Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Оболонського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначає, що в межах виконавчого провадження виносилась постанова № 647/1 від 04.07.2001 року про накладення арешту на належне йому все майно, однак на виконанні у Оболонського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) вказане провадження відсутнє та знищене за закінченням встановленого терміну зберігання. Листом від 21.02.2020 року позивач звертався до Оболонського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна, однак йому було повідомлено, що відсутні правові підстави для зняття арешту з майна, оскільки матеріали виконавчих проваджень знищенні. Оскільки внаслідок відсутності виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно [PERSON] , неможливо вирішити питання про скасування постанови державного виконавця, якою цей арешт було накладено, а також те, що арешт перешкоджає розпоряджатися належним позивачеві майном, [PERSON] просить суд звільнити його майно з під арешту, накладного указаною постановою державного виконавця. [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначає, що позов підтримує в повному обсязі. Представник Оболонського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) у судове засідання не з`явився, подавши письмові пояснення, в яких просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника, ухвалити справедливе, законне та обґрунтоване рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Мінського районного управління юстиції у м. Києві Сом Л.М. від 04.07.2001 року № 647/1 в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Мінського районного суду міста Києва від 21.06.2000 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримкання дочки [PERSON] , [INFO] , накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] із забороною здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] . За інформацією інформації з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на все майно [PERSON] 21.10.2004 року 11:38:40 № 1398328 Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою (архівний запис) накладено арешт на підставі постанови районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції за № 647/1 від 04.07.2001 року. Листом Оболонського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 18.03.2020 року повідомлено про те, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, після закінчення яких виконавче провадження підлягає знищенню; у відділі відсутні матеріали виконавчих проваджень, на підставі яких винесено постанову про арешт майна № 647/1 від 04.07.2001 року, у зв`язку із чим, у відділі відсутні правові підстави для зняття арешту з майна. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено відсутність доказів, які зобов`язання в межах якого приватним виконавцем накладався арешт на майно [PERSON] припинено, закриваючи виконавче провадження державний виконавець не зняв накладений в межах цього виконавчого провадження арешт, що позбавляє позивача можливості захистити своє право у інший спосіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved