Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

У грудні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №95» «8 Марта» м. Дніпра, Дніпровської міської ради, де третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначивши, що батько позивача - [PERSON] був членом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №95» «8 Марта» м. Дніпра. За життя ним у повному обсязі було сплачено вартість кооперативної квартири [ADDRESS]. Крім того, позивачка постійно проживала за вищезазначеною адресою. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої також входить квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його донька [PERSON]. Позивачка звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори від 14 червня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на момент смерті спадкодавця, право власності на зазначене спадкове майно у померлого [PERSON] не виникло. На підставі викладеного, позивач просить суд встановити факт належності [PERSON] станом на [INFO], тобто на день його смерті, квартири [ADDRESS] загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., яка складається з - коридору площею 8,2 кв.м., туалету площею - 1,0 кв.м., ванної кімнати площею 2,2 кв.м., кухні площею - 5,8 кв.м., житлової кімнати площею - 9,6 кв.м., кладової площею 0,3 кв.м., кладової площею - 0,5 кв.м., житлової кімнати площею 18,4 кв.м., житлової кімнати площею - 13,1 кв.м., кладової площею - 0,9 кв.м., балкону площею - 0,7 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., яка складається з - коридору площею 8,2 кв.м., туалету площею - 1,0 кв.м., ванна кімната площею2,2 кв.м., кухня площею - 5,8 кв.м., житлова кімната площею - 9,6 кв.м., кладова площею 0,3 кв.м., кладова площею - 0,5 кв.м., житлова кімната площею 18,4 кв.м., житлова кімната площею - 13,1 кв.м., кладова площею - 0,9 кв.м., балкон площею - 0,7 кв.м. Ухвалою суду від 25.01.2018 до участі у справі в якості співвідповідача залучено Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №95» «8 Марта» м. Дніпра. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. В судове засідання позивач не з'явилася, представником позивача надано заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача - Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №95» «8 Марта» м. Дніпра у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, до суду надано клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Представник відповідача - Дніпровської міської ради у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, надавши заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, до суду надано заяву з прохання слухати справи у їх відсутність та вирішення справи на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Судом встановлено, що [PERSON] був членом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №95» «8 Марта» м. Дніпра. Відповідно до довідки Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №95» «8 Марта» м. Дніпра вартість кооперативної квартири [ADDRESS] сплачена у повному обсязі [PERSON] (а.с.18). Таким чином, оскільки [PERSON] було сплачено вартість квартири, то він став її власником. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, наявного в матеріалах справи. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої також входить квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його донька [PERSON]. Позивачка звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори від 14 червня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на момент смерті спадкодавця, право власності на зазначене спадкове майно у померлого [PERSON] не виникло. У абз. 2 п. 8 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Отже після смерті [PERSON] квартира [ADDRESS] належить спадкоємцеві [PERSON]. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині визнання за нею право власності є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, а тому слід визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., яка складається з - коридору площею 8,2 кв.м., туалету площею - 1,0 кв.м., ванна кімната площею2,2 кв.м., кухня площею - 5,8 кв.м., житлова кімната площею - 9,6 кв.м., кладова площею 0,3 кв.м., кладова площею - 0,5 кв.м., житлова кімната площею 18,4 кв.м., житлова кімната площею - 13,1 кв.м., кладова площею - 0,9 кв.м., балкон площею - 0,7 кв.м. Що стосується позовних вимог щодо встановлення факту належності [PERSON] на день його смерті квартири [ADDRESS], то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦП України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Крім того, виплативши в повному обсязі вартість квартири за своє життя, [PERSON] набув право власності на квартиру відповідно до норм законодавства, чинного на момент виникнення правовідносин. Таким чином, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, суд враховує клопотання позивача щодо віднесення судових витрат на її рахунок, а тому судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: partial