Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 14 жовтня 1999 року Ладижинським відділом РАГС Тростянецького району Вінницької області, актовий запис №133. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що за час спільного проживання в шлюбі у них народилось двоє дітей, дочка [PERSON] , 1999 року народження та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обов`язки та ведення спільного господарства. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Подальше спільне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На даний час сторони шлюбних стосунків не підтримують. Ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 04 листопада 2020 року ухвалою суду сторонам було надано строк на примирення тривалістю три місяці. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 10.03.2021 через канцелярію суду надійшла заява позивача, в якій вона просить розгляд справи проводити без її присутності, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Від стягнення понесених судових витрат відмовляється. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 02.02.2021 на адресу суду надійшла заява відповідача, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позов визнає та погоджується на розлучення. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 жовтня 1999 року Ладажинським відділом РАГС Тростянецького району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 жовтня 1999 року в Ладижинському відділі державної реєстрації актів громадянського стану Тростянецького району Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис №133, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с. 7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.06.2003 (а.с.9). Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Відповідач вказує, що позов підтримує та погоджується на розлучення. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved