overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У грудні 2016 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка проживає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 6, 7). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У грудні 2016 р. позивач звернулась до суду із позовом, яким просив визнати відповідача, свого колишнього чоловіка таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем не перебуває в шлюбі вже 34 роки, і після припинення шлюбних відносин відповідач покинув квартиру та більше в ній не зявляється. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справ повідомлявся. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Квартира [ADDRESS], належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). [PERSON] є донькою позивачки, після укладення шлюбу змінила прізвище на «Колєсан». В будинку зареєстровані: [PERSON], її донька [PERSON], колишній чоловік [PERSON]. у відповідності до довідки форми № 3, виданої ЖКП ММР «Південь». (а.с. 19). Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З акту про не проживання, складеного в присутності сусідів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], завіреного паспортистом ЖКП ММР «Південь» (а.с. 8). Надані докази дають підстави для визнання факту не проживання відповідача у квартирі понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У грудні 2016р. позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені через несумісність характерів, різних поглядів на сімейні стосунки, постійних непорозумінь. У судовому засіданні сторони були відсутні, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, відповідач проти позову не заперечив. Суд приходить до наступного. Матеріали справи свідчать, що сторони перебувають у шлюбі з 22.08.2008р., від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO].народження. Подружні взаємини між сторонами припинені з липня 2016р., спільне господарство не ведеться. Шлюбні стосунки припинені. Спільне життя сторін не склалося внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на сімейні стосунки, постійних непорозумінь. Можливість примирення позивач заперечує. Відповідач про намір і можливість зберегти сім'ю суду не заявив. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась і відновлення її неможливе. Збереження шлюбу в цьому разі буде суперечити істотним інтересам подружжя, а тому на підставі ст.112 СК України шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У грудні 2016р. позивач звернулася в суд до відповідачів з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 05 січня 1996р. за №3423, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що її двоюрідний дід [PERSON] купив квартиру у відповідачів, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був; [INFO]. [PERSON] помер; вона як спадкоємець після його смерті звернулась до нотаріальної контори за заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки надані документи на спадкове майно не відповідали вимогам законодавства. У судовому засіданні позивач була відсутня, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі у встановленому порядку повідомлялись про час і місце судового розгляду, до суду не з'явились. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 05 січня 1996р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], який діяв зі згоди своїх батьків, продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на Південній товарній біржі договір був зареєстрований в БТІ в 1996р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Установлено, що [INFO]. помер двоюрідний дід позивача [PERSON], актовий запис №2014р. Спадкоємцем після його смерті є позивач [PERSON] Факт родинних відносин між померлим та позивачем підтверджуються рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02.03.2016р. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], позивачу постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, з посиланням на те, що наданий правовстановлюючий документ на спадкове майно - договір купівлі-продажу квартири було укладеного на товарній біржі без належного нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

У грудні 2016р. позивач звернулася в суд до відповідачів з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на Південній товарній біржі у 1995р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купила квартиру у відповідачів, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був. У судовому засіданні позивач була відсутня, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі у встановленому порядку повідомлялись про час і місце судового розгляду, до суду не зявились. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 06.10.1995р. [PERSON], [PERSON], які діяли від свого імені, а також [PERSON], яка діяла за згодою своїх батьків, та [PERSON], [PERSON], які діяли від свого імені, а остання і від імені своїх неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON], продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на Південній товарній біржі договір був зареєстрований в БТІ в 1995р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У грудні 2016 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, відновити дошлюбне прізвище бажання не виявила. Відповідач в суді позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 16 серпня 2001 р. відділом реєстрації одружень м. Миколаєва, актовий запис №756. Мають двох синів [PERSON] Даніла, [PERSON], які народилися 06 лютого 2002 року. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У грудні 2016 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, погодилася на заочний розгляд справи, просила залишити теперішнє прізвище. Відповідач в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб зареєстрований сторонами 13 червня 2008 р. Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №115. Спільний син згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] проживає з матірю. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У грудні 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири №37, яка розташована по вул.Київська,6, м.Миколаїв, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що є власником частини квартири за вказаною адресою, в якій відповідач зареєстрований, але за вказаною адресою не проживає і ніколи не проживав. У судове засідання позивач, третя особа не з'явились, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутністю, позивач просила позов задовольнити, третя особа - проти задоволення позову не заперечила. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 3/4 частки квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.04.1995року, виданого житлово-комунальним управлінням ДП ЧЗС, договору дарування частки квартири від 21.05.2008року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстровий №912, свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2011року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстровий №872. 1/4 частка вищевказаної квартири, згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.04.1995року, належить третій особі [PERSON] Вказане підтверджується копіями документів. Місце проживання у спірній квартирі також зареєстровано за відповідачем [PERSON] - з 2009р. Проте, відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає з часу реєстрації, що підтверджується актом від 22.11.2016р., складеним мешканцями будинку №6 квартир №36, №40 по вул.Київська м.Миколаєва. Відповідно до ст.156ЖК України, ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, та втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили про поважність відсутності відповідача [PERSON] у спірному жилому приміщенні понад визначені строки, судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для збереження за відповідачем права користування житлом, яке є власністю позивача та третьої особи, не має, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У грудні 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], 04.11.2012р.народження, сина [PERSON], 17.11.2009р.народження, на утримання яких відповідач батько дітей - коштів не надає. У судовому засіданні сторони були відсутні, надали заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечив. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], 04.11.2012р.народження, сина [PERSON], 17.11.2009р.народження. Батьки дітей проживають окремо, діти проживають разом з матірю. Угоди щодо їх утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вимагається стягнення на утримання двох дітей, що відповідач працездатного віку, має постійну роботу. За такого, доцільно визначити стягнення у вигляді 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У грудні 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1500грн щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітніх сина і дочку, на утримання яких відповідач батько дітей - коштів не надає. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач частково проти позову заперечив, посилаючись на завеликий розмір аліментів, визначений позивачем. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх сина [PERSON],08.10.2011р.н., доньку [PERSON], 10.06.2013р.н. Батьки дітей проживають окремо, діти проживають разом з матірю. Угоди щодо їх утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вимагається стягнення на утримання двох дітей, що відповідач працездатного віку, фізично здоровий, на даний час працює по строковим договорам про надання послуг, має дохід в місяць 4500грн. Враховуючи встановлені дані, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500грн щомісяця, що складає 1/3 частину від доходу відповідача на даний час. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

У грудні 2016 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх його доходів на своє утримання, посилаючись на те, що з нею проживає їхній син Тимофій, [INFO], а відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач надав заяву про визнання позову та про розгляд справи в його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка, до досягнення дитиною 3-х років, якщо дитина проживає з нею. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 75, 79, 80, 84 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

У грудні 2016 р. позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає її інтересам. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 17). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06.11.2004 між сторонами було укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції , актовий запис №1624 (а.с. 6). У сторін у вказаному шлюбі народилися спільні діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3-5). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому за таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У грудні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що з серпня 2016 р. шлюбні відносини існують формально, відсутні почуття любові, поваги та взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, вважає, що примирення між ними не можливе. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надавши заяви в яких позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності, та не надавати строку для примирення (а.с. 24). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом поштового повідомлення (а.с. 27, 28, 30, 31). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між сторонами 15.12.2012 р. було укладено шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №3289 (а.с. 11). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, шлюбних стосунків не підтримують, позивач можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved