Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 04 квітня 2020 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі сторони дітей не мають. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з 01 травня 2021 року, кожен має різні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Указує, що подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити його інтересам. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 05 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15 грудня 2021 року від [PERSON] , в особі представника - адвоката Богданова О. О., до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, однак не згодна з деякими підставами позову, наведеними позивачем, оскільки доказів на їх підтвердження позивачем не надано. Окрім того зазначила, що позивачем неправильно зазначено дату фактичного припинення шлюбних стосунків, оскільки сім`я фактично розпалася наприкінці травня 2021 року, просила також урахувати, що позивачем не використано можливості досудового урегулювання спору. У судовому засіданні представник позивача адвокат Михайлицька А. О. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Богданов О. О. проти задоволення позовних вимоги не заперечував, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено,\~що між [PERSON] , громадянином України, [INFO] та [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , 04 червня 2020 року Виконавчим комітетом Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 04 червня 2020 року. Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу призведе до порушення інтересів сторін, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved