Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до[PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року відкрито провадження у справі. В березні 2019 року позивач надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача[PERSON] на користь [PERSON] понесені нею додаткові витрати на лікування [PERSON] у розмірі 7 475 грн., стягнути з відповідача[PERSON] на користь [PERSON] понесені нею додаткові витрати на навчання [PERSON] у розмірі 15 750 грн., стягнути з відповідача[PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше ніж 1013 грн. 50 коп., щомісяця, починаючи з 05 грудня 2018 року і до досягнення ним 23 - х років, [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідач в утриманні дітей не бере участі, додаткові витрати не фінансує, матеріально не допомагає. Позивач одноособово оплачує усі витрати, пов`язані з утриманням дітей та додаткові витрати на навчання та лікування. Молодчий син [PERSON] потребував встановлення брекетів. До того ж двоє синів навчаються на денній формі. Самостійного доходу діти не мають, та перебувають на утриманні позивача, а тому позивач просить суд позов задовольнити. Представник Позивача в судове засідання з`явилася, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини нявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст.. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи надані докази до справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають повнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За правилами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 200 Сімейного Кодексу України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного, ст. ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved