Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Відділу виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ківерцівському районі Волинської області про перерахунок розміру відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з каліцтвом та стягнення недоплачених сум. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що вона працювала телятницею у колгоспі «Світанок» Ківерцівського району Волинської області. 30 вересня 1992 року під час виконання трудових обов'язків отримала травму на виробництві, в результаті якої за рішенням МСЕК їй було встановлено 80 відсотків втрати професійної працездатності. У жовтні 1999 року їй було встановлено 3-ю групу інвалідності з встановленням 40 відсотків втрати професійної працездатності. При передачі справи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ківерцівському районі Волинської області розмір щомісячної виплати відшкодування її втраченого заробітку з раніше отримуваного в сумі 147 грн. зменшився до 45 грн.52 коп. і виплачується Фондом в такому ж розмірі з врахуванням індексації. Не погоджуючись із зазначеним розміром відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, покликаючись на те, що вона працювала на двох групах телят, просить зобов'язати відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ківерцівському районі Волинської області провести перерахунок розміру відшкодування втраченого заробітку починаючи з 2001 року і до дня звернення до суду, з розрахунку, що розмір щомісячної виплати відшкодування її втраченого заробітку складає 147 грн. Стягнути з відповідача визначену за результатами перерахунку суму страхових виплат з врахуванням фактично отриманого відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з каліцтвом. Ухвалою суду від 22.01.2016 року за клопотанням сторони відповідача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, залучено Управління Держпраці у Волинській області. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, давши пояснення за обставинами, викладеними в позові. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з каліцтвом в розмірі 147 грн. щомісячно, починаючи з 2001 року. Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Ківерцівському районі Волинської області позов не визнала, посилаючись на те, що у відповідності із Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які призвели до втрати працездатності» Фонд продовжує виплати, які призначені роботодавцями станом на 01.07.2001 року, проводить перерахування тільки у відповідності зі ст. 29 Закону, тобто в разі зміни ступеню втрати професійної працездатності, а також у випадках підвищення середньої заробітної плати в галузях національної економіки. Ці перерахунки Фонд робить своєчасно. В задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.1992 року позивачка [PERSON] при виконанні трудових обов'язків (працюючи телятницею в колгоспі «Світанок» Ківерцівського району Волинської області) отримала виробничу травму, про що був складений акт по формі Н-1. У зв'язку з цією травмою 6.08.1996 року їй було встановлено 80 % втрати професійної працездатності. З 05.10.1999 року втрата працездатності складала 40 %. З 01.01.2004 року Луцькою міжрайонною МСЕК [PERSON] встановлено 80 % втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності від трудового каліцтва. З 14.07.2014 року втрата професійної працездатності становить 85 %, позивачці встановлена перша група інвалідності безстроково. З досліджених судом матеріалів особової справи [PERSON], як потерпілої на виробництві, встановлено, що особова справа позивачки була 12.02.2002 року згідно акту прийому-передачі за № 88 передана до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ківерцівському районі для продовження раніше призначених страхових виплат. З наявної в особовій справі довідки СГВК «Світанок» розмір втраченого заробітку станом на 01.07.2001 року становив 45 грн.52 коп. Згідно постанови відділення Фонду від 18.02.2002 року за № 211 [PERSON] продовжено раніше призначену щомісячну страхову виплату в розмірі 45 грн. 52 коп. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-XIV, оскільки в силу ч. 2 ст. 2 Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону. У відповідності до вимог ст. 29 Закону, якою передбачено перерахування сум щомісячних страхових виплат у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності, зміни складу сім'ї потерпілого, підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством, а також зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними органу виконавчої влади з питань статистики, Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ківерцівському районі проводились перерахування щомісячних страхових виплат [PERSON] у зв'язку зі зростанням у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки (постанови від 19.03.2003р., 23.03.2004р., 10.03.2005р., 06.02.2006р., 17.03.2006р., 17.03.2007р., 07.04.2008р., 08.04.2009р., 18.04.2010р., 25.05.2011р., 28.03.2012р., 18.04.2012 р., 28.09.2012р., 29.03.2013р., 07.08.2014р., 30.01.2015 р. Згідно постанов Фонду від 23.03.2004 р. № 211Г та 30.01.2015 р. № 0306/211/27 [PERSON] проведено перерахування страхових виплат у зв'язку зі зміною ступеня втрати професійної працездатності. Суд не приймає до уваги і вважає їх не належними доказами надані позивачем у підтвердження заявлених вимог копії довідки СГВК «Світанок» про доплату втрати працездатності у зв'язку з травмою на виробництві (а.с.13) та копію довідки про розмір втраченого заробітку (а.с.14), де сума відшкодування втраченого заробітку зазначена в розмірі 147 грн., оскільки зазначені докази в супереч вимог ст. 64 ЦПК України не є оригіналами, у них відсутні дата видачі, підпис керівника СГВК «Світанок», назва установи , у яку вони подавались, та відповідно до особової справи [PERSON], що знаходиться у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ківерцівському районі, вищевказані довідки не подавались СГВК «Світанок» до Фонду для продовження раніше призначеної страхової виплати. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Врахувавши норми чинного законодавства, які регулюють відносини загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності, та обставини справи, суд вважає, що позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надано доказів на підтвердження заявлених вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed