Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просили усунути їм перешкоди у користуванні житловим будинком № 51-А по вул. Котовського в м. Херсоні шляхом виселення відповідача із вказаного будинку. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачі є співвласниками житлового будинку № 51-А по вул. Котовського у м. Херсоні. В 2008 році відповідач вселився до спірного житлового будинку за згодою [PERSON] Враховуючи те, що відповідач вселився та зареєструвався у належному їм на праві спільної часткової власності житловому будинку без згоди всіх співвласників і на теперішній час у них виникла потреба у використанні житлового будинку для власних потреб, позивачі просили усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, шляхом виселення [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. У судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав суду свої письмові заперечення. Пояснив суду, що [PERSON] сам його запросив проживати з ним, тривалий час вони проживали як члени сімї та вели спільний бюджет. Відповідач постійно допомагав позивачу матеріально та піклувався про нього. Ніяких попереджень про виселення він не отримував, тому вважає вимоги безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить 208/300 частини житлового будинку № 51-А по вул. Котовського в м. Херсоні. [PERSON] та [PERSON] є власниками по 46/300 частин вказаного житлового будинку. Зазначений житловий будинок не був розділений у натурі між співвласниками, в ньому постійно проживав і проживає [PERSON]. Інші позивачі [PERSON] та [PERSON] на час розгляду справи в спірному будинку не проживають. За поясненнями позивачів до вказаного будинку вселились син [PERSON] [PERSON] та його онук [PERSON]. У 2008 році відповідач [PERSON] з дозволу [PERSON]М вселився до житлового будинку, зареєструвався у спірному будинку та проживає в ньому на час розгляду справи. За інформацією Другої Херсонської державної нотаріальної контори від імені [PERSON] на імя [PERSON] 01.08.2007 року складався заповіт, який 10.03.2011 року був скасований [PERSON] Будь-яких спадкових договорів між вказаними особами не укладалось. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 18.11.2014 року у справі 668/10788/14ц відмовлено в задоволені позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення зі спірного житлового будинку. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 25.08.2015 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалюючи рішення у справі №668/10788/14ц, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що відповідач був вселений і проживає в спірному житловому будинку як наймач і виселити його можна лише на підставі положень ЖК України, зокрема на підставі ст. 168 ЖК України, попередивши наймача за три місяці про наступне розірвання договору. Згідно матеріалів справи відповідача було попереджено про необхідність виселення листом від 07.08.2015 року, який був відправлений 03.09.2015 року і отриманий відповідачем особисто 04.09.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення та інформацією Херсонської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта». Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно вимог ч. 3 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Статтею 169 ЖК України визначено, що у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобовязані звільнити жиле приміщення, а в разі відмови підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. За наведених обставин суд дійшов висновку, що належними та допустими доказами було доведено те, що жиле приміщення, займане відповідачем, необхідне для проживання позивачів та членів їх сім'ї. Відповідач був належним чином повідомлений про необхідність звільнення житлового приміщення за три місяці до звернення позивачів з цим позовом до суду, від так договір найму був розірваний після спливу трьох місяців. Отже, позивачі набули право звернення до суду із вказаними вимогами у встановлений законом спосіб і довели обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Разом з тим, вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням не підлягають задоволенню. Оскільки позивачі не довели суду, що діями відповідача їм чиняться перешкоди в користуванні їх власністю. Крім того, ці вимоги вже були предметом судового розгляду і судові інстанції визнали їх необґрунтованими. За наведених обставин позов підлягає частково задоволенню.

Outcome: partial