Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 16 листопада 2013 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі однієї третьої частини його заробітку (доходу) але не менше ніж, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із заробітку відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечує про стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі однієї четвертої частини його заробітку доходу до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді 06 грудня 2018 року відкрито провадження у справі. Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2013 року. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої згідно свідоцтва про народження дитини є відповідач. Дитина проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання Управління з питань місця проживання Хмельницької міської ради за № 13535 про склад сім'ї та утримується нею, чого не заперечує відповідач. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання доньки, то кошти на утримання дитини (аліменти) присуджує суд. Відповідно до положень частини 1 статі 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, однак відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні саме такого розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи, не працює, хоча не заперечує, що має деякі заробітки, інших утриманців не має.. При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до вимог закону розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Проте, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача та стягнення аліментів у розмірі однієї третьої частини заробітку відповідача, оскільки підстав для визначення такого розміру аліментів немає. При призначенні аліментів у такому розмірі суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 704,80 грн., від сплати якого позивач звільнена, отже, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, його слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial