Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги обґрунтовув тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, [PERSON], 91, кадастровий номер 3222485901:01:034:0070, площею 0.0508 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 10 серпня 2010 року райвідділом земельних ресурсів Києво-Святошинського району був виданий державний акт на вказану земельну ділянку, а 31 липня 2015 року здійснено реєстрацію у Державному земельному кадастрі. Однак, державний акт на земельну ділянку був втрачений. Отримати дублікат або належним чином завірену копію позивач не має можливості у звязку з відсутністю другого екземпляру в архівах управління Держгеокадастру у Києво-Святошинського району Київської області. Відсутність державного акту на право власності на земельну ділянку позбавляє позивача права розпоряджатись та належним чином зареєструвати право власності на земельну ділянку. Просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, [PERSON], 91, кадастровий номер 3222485901:01:034:0070, площею 0.0508 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач в судове засідання не зявився. Про час, день та місце слухання справи повідомлений. Направив до суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи не надсилав. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи не надсилав. Третя особа управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи не надсилав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. При цьому, за ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Відповідно до відомостей, що містяться у програмному комплексі «Національна кадастрова система» земельна ділянка, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, [PERSON], 91, кадастровий номер 3222485901:01:034:0070, площею 0.0508 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить позивачу на праві власності. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18 липня 2016 року №НВ-8000324532016 за [PERSON] зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, виготовленого ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Згідно документації із землеустрою земельна ділянка з кадастровим номером 3222485901:01:034:0070, була утворена шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3222485901:01:034:0026. Право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3222485901:01:034:0026 підтверджується державним актом, копія якого знаходиться в матеріалах документації із землеустрою щодо її поділу. Однак, в Головному управлінні Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області відомості щодо реєстрації та видачі державного акту на утворену в результаті поділу земельну ділянку з кадастровим номером 3222485901:01:034:0070, площею 0,0508 га - відсутня. 27 вересня 2015 року за заявою позивача у газеті Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради «Трибуна Петропавлівської Борщагівки» було розміщено оголошення: «...Втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3222485901:01:034:0070, що находиться в селі Петропавлівська Борщагівка, вул. Зої Космодем'янської, 91, Києво- Святошинського району, Київської області на імя - [PERSON], виданий райвідділом земельних ресурсів Києво-Святошинського району 10.08.2010 року, вважати недійсним...». 03 березня 2016 року позивач звернувся із заявою до Управління Держгеокадастру у Києво- Святошинському районі Київської області стосовно видачі належним чином завіреної копії державного акту на право власності на земельну ділянку. Як вбачається з листа Управління Держгеокадастру Києво-Святошинського району Київської області від 21 березня 2016 року №90/6-16 вбачається, що за результатами пошуку на підставі матеріалів наявних та зафіксованих під час інвентаризації архіву, державний акт на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, [PERSON], 91, кадастровий номер 3222485901:01:034:0070, площею 0.0508 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не виявлено. Відсутність державного акту на право власності на земельну ділянку позбавляє позивача права розпоряджатись та належним чином зареєструвати право власності на земельну ділянку. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно дост.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не оборонені законом. Згідно ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебути піл особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно ст. 374 ч.1 та ч.4 ЦК України, суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його І т іза власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі IIз угати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Також слід зазначити що, пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року суд акцентував увагу на Рішення Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 року у справі «Stretch v. United Kingdom» («Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії»), виходячи зі змісту пунктів 32-35 якого звертаючись із заявою до уповноважених органів та, виконуючі визначені чинним законодавством умови, та, дотримуючись відповідного порядку, позивач мав право очікувати про набуття майнового права в значенні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції. У вказаному рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчиненні з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та відповідно відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції. Оскільки, іншим чином, ніж в судовому порядку, визначити право власності за позивачем на земельну ділянку неможливо, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, на підставі статей 328, 374, 392 ЦК України та

Outcome: approved