Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що з 10 липня 1999 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. У сімї стали виникати сварки і непорозуміння, сторони перестали розуміти один одного. Сімейні стосунки між сторонами припинені близько двох років, хоча сторони проживають за однією адресою. Спроб поновити стосунки сторони не роблять. Сторони мають різні погляди на життя та побудову сімейних відносин. Вважає, що сімя розпалась, зберегти шлюб неможливо, а подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Позивач після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне «Багдасарян». У звязку з викладеним вона звернулась до суду з даним позовом. Представник позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно до ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 241, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 063103, виданим 10 липня 1999 року (а. с. 3). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №102265, виданим 23 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 517, та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 145100, виданим 24 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 523 (а.с. 5). Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя та побудову сімейних відносин. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені близько двох років, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином позовні вимоги в частині зміни прізвища позивача на її дошлюбне прізвище підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,21 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved