Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 14 лютого 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери, погляди на життя та сімейні стосунки, втратили почуття любові та поваги один до одного. Протягом останніх двох років не проживають. Подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що їх шлюб існує лише формально і тому має бути розірваний. У судове засідання сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 29 січня 2014 року [PERSON] підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить розглядати справу без її участі (а.с.13). Зі змісту заяви [PERSON] від 29 січня 2014 року вбачається, що він визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі (а.с. 14). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 14 лютого 2009 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 1, видане виконкомом Пологівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved