Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У грудні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення способів участі у вихованні дитини. В обґрунтування вимог послався на те, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] р. народилася дочка [PERSON]. 4 січня 2013 р., повернувшись додому з роботи, він виявив відсутність дружини та дочки, у зв'язку з чим змушений був звернутися до міліції. Пізніше він з'ясував, що дружина пішла від нього до іншого чоловіка, забравши з собою дитину. Рішенням суду від 3 червня 2013 р. з нього стягнуті аліменти на утримання дочки, а 1 серпня 2013 р. ухвалено рішення про розірвання шлюбу. Зазначав, що він уже тривалий час не бачив дочку, а відповідач відмовляється добровільно погодити спосіб його участі у вихованні дитини, чим порушує його батьківські права, а також права його батьків і дочки на спілкування. Позивач просив визначити способи його участі у вихованні дитини шляхом надання періодичних побачень з дочкою з 17-00 год. другої п'ятниці кожного місяця до 14-00 год. третьої неділі кожного місяця з правом виїзду до м. Запоріжжя та шляхом проведення спільного відпочинку протягом 15 календарних днів влітку щороку. З урахуванням змін, внесених в судовому засіданні, [PERSON] просив визначити його участь у вихованні дочки шляхом надання побачень за місцем фактичного проживання дитини у м. Києві у першу суботу кожного місяця з 14-00 год. до 19-00 год. та в останню неділю кожного місяця з 08-00 год. до 13-00 год. та двох тижнів спільного відпочинку в літній період з правом виїзду до м. Запоріжжя. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Пояснив, що у них з дружиною тривалий час не було дітей і він дуже зрадів, коли у них народилась дочка. Вони мешкали у м. Запоріжжі в окремій добре облаштованій квартирі, і у них були добрі сімейні відносини. Проте так сталося, що на початку січня 2013 р. у його відсутність дружина пішла з дому, забравши дочку, і навіть не попередила його про своє рішення. Він тривалий час шукав їх і лише отримавши позов про стягнення аліментів дізнався про те, що дружина мешкає з іншим чоловіком у м. Києві. Він приїжджав до Києва і хотів побачитись з дочкою, проте відповідач не дозволила йому зустрітись з дитиною пославшись на те, що тепер у неї інший батько. Тоді ж відповідач просила відмовитись від дитини пропонуючи в свою чергу відмовитись від аліментів, на що він не погодився. З приводу визначення способів його участі у вихованні дитини він звертався до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, однак у прийнятті позову було відмовлено, так як з'ясувалося, що дружина зареєстрована у м. Києві. В м. Запоріжжі також проживають його батьки, які люблять свою онуку і бажають з нею спілкуватися, проте відповідач позбавила їх такої можливості. Обґрунтовуючи обраний ним спосіб участі у вихованні дитини, позивач зазначив, що заради спілкування з дочкою він буде приїжджати з Запоріжжя до Києва у вихідні два рази в місяць, а кожного літа на протязі двох тижнів він повинен мати можливість проводити з дитиною відпочинок, в тому числі і у м. Запоріжжі, де проживають його батьки, які також мають право брати участь у вихованні онуки. Заперечив доводи представника відповідача про необхідність обумовити побачення з дитиною обов'язковою присутністю матері пославшись на те, що попередня поведінка відповідача дає підстави вважати, що догляд за новонародженою дитиною вона буде використовувати як привід для вчинення перешкод у зустрічах з дочкою. Представник відповідача [PERSON] визнала позов частково. Не заперечуючи проти участі батька у вихованні дитини, просила надати позивачу можливість спілкуватись з малолітньою дитиною обов'язково в присутності матері два рази в місяць - у перші суботу та неділю з 10-00 до 14-00 год. Свою позицію представник відповідача обґрунтувала малолітнім віком дитини, поганим станом її здоров'я та необхідністю дотримання нормального укладу в новій сім'ї відповідача. Треті особи надіслали заяви про розгляд справи за відсутності їх представників. Вислухавши позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6. 7). З січня 2013 р. сторони проживають окремо. Дитина після припинення фактичних шлюбних відносин залишилась проживати разом з матір'ю. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1 серпня 2013 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. 1 серпня 2013 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення про розірвання шлюбу між сторонами (а.с. 8). Судом встановлено, що з січня 2013 р. позивач позбавлений можливості спілкуватися з дитиною, оскільки сторони проживають в різних містах України і між ними склалися неприязні стосунки, а відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. Вказані обставини підтверджуються зверненнями позивача до відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з приводу розшуку дружини та дитини у січні 2013 р., до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації та Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві у липні та серпні 2013 р. з приводу встановлення місцезнаходження дочки та визначення способів його участі у вихованні дитини (а.с. 17, 18, 19). Оскільки [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення, вказаний спір підлягає вирішенню судом. При вирішенні даного спору суд виходить з положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., норм Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства». Так відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст. 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно з приписами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Ст. 159 Сімейного кодексу України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо). Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що позивач любить свою дочку, належним чином ставиться до виконання батьківських обов'язків, позитивно характеризуються за місцем проживання та роботи (а.с. 13, 14), не має шкідливих звичок та не страждає на психічні захворювання, що підтверджується медичними довідками про проходження ним обов'язкового періодичного психіатричного та наркологічного оглядів, необхідних у зв'язку з виконанням роботи з підвищеною небезпекою. Всупереч доводам відповідача серйозних проблем зі здоров'ям, які б потребували постійного лікування, у малолітньої [PERSON] немає, а звичайні дитячі хвороби не є підставою для позбавлення дитини права регулярно підтримувати особисті стосунки з батьком. Питання визначення способів участі батька у вихованні дитини розглядалося органом опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, який надав висновок про доцільність встановлення позивачу часу спілкування з дочкою у першу та третю суботи місяця з 10-00 год. до 14-00 год. та другу і четверту неділі місяця з 10-00 год. до 14-00 год. Відповідач погодилась надати позивачу можливість спілкуватись з дитиною два рази в місяць - у перші суботу та неділю з 10-00 до 14-00 год. З висновком органу опіки та піклування та запропонованими відповідачем варіантом участі батька у вихованні дитини суд не погоджується з огляду на те, що ні органом опіки та піклування, ні відповідачем не враховано проживання сторін у різних містах України, створення відповідачем нової сім'ї та неприязні стосунки у відносинах колишнього подружжя. За запропонованим органом опіки та піклування порядком спілкування батька з дитиною позивач змушений буде щотижня приїжджати до Києва із Запоріжжя, витрачаючи значні кошти на оплату проїзду, не маючи можливості відпочити після робочого тижня, що в свою чергу вплине на якість його спілкування до дочкою. За запропонованим відповідачем порядком позивачу необхідно буде винаймати житло у м. Києві або ночувати на вокзалі чи у знайомих. Окрім того при такому порядку участі батька у вихованні дитини позивач фактично буде бачитись з дочкою лише один раз на місяць, що враховуючи її малолітній вік, може створити певні психологічні проблеми у сприйнятті нею позивача як батька. За таких обставин суд погоджується з запропонованим позивачем порядком його спілкування з дитиною, за яким він буде зустрічатись з дочкою у першу суботу кожного місяця з 14-00 год. до 19-00 год. та останню неділю кожного місяця з 08-00 год. до 13-00 год. На думку суду такий спосіб участі батька у вихованні дитини не буде порушувати нормальний режим життєдіяльності дитини, усталений порядок харчування (з врахуванням вікових особливостей та стану здоров'я дитини) і відпочинку. Не дивлячись на малолітній вік [PERSON], підстав обумовлювати побачення батька з дитиною обов'язковою присутністю матері суд не вбачає, що не перешкоджає сторонам за взаємною згодою на початковому етапі зустрічей батька з дитиною погодити присутність при цих зустрічах матері, з якою дитина постійно проживає. Суд вважає обґрунтованою і вимогу про надання позивачу можливості спільного відпочинку з дочкою в літній період протягом 15 календарних днів. Задовольняючи вказану вимогу, суд виходить з того, що хоча б раз на рік побачення батька з дитиною мають бути тривалими з метою забезпечення їх нормального спілкування. Дозволяючи спільний відпочинок батька з дитиною, суд враховує наявність у позивача достатнього самостійного доходу та добрі матеріально-побутові умови в його житлі (а.с. 9, 10, 11-12, 54), що зможе забезпечити дитині належні умови проживання та відпочину під час літніх канікул. Окрім того суд враховує, що у м. Дніпропетровську проживають діди та баби дівчинки з боку обох батьків, які згідно з приписами ст. 257 Сімейного кодексу України мають право спілкуватися зі своєю онукою і брати участь у її вихованні. На думку суду визначений спосіб участі батька у вихованні дочки відповідає інтересам дитини та забезпечить її виховання в умовах любові та турботи з боку обох батьків, а отже вимоги [PERSON] суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved