Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу за спільні кошти подружжя придбано квартиру [ADDRESS] , яку в добровільному порядку поділити не змогли. Ухвалою суду від 24.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Зобов`язано [PERSON] надати суду для огляду в судовому засіданні, оригінал договору про сплату пайових внесків у ОКЖБК «Атлант8» № 2/63 від 26.04.2017 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні подала заяву про визнання позову та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача підтримала позицію відповідача та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що в період з 08.06.2003 року по 29.05.2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (на 4-6 а.с.). Під час шлюбу сторони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] (на 10 а.с.). Відповідно до 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 2725,68 грн судового збору та 600 грн в якості понесених судових витрат (оплата роботи експерта щодо оцінки майна), всього 3325,68 грн. Крім того згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50% сплаченого судового збору, що складає 2725,68 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved