Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме спільного проживання зі своїм батьком [PERSON] з квітня 2014 року по день його смерті за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування заяви вказав, що померлий [INFO] [PERSON] був його батьком. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2.31 га. Зазначає, що на момент смерті батько був зареєстрований в с. Жабинці Новоушицького району, однак фактично проживав у заявника у м. Бар Вінницької області з квітня 2014 року, тому вважає себе таким, що прийняв спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України. Будучи спадкоємцем за законом, заявник вирішив реалізувати свої спадкові права та звернувся до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте йому було відмовлено у зв`язку з неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому звернувся до суду. Заявник та його представник - адвокат Соловей О.В. у вступному слові заяву підтримали з підстав, викладених у позові та додали, що заявник є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця. Також представник заявника уточнив вимоги та просив установити факт постійного спільного проживання заявника та його батька на час смерті останнього. Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти заяви не заперечила. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 21 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та виклик свідків, в порядку статті 294 ЦПК України, суд витребував у Новоушицької селищної ради Хмельницької області інформацію про фактичне місце проживання спадкодавця в період з 01 квітня 2014 року по [INFO] . Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( арк.спр.7). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (арк.спр.6). Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №002628 від 15 грудня 2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2.31 га, розташованої на території Заміхівської сільської ради (арк.спр.8). Заявнику нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті [INFO] [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спільного проживання з померлим, про що свідчить постанова від 16 грудня 2020 року (арк.спр.9). Також суд установив, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Зареєстрованим місцем проживання заявника [PERSON] є [ADDRESS] . Однак з довідки №712, виданої КП «БАР-БЛАГОУСТРІЙ» та акта обстеження фактичного проживання від 22 вересня 2020 року, вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] з 15 лютого 2012 року (арк.спр.10,11). Даними довідки №838 підтверджується, що спадкодавець [PERSON] , на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.12). Згідно з наданою заінтересованою особою суду інформацією щодо фактичного місця проживання спадкодавця [PERSON] , вбачається, що останній проживав по [ADDRESS] , однак коли почав хворіти його до себе забрав син [PERSON] . Показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] підтвержується, що вони є сусідами заявника у м. Бар. Навесні 2014 року [PERSON] забрав до себе у [ADDRESS] свого батька, оскільки він переніс інсульт і потребував догляду, де проживав до дня своєї смерті у 2015 році. Показаннями свідка [PERSON] підтверджується, що він був сусідом спадкодавця [PERSON] у с. Жабинці, коли батько заявника захворів його син [PERSON] забрав його до себе у м. Бар, де останній проживав до дня смерті. Мотиви з яких виходить суд та застосуванні норми права Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свою заяву [PERSON] вказав, що є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , що було встановлено судом під час розгляду справи, заяву про прийняття спадщини після смерті останнього у визначений законом строк не подавав, проте вважає себе таким, що прийняв спадщину в силу постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті. Наявні у справі докази свідчать про підставність заявлених вимог, оскільки суд установив, що заявник [PERSON] проживав разом зі своїм батьком [PERSON] по [ADDRESS] в період з квітня 2014 року по 21 травня 2015 року. Таким чином з огляду на викладене, варто зазначити, що відсутність єдиного зареєстрованого місця проживання спадкоємця та спадкодавця не може бути доказом того, що останні не проживали постійно разом на момент смерті спадкодавця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] з квітня 2014 року по день його смерті за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення даного юридичного факту є реалізація спадкових прав заявником після смерті [PERSON] . Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved