Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

У грудні 2017 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі по тексту - позивач) до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач), у якому просив суд стягнути на свою користь з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 712 150,68 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 10 682,26 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 травня 2017 року о 22 год. 56 хв. в м. Києві на вул. О. Теліги, 12-б відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана пригода відбулася з вини [PERSON] У зв'язку з тим, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль [NUMBER], який на момент ДТП був застрахований у позивача, [PERSON] звернувся до позивача з заявою про виплату суми страхового відшкодування. Позивачем, як страховиком потерпілої у ДТП особи, на виконання умов Договору страхування №28-0102-16-00253 від 25.10.2016 року, на підставі звіту №0706 від 15 червня 2017 року, було виплачено [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 712 150,68 грн. Відтак, позивач набув право регресної вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП, на підставі чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим про дату і час судового розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи відзиву на позов не подавав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, яка в подальшому була передана до провадження судді Осаулова А.А. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.06.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.11.2018 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 травня 2017 року о 22 год. 56 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Києві на вул. О. Теліги, 12-б, під час перестроювання, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу автомобілю [NUMBER], який рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальні збитки. Вказаним діями [PERSON] порушив п. 10.3 ПДР України. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 06.10.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення закрито (а.с. 24). Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ СК «Українська страхова група», згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0102-16-00253 від 25 жовтня 2016 року. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Положення статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. 30.05.2017 [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 7). Відповідно до Звіту №0706 про оцінку автомобіля [NUMBER], складеного ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги», вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті його пошкодження в ДТП без урахування величини втрати товарної вартості та з урахуванням розцінок СТО складає 712 444,54 грн. (а.с. 11-21). Як вбачається із розрахунку суми страхового відшкодування від 22.07.2017 року, вказана сума складає 712 150,68 грн. (а.с. 22). 22.06.2017 року ПАТ «СК «Українська страхова група» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 712 150,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11878 від 22.06.2017 року (а.с. 23). За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини [PERSON], ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, відтак у позивача виникло право регресної вимоги до особи, що завдала шкоду, а тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим поданий позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 10 682,26 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved