Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

У грудні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (надалі по тексту - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач), у якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 55 744,34 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.02.2015 року по вул. Горького в м. Києві, водієм [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] здійснено ДТП з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] ДТП мала місце з вини відповідача. Автомобіль «FORD» д.н.з. [NUMBER] був застрахований позивачем, тому ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було здійснено страхове відшкодування в розмірі 105 744,34 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс». Відповідно до умов полісу, ліміт страхової відповідальності ПрАТ «Європейський страховий альянс» становить 50 000,00 грн. Враховуючи те, що розмір заподіяних відповідачем збитків, перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом №АІ/6396348, позивач, посилаючись на норми ст.ст. 993, 1166, 1187 та 1194 ЦК України, просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 55 744,34 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. від 24.01.2018 року відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди. 08.11.2018 року вказану цивільну справу було передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А., а ухвалою судді від 09.11.2018 року призначено спрощене позовне провадження по даній цивільній справі для розгляду справи по суті без повідомлення (виклику) сторін. Копію вказаної ухвали разом із копією позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, між тим, конверт повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується довідкою Форми 2. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В'ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Отже, у встановлений судом в ухвалі від 09.11.2018 року строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 22.02.2015 року о 14 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Горького, водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції, наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який від удару відкинуло на автомобіль [NUMBER], що призвело до пошкодження всіх транспортних засобів. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п. 13.1, 2.3 б Правил дорожнього руху України. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2015 року була встановлена вина у вчиненні вказаного ДТП за відповідачем [PERSON] (а.с. 37). У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Автомобіль «FORD» д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності ТОВ «Перша лізингова компанія» отримав механічні пошкодження. Судом достовірно встановлено, що позивачем було сплачено страхове відшкодування у розмірі 105 744,34 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6095 від 20.07.2015 року (а.с. 68). Отже вищезазначена ДТП мала місце під час дії договору страхування, укладеного між позивачем та ТОВ «Перша лізингова компанія». Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України; п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги (регресу), яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс». Відповідно до умов полісу АІ №6396348, ліміт страхової відповідальності ПрАТ «Європейський страховий альянс» за майнову шкоду становить 50 000,00 грн. (а.с. 33). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю та стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі по 55 744,34 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1 600,00 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved