Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договорами позики, посилаючись на те, що 20 серпня 2012 року він надав відповідачу позику в сумі 50000 гривень строком до 30 грудня 2012 року, про що свідчить відповідна розписка відповідача. Однак, відповідач свої зобовязання щодо повернення отриманої ними позики по сьогоднішній день не виконав. У звязку з тим, що відповідач у добровільному порядку позику не повернув, просив стягнути з відповідача в примусовому порядку суму позики із урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції в розмірі 74536 гривень 35 копійок та судові витрати по справі у виді сплаченого ним судового збору в сумі 745 гривень 36 копійок. В судове засідання позивач не зявився, направивши на адресу суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України.\~\~\~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 серпня 2012 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] позику в сумі 50000 гривень терміном до 30 грудня 2012 року, що підтверджується письмовою розпискою останнього. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові від 18 вересня 2012 року за № 6-63цс13. Зазначена Постанова прийнята з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст.\~214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з тим, що відповідач на вимогу позивача не повертає отриману ними позику, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача в примусовому порядку позики, а також трьох відсотків річних від простроченої суми та індексу інфляції, загальна сума яких за розрахунком позивача станом 01 грудня 2015 року складає 74536 гривень 35 копійок. Виходячи з змісту ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути в з відповідача на користь позивача, понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в сумі 745 гривень 36 копійок. На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 60, 526, 530, 541, 599, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

Outcome: approved