Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У грудні 2014 р. позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просять суд стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-авто» на їх користь 18672 грн. 50 коп., одноразової виплати страхового відшкодування та 1650 грн. 55 коп. пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування; стягнути з Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Уманський тепличний комбінат» на користь позивачів 9348 грн. 50 коп. одноразової виплати різниці суми між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, а також стягнути судові витрати з відповідачів, аргументуючи тим, що 08.05.2014 р. трапилася ДТП за участю вантажного автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить Приватно-орендне сільськогосподарському підприємству «Уманський тепличний комбінат» та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] в результаті якої останній отримав значні механічні ушкодження, на підставі чого постановою від 22.05.2014 р. [PERSON] визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності, у звязку із чим 08.05.2014 р. водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] звернулися до Уманського відділення ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з повідомлення про ДТП, та була подана заява про страхове відшкодування та інші документи на вимогу аварійного комісара, на підставі чого був оглянутий автомобіль [NUMBER] та зафіксовані механічні пошкодження, кінцевий строк виплати страхового відшкодування 06.08.2014 р., однак станом на 01.11.2014 р. ПАТ «УСК «Гарант-Авто» прострочив виплату страхового відшкодування. У судовому засіданні позивачі уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачі ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та ПОСГ «Уманський тепличний комбінат» у судове засідання не зявилися повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі не надходило (а.с.164, 165). Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, свого права на участь у ньому не використав, про причини неявки суду не повідомив(а.с.166,167). Заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило. Суд, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08.05.2014 р. у м. Умань по вул. Героїв Сталінграду трапилася ДТП за участю вантажного автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] водій якого [PERSON] в результаті чого останній транспортний засіб зазнав механічний пошкоджень (а.с.11). Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.05.2014 р. [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.10). Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно довідки Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Уманський тепличний комбінат» [PERSON] дійсно працює в ПОСП «Уманський тепличний комбінат» з 12.04.2011 р. водієм автотранспортником (а.с.61). Як вбачається із довідки від 20.01.2015 р. виданої ПОСП «Уманський тепличний комбінат» транспортний засіб «Камаз 551» державні номерні знаки СА5708АК (а.с.62). Згідно полісу за №АС/5306414 цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів ПОСП «Уманський тепличний комбінат» застраховано у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на транспортний засіб «Камаз 55111» номерний знак [NUMBER] до 02.07.2014 р. (а.с.66). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. 11.06.2014 р. було складено протокол огляду транспортного засобу за № 19120 згідно якого було визначено характер пошкоджень транспортного засобу (а.с.18). Для визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу «Mitsubishi Oulander» номерний знак [NUMBER] було складено розрахунок коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ (а.с. 15-17). 11.06.2014 р. позивачами було надано ПАТ «УСК «Гарант-Авто» рахунок-фактуру від 10.06.2014 р. на суму 49560 грн. 00 коп., виставлений ФОП [PERSON] на ремонт автомобіля (а.с.12). Після перерахунку ФОП [PERSON] надав новий розрахунок-фактуру від 10.06.2014 р. на суму 46167 грн. 00 коп., який також було надано позивачами до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» (а.с.13). Автомобіль «Mitsubishi Oulander» номерний знак [NUMBER] було відправлено на відновлювальний ремонт до ФОП [PERSON], витрати на який підтверджується рахунком-фактурою від 16.06.2014 р. на суму 28021 грн. 00 коп., та актом виконаних робіт за №РН-0000063 від 21.07.2014 р. (а.с. 20, 44, 45). Згідно із ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. На виконання вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу» 08.05.2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про страхову подію (а.с7). 09.05.2014 р. за № 3338/6 ПАТ «УСК «Гарант-Авто» зазначив, що для подальшого розгляду та прийняття відповідного рішення по ній необхідні відповідні документи, тобто довідка з ДАІ, копія постанови суду, яка набрала законної сили, заява власника транспортного засобу (а.с.9). Позивач [PERSON] 08.05.2014 р. та 11.06.2015р . як водій транспортного засобу «Mitsubishi Oulander» номерний знак [NUMBER] звертався до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак страховою компанією не було виплачено у строки матеріальну шкоду заподіяну внаслідок ДТП (а.с. 90, 91). У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач не виконав свої зобов'язання, передбачені договором страхування перед позивачем. За полісом №АС/5306141страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль «Камаз 55111» реєстраційний номер [NUMBER] та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) 50000 грн. 00 коп., а франшиза дорівнює 00 грн. 00 коп. Згідно ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За таких обставин, суд вважає доведеним позивачем завданий йому розмір матеріального збитку, який відповідно до згідно розрахунку фактури від 16.06.2014 р. вартість матеріального збитку складає 28021 грн. 00 коп. Отже, матеріальний збиток, з урахуванням різниці суми між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що належить до виплати особою, що завдала шкоди становить 28021 грн. 00 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів обовязок відшкодувати позивачам суму сплаченого судового збору у розмірі 296 грн. 73 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved