Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У жовтні 2006 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі по тексту КП «ХТМ») звернулося у суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості опалення та гарячу воду в сумі 5176,76 грн. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2006 року позову КП «ХТМ» задоволений. Стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП «ХТМ» заборгованість за опалення і гарячу воду в сумі 5176,76 грн. за період з 01 серпня 2001 року по 31 серпня 2006 року, а також стягнуто солідарно з відповідачів на користь держави державне мито у розмірі 51 грн., стягнуто солідарно з відповідачів на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. 16 січня 2017 року [PERSON] подала заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2006 року по цивільній справі за позовом КП «ХТМ» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання залишено без задоволення. Не погодившись з заочним рішенням, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову КП «ХТМ» відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та неповне зясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема зазначала, що позивачем розраховано суму позовних вимог з порушенням строку позовної давності. Крім того судом першої інстанції неповно зясовано обставини справи, що призвело до неправильного розрахунку суми боргу, оскільки у відповідача не існує заборгованості перед позивачем за надані послуги за період з 01 серпня 2001 року по 31 серпня 2006 року. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які право відносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Апеляційний суд вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Задовольняючи позовні вимоги КП «ХТМ», суд першої інстанції виходив з положень статей 64, 67 ЖК України, Правил надання населенню послуг з водопостачання, теплопостачання і водовідводу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1497 від 30 грудня 1997 року зі змінами, та вважав, що споживач зобовязаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги. Однак з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується в повному обсязі. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є наймачем ізольованої трикімнатної квартири [ADDRESS], разом з нею у цьому жилому приміщенні зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зазначені особи є споживачами послуг з опалення та теплопостачання. На час розгляду справи апеляційним судом відповідач [PERSON] помер 15 вересня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 454121 (а.с. 37). Позивач звернувся у суд із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги за опалення і гарячу воду за період з 01 серпня 2001 року по 31 серпня 2006 року. З відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу за адресою: [ADDRESS], вбачається, що за період з серпня 2001 року по серпень 2006 року заборгованості за опалення та підігрів води за вказаним особовим рахунком не існує (а.с. 55, 56).. Належних доказів, які б спростовували надані відповідачем докази щодо відсутності заборгованості за вказаний у позовній заяві період позивачем суду не надано. Відповідно до вимог статей 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд, за наслідками розгляду апеляційної скарги та відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовляє у задоволенні позовних вимог КП «ХТМ» у повному обсязі з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 309 ЦПК України.

Outcome: dismissed