Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 26.08.2000 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. З моменту реєстрації шлюбу до вересня 2016 року між подружжям були нормальні стосунки, але вони поступово погіршувалися. З вересня 2016 року стосунки остаточно розладилися, стали неприязнені, подальше спільне проживання стало неможливим. З цього часу вони припинили ведення спільного господарства, а шлюбні відносини між ними фактично припинені. Вважає, що примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя з відповідачем суперечитиме його інтересам. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №330, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ №109227 від 26 серпня 2000 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №160815, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська 25 лютого 2002 року, актовий запис №125 (а.с.7). Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з вересня 2016 року, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved