Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з відповідачки суму боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 10\~178 грн. 81 коп., та судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 01 квітня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 3402011 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області згідно якого, енергопостачальна компанія зобовязана була постачати електричну енергію до квартири споживача та отримувати оплату від нього за використану електроенергію згідно тарифів, що діяли на момент користування. Всупереч вимог договору оплата за електричну енергію здійснювалася боржником не в повному обсязі, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.05.2011 року по 12.04.2012 року у розмірі 10\~178 грн. 81 коп. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені у позові. Відповідачка у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач електричної енергії зобовязаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та правил. Згідно пункту 20 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. У судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 2007 року між публічним акціонерним товариством ДТЕК «Дніпрообленерго» та [PERSON] було укладено договір № 3402011 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області згідно якого, енергопостачальна компанія зобовязана була постачати електричну енергію до квартири споживача та отримувати оплату від нього за використану електроенергію згідно тарифів, що діяли на момент користування. Однак, всупереч умовам договору та правилам, оплата за електричну енергію відповідачкою здійснювалася не в повному обсязі, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.05.2011 року по 12.04.2015 року у розмірі 10\~178 грн. 81 коп. Енергопостачальною компанією надсилались повідомлення про існуючу заборгованість, але боржниця від сплати ухиляється. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, згідно звичаїв ділового обороту та іншим вимог. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК «Дніпрообленерго» необхідно стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 10\~178 грн. 81 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути судовий збір за подачу позову в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved