Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

У грудні 2017 року позивач - Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. В обґрунтування зазначили, що [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: вул. Театральна, 3/38 з 14 жовтня 2008 року по 31 травня 2015 року перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська та отримував пенсію в разі втрати годувальника за померлого батька - [PERSON], який помер 09-13 жовтня 2008 року, до досягнення ним 18 річного віку. 02.09.2014 року відповідач надав до управління заяву про подовження виплати пенсії, довідку № 294 від 02.09.2014 про навчання в Вищому професійному училищі № 17 з 01.09.2014 року з терміном закінчення навчання 30.06.2016 року та заяву про відкриття поточного рахунку в «Приватбанку» для зарахування пенсії. Виплата пенсії була подовжена по 31.08.2015 року. 02.06.2015 року [PERSON] звернувся до управління та надав довідку № 253 від 28.05.2015 року про припинення навчання 27.11.2014 року (наказ про відрахування 40-ВУДЗ від 27.11.2014), в звязку з чим виплату пенсії було припинено з 01.06.2015 року. Таким чином виникла переплата пенсії в сумі 5 994,00 грн. за період з 01.12.2014 року по 31.05.2015 року. Відповідач 02.06.2015 року надав заяву про визнання переотриманих коштів і зобовязався повернути переотримані кошти на рахунок управління. На рахунок управління [PERSON] було повернуто кошти: в червні 2015 року 3 000,00 грн., в листопаді 2015 року 400,00 грн. Працівниками відділу на домашню адресу Відповідача неодноразово надсилались листи з пропозицією повернути залишок переплати в добровільному порядку. Листи залишились без уваги. Таким чином, виник неутримуваний залишок переплати в розмірі 2 594,00 грн. за період з 01.12.2014 по 31.05.2015, який управління не має можливості стягнути самостійно в звязку з припиненням виплати пенсії. Враховуючи викладене, вбачається недобросовісність відповідача, тому незаконно отримані грошові кошти повинні бути повернуті позивачу у повному обсязі. У звязку з викладеним позивач звертається до суду з даним позовом і просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі грошові кошти, отримані без достатньої правової підстави у сумі 2\~594,00 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2018 року до участі у справі було залучено правонаступника первісного позивача [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року), з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати - пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, правонаступником якого є Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, яке на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 21 грудня 2016 року «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» було перейменовано у Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, та отримував пенсію у звязку із втратою годувальника на підставі ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», до досягнення ним 18-річного віку. 02 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про продовження йому виплати пенсії на підставі положень п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки він навчається у Вищому професійному училищі № 17 з 01 вересня 2014 року, термін закінчення навчання 30 червня 2016 року, на підтвердження чого надав Довідку № 294 від 02 вересня 2014 року, видану Вищим професійним училищем № 17 (а.с. 4). Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» закріплено, що право на отримання пенсії в разі втрати годувальника мають діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. На підставі наданої [PERSON] довідки № 294 від 02 вересня 2014 року позивачем відповідачу було продовжено виплату пенсії у звязку із втратою годувальника. У червні 2015 року [PERSON] надав позивачу довідку № 253 від 28 травня 2015 року, видану Вищим професійним училищем № 17, з якої вбачається, що 27 листопада 2014 року [PERSON] був відрахований з Вищого професійного училища № 17 до закінчення навчання (наказ про відрахування № 40-ВУДЗ від 27.11.2014 року) (а.с. 5). При цьому, за період з 01 грудня 2014 року по 31 травня 2015 року, тобто після припинення відповідачем навчання у Вищому професійному училищі № 17, [PERSON] було безпідставно виплачено пенсію у звязку із втратою годувальника у сумі 5\~994,00 грн., що підтверджується Довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 06 грудня 2017 року (а.с. 3). [PERSON] був повідомлений про те, що після припинення ним 27 листопада 2014 року навчання у Вищому професійному училищі № 17 виплата пенсії йому законодавством України не передбачена. Суму переотриманих пенсійних виплат за період з 01 грудня 2014 року по 31 травня 2015 року у розмірі 5\~994,00 грн. [PERSON] зобовязався повернути на розрахунковий рахунок пенсійного фонду, що підтверджується заявою [PERSON] від 02 червня 2015 року (а.с. 6). У позовній заяві позивачем зазначено, що у квітні та листопаді 2015 року відповідачем на рахунок позивача було повернуто частину переотриманих пенсійних виплат за період з 01 грудня 20014 року по 31 травня 2015 року, виплачених позивачем відповідачу, на загальну суму 3\~400,00 грн. При цьому, залишок неповернутої відповідачем суми пенсійних виплат становить 2\~594,00 грн., які відповідач в добровільному порядку не повертає. Вказані обставини визнавалися відповідачем, а тому доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною 1\~ст.1213 ЦК України\~визначено, що особа, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до змісту\~статті 177 ЦК України\~гроші є об'єктами цивільних прав. Згідно ч. 1\~ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Діючи недобросовісно та отримавши пенсію, відповідач набув право власності на неї безпідставно, та йому як власникові цих грошових коштів належить правомочності щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном, а отже і обовязок повернути вказані кошти, як безпідставно отримані. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, оцінюючи всі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги підтвердження факту того, що відповідачу була неправомірно надміру виплачена пенсія у звязку із втратою годувальника у розмірі 2\~594,00 грн. внаслідок несвоєчасного повідомлення відповідачем позивача про дострокове припинення навчання у професійно-технічному навчальному закладі, тобто внаслідок неповідомлення ним усіх обставин, які впливають на виплату пенсії, яку він на даний час добровільно не повернув, а також з урахуванням визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму грошових коштів, отриманих без достатньої правової підстави у розмірі 2\~594,00 грн. Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~\~висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1212, 1213, 1215 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved