Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в якому просила витребувати від відповідача на її користь автомобіль марки АУДІ-80, 1982 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] та ключі замка запалювання до автомобіля. На обґрунтування позову вказувала, що згідно довіреності ВТР № 709739 від 17.01.2014 р. гр. [PERSON] передав їй вказаний автомобіль з правом розпоряджатися на свій власний розсуд однак у лютому 2014 р. її колишній чоловік [PERSON] самовільно забрав від неї автомобіль та ключі і не дає їй користуватися автомобілем. Посилаючись на порушення її прав та на норми цивільного законодавства просила позов задоволити. В суді позивачка та її представник позов підтримали. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи жодного разу в суд не з'явився, письмових заперечень на позов не подав, причин неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали в справі суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення з наступного. Згідно нотаріально посвідченої довіреності ВТР № 709739 від 17 січня 2014 року гр. [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продати, обміняти, надати в оренду, тощо) від його імені належний йому транспортний засіб марки АУДІ-80, 1982 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність видана на невизначений термін і діє до її скасування з правом передоручення третім особам, з правом керування та використання транспортного засобу. Крім даної довіреності гр. [PERSON] передав [PERSON] технічний паспорт на вказаний автомобіль. Фактично даний автомобіль був придбаний за грошові кошти гр. [PERSON] у гр. [PERSON] Таким чином [PERSON] відповідно до укладеної довіреності має право розпоряджатися та керувати транспортним засобом - автомобілем АУДІ-80, р.н. [NUMBER] тобто володіти таким, однак не може використати своє право на автомобіль через неправомірні дії відповідача, який в добровільному порядку не хоче їй повернути (віддати) автомобіль. Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно зі ст. 400 цього Кодексу недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. З огляду на вищевстановлене, беручи до уваги пояснення позивачки, подані нею докази: копія довіреності та технічного паспорту на автомобіль, полісу № АС/0161207 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.03.2013 р., відсутність письмових заперечень з боку відповідача, а отже фактичне визнання таким позову дає підстави суду визнати позов [PERSON] обгрунтовно доведеним і таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на правову допомогу та по сплаті судового збору.

Outcome: approved