 686 куб.м., що розташованої за адресою: [ADDRESS] . - визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частки літнього табору МТФ-3 загальною площею 625,4кв.м., висотою 2,70кв.м., будівельним об`ємом 1 686 куб.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , який доводився позивачу [PERSON] чоловіком, а позивачам [PERSON] , [PERSON] - батьком. Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі на 1/2 частину літнього табору МТФ, загальною площею 625,4 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому на підставі Свідоцтва, посвідченого Новомосковською районною державною нотаріальною конторою 15 липня 2002 року та 14 серпня 2002 року зареєстрованого Новомосковським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації». Рішенням Виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району від 10 серпня 2021 року змінено поштову адресу об`єкту нерухомості - літньому табору МТФ-3, розташованого за адресою: [ADDRESS] на - [ADDRESS] . Позивачі, як спадкоємці першої черги, звернулися до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Отроцюк О.В. із заявами про прийняття спадщини, проте 14 липня 2017 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність відомостей про реєстрацію права власності за померлим на зазначене нерухоме майно. Нотаріусом було отримано відповідь на запит з КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, у якому зазначено, що підприємство не має можливості надати інформацію щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна по Новомосковському району станом до 03.09.2012 року, оскільки до вересня 2012 року адміністративна територія Новомосковського району перебувала в зоні обслуговування Новомосковського районного комунального підприємства БТІ «Інвентаризатор», яке з серпня 2012 року знаходиться в стані ліквідації і до теперішнього часу інвентаризаційні справи не передано до КП «Новомосковське бюро технічної інвентаризації ДОР». Через відсутність можливості отримати відомості про реєстрацію права власності за померлим, позивачі змушені звертатися до суду з даним позовом. Зазначене спадкове майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] відповідно до приписів ст.60 СК України. Таким чином, [PERSON] є власником 1/2 частини майна та після смерті свого чоловіка має право на спадок разом зі своїми синам в рівних частинах, у розмірі 1/10 частини спадкового майна, а тому їй належить 3/5 частини літнього табору. Крім того, позивач [PERSON] просить встановити факт родинних відносин, а саме, що він є сином померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що він народився у м. Ростов-на-Дону. Його батьками є [PERSON] , яка проживає в Російській Федерації, та [PERSON] , який після розлучення із [PERSON] переїхав жити до України. Залишившись проживати після розлучення батьків із матір`ю він змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Однак, у квітні 1994 року він переїхав жити до батька в Україну де знов змінив прізвище на « [PERSON] », однак свідоцтво про народження ним було втрачено. Крім того, після смерті батька він разом з іншими спадкоємцями звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк О.В. із заявою про прийняття спадщини, у якого позивачі в присутності нотаріуса письмово підтвердили що [PERSON] дійсно був сином померлого [PERSON] . Позивач [PERSON] успадковує 1/5 частини майна після смерті батька в зв`язку з відмовою доньки померлого - [PERSON] від своєї частки на користь [PERSON] . Ухвалою судді від 16 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. При відкритті провадженні задоволено клопотання позивачів про витребування спадкової справи. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року за клопотанням позивачів витребувано докази: зобов`язати Комунальне підприємство «Новомосковське районне бюро технічної інвентаризації» та його відокремлені підрозділи надати суду інформацію щодо реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно. Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд. Ухвалою суду від 07 червня 2021 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено фізичну особу-підприємця [PERSON] у зв`язку з тим, що до суду надійшла інформація про те, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано нерухоме майно, власником якого є зазначена особа. Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, представником позивачів подано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - Лукаша Г.О. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть /т.1 а.с.19/. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с.96). 01 серпня 1982 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (т.1 а.с.105). 21 червня 2002 року [PERSON] на прилюдних торгах придбав нерухоме майно - літній табір МТФ-3 загальною площею 625,4кв.м., висотою 2,70кв.м., будівельним об`ємом 1 686 куб.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . На цій підставі, 15 липня 2002 року державним нотаріусом [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на зазначене майно (т.1 а.с.39,40). 14 серпня 2002 року [PERSON] зареєстрував право власності на літній табір МТФ-3 в Новомосковському районному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації», за реєстровим номером №4, що підтверджується штампом та печаткою Бюро технічної інвентаризації (а.с.39 на звороті). Підстави ставити під сумнів факт реєстрації цього майна за спадкодавцем у суду відсутні. Листом КП «Новомосковське міське БТІ» Дніпропетровської обласної ради від 25 травня 2017 року нотаріусу повідомлено про неможливість надати інформацію про реєстрацію права власності у зв`язку з тим, що до вересня 2012 року адміністративна територія Новомосковського району перебувала в зоні обслуговування Новомосковського районного комунального підприємства БТІ «Інвентаризатор», яке з серпня 2012 року знаходиться в стані ліквідації і до теперішнього часу інвентаризаційні справи не передано до КП «Новомосковське бюро технічної інвентаризації ДОР» (том 1 а.с.167). Рішенням Виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району від 10 серпня 2021 року змінено поштову адресу об`єкту нерухомості - літньому табору МТФ-3, розташованому за адресою: [ADDRESS] присвоєно нову адресу - [ADDRESS] (т.2 а.с.76). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 вересня 2021 року, за адресою: : [ADDRESS] на - [ADDRESS] нерухоме майно не зареєстровано. Неможливість доступу до інформації до даних інвентаризаційних справ через проведення процедури ліквідації, на переконання суду не спростовує право власності спадкодавця на нерухоме майно та не може бути перешкодою для реалізації прав його спадкоємців. Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оскільки літній табір придбано у період перебування у шлюбі та презумпцію спільної сумісної власності не спростовано, суд приходить до висновку, що літній табір є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За життя [PERSON] частки подружжя, як співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не виділені. У суду відсутні підстави вважати, що між подружжям були наявні будь-які домовленості з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності. Оскільки принцип рівності часток подружжя, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, суд приходить до висновку, що частки кожного із них, як співвласників нерухомості є рівними, і позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частка літнього табору. З огляду на встановлені судом обставини, до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] увійшла 1/2 частина літнього табору. Вирішуючи вимоги про встановлення факту родинних відносин, судом встановлено наступне. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22 серпня 1997 року Красногвардійським РВ УМВД України, [PERSON] народився [INFO] , місце народження [PERSON] -на -Дону (а.с.10). З запису акта про переміну прізвища, імені, по батькові №6 від 18 квітня 1994 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який народився у м. Ростов-на-Дону, Росія, змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] (т.1 а.с.97). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Ростов-на-Дону, Росія, вказаний [PERSON] , [INFO] (т.2 а.с.14). Отже, існує розбіжність у написанні по-батькові позивача « [PERSON] » та ім`ям його батька « [PERSON] ». 21 червня 2017 року позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складена заява про підтвердження того, що [PERSON] , [INFO] є дійсно сином померлого [PERSON] , [INFO] , та просили видати на його імя свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю першої черги спадкування. Підписи у заяві засвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк О.В. (т.1 а.с.21). Відповідно до п.4.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, якщо один або кілька спадкоємців за законом позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання їх до спадкоємства за законом, вони можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин зі спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для здійснення права на спадкування. Суд вважає, що розбіжності у по-батькові позивача [PERSON] спричинені різним перекладом з російської на українську мову. Тому, з урахуванням викладених обставин суд прийшов до висновку, що позивач довів за допомогою належних та допустимих доказів, обставини того, що він є рідним сином померлого [INFO] [PERSON] , тому є підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Як вбачається з копії спадкової справи, спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження, свідоцтвами про шлюб (т.1 а.с.100,105,112 на звороті, 115 на звороті). Донька померлого [PERSON] - [PERSON] , відмовилася від спадщини після смерті батька на користь [PERSON] , про що подала нотаріально засвідчену заяву (а.с.99,100). Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк О.В. від 14 липня 2017 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на літній табір з тих підстав, що спадкоємцями не надано на підтвердження реєстрації права власності у Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено у ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Оскільки у спадкодавця було п`ять спадкоємців першої черги, до складу спадщини увійшла 1/2 частина літнього табору, кожен зі спадкоємців має право на спадкування 1/10 частини зазначеного майна. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Оскільки донька померлого [PERSON] відмовилася від своєї частки на користь позивача [PERSON] , його частка у спадковому майні становить 1/5 частину. Частка позивача [PERSON] у спадковому майні (1/10) разом з часткою у праві спільної власності (1/2) , разом складає 2/3. Оскільки позивачі є спадкоємцями першої черги, спадкодавцю належав на праві приватної власності літній табір МТФ-3, загальною площею 625,4 кв.м., висотою 2,70 кв.м., будівельним об`ємом 1 686 куб.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на зазначене майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved