Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду зі названим позовом у якому просив стягнути з відповідача заборговананість за договором про надання споживчого кредиту від 21 серпня 2013 року № 2005346272 у розмірі 66 859 грн. 91 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 668 грн. 60 коп. Свої позовні вимоги обгрунтовуав тим, що 21 серпня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2005346272, згідно якого Банк надавав відповідачу кредит у розмірі 52 000 грн., з відсотковою ставкою у розмірі 15 % річних, а [PERSON] в свою чергу зобов'язувалася повністю повернути суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором. Пунктом 3.6 даного договору сторонами було погоджено, що Банк має право відступити повністю або частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі. Згідно договору факторингу від 21 липня 2014 року № 21/07/2014 ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за договором від 21 серпня 2013 року № 2005346272. Позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, порушивши умови договору, в результаті чого виникла заборгованість. Станом на 15 грудня 2014 року заборгованість складає 66 859 грн. 91 коп. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Згідно частини 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2005346272, згідно якого Банк надавав відповідачу кредит у розмірі 52 000 грн., з відсотковою ставкою у розмірі 15 % річних, а [PERSON] в свою чергу зобов'язувалася повністю повернути суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором. Пунктом 3.6 даного договору сторонами було погоджено, що Банк має право відступити повністю або частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі (а.с.4-6). 21 липня 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір факторингу № 21/07/2014, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за договором від 21 серпня 2013 року № 2005346272 до боржника [PERSON] (а.с. 18-21). Факт надання грошових коштів відповідачу підтверджується випискою по особовому рахунку з якого вбачається, що 21 серпня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 52 000 грн. (а.с. 42). Проте відповідач порушила свої договірні зобов'язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості. Загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15 грудня 2014 року заборгованість складає 66 859 грн. 91 коп. і складається із: · Залишок заборгованості за кредитним договором - 52 000 грн. 00 коп.; · Сума несплачених відсотків за користування кредитом - 6 449 грн. 54 коп.; · Сума комісії за кредитом - 8 410 грн. 37 коп. (а.с. 14). Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України жодних доказів щодо недостовірних даних у розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. 24 липня 2014 року позивачем на адресу суду направлялося повідомлення щодо необхідності сплати заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування договором (а.с. 11). Однак, відповідачем не було вчинено жлодних дій, які б свідчили по намір відповідача сплатити забогованості у добровільному порядку. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі статті 203 ЦК України Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 статті 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу, одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до частини 1 статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем було надано відповідачу кредитний ліміт на підставі кредитної лінії, тариф обслуговування платіжної картки був встановлений за домовленістю сторін, Кредитна угода, підписана як позивачем так і відповідачем. З усіма умовами банку щодо надання коштів відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом на відповідних документах. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача - захисту. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача по справі на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 668 грн. 60 коп.

Outcome: approved