Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що в подружжя зовсім протилежні погляди на шлюб та сім`ю, тому подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки немає. До того ж, відповідач вже перебуває у відносинах з іншою жінкою. Від шлюбу мають повнолітню дочку. Ухвалою судді від 16.12.2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. В судове засіданні позивач не з`явилася, проте подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги до відповідача підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав, та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку із карантинними заходами та обмеженнями. Позовні вимоги визнає, та вважає, що примирення та відновлення нормальних сімейних відносин між ними неможливе, тому просить позовні вимоги задовольнити. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Так, згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Згідно із ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України та п. 12\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України \~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом об`єктивно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 14.07.2018 року Деражнянським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено актовий запис №37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.07.2018 року. В обґрунтування позову позивач стверджує, що з відповідачем зовсім протилежні погляди на шлюб та сім`ю, в подружжя відсутня взаємоповага та взаєморозуміння, а тому збереження такого шлюбу є неможливе. Судом приймаються до уваги такі доводи, оскільки вони не заперечуються відповідачем і будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування ним не подано. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач також просить позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає, що примирення між ними є неможливе. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому не вбачає підстав для вжиття заходів щодо їх примирення . З огляду на наведене, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 280-289 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, про причини неявки не повідомив та відзиву на позов не подав,

Outcome: approved