Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Судацька державна нотаріальна контора, про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову банк зазначив, що відповідачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], якій за життя, відповідно до кредитного договору № 014/0044/74/58616 від 03 квітня 2007 року, було надано кредит в розміраі 121200,00 доларів США, у забезпечення яких між останньою та банком було укладеного договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Крим. Посилаючись на те, що до відповідачки перейшли усі права й обов'язки спадкодавця, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило позов задовольнити та зверненути стягнення на іпотечне майно. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про причини неявки суд не повідомила. Представник Судацької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю. З урахуванням змісту заяви представника позивача та дотримання розумних строків розгляду справи суд вбачає за можливе розглянути справу в тому обсязі доказів, які містяться в матеріалах справи. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України зазначено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 014/0044/74/58616 від 03 квітня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надало [PERSON] грошові кошти (кредит) у сумі 121200,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом (арк. справи 5-9). 17 квітня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/0044/74/58616 від 03 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений Судацькою державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 639, згідно умов якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Крим, яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 квітня 2007 року приватним нотаріусом Судацького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1167 (арк. справи 10-12, 13). Рішенням Судацького міського суду від 22 травня 2009 року у справі № 2-427/2009, зокрема, стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] у солідарному порядку на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредиту у сумі 839903,91 грн. (арк. справи 14-15). Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії від 02 березня 2010 року у справі № 22-ц-48-Ф/2010, зокрема, змінено спосіб виконання рішення Судацького міського суду від 22 травня 2009 року шляхом звернення стягнення на майно боржників за договором іпотеки а саме: на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] (арк. справи 16-18). Внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 014/0044/74/58616 від 03 квітня 2007 року виникла заборгованість, яка станом на [INFO] становить 2220120,11 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем (арк. справи 19-20). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. ст. 12, 33, 39, 40 цього Закону. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. справи 21). З матеріалів спадкової справи вбачаться, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] зверталася її донька - [PERSON] (арк. справи 73). При цьому, решта спадкоємців - сини померлої [PERSON], [PERSON] звернулися із заявами про відмову від спадщини (арк. справи 74, 75). Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно із ч. 1 ст. 575 цього Кодексу іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання (ст. 17 Закону України «Про іпотеку»). Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»). Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна. Частиною 1 ст. 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно з викладеним та відповідно до положень ст. 1282 ЦК України за своє життя [PERSON] була іпотекодавцем та у зв'язку з порушенням умов кредитного договору стала боржником перед позивачем, а відповідачка, як його спадкоємиця, несе відповідальність перед кредитором лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як свідчать матеріали справи, відповідачка вчинила дії на прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки підтверджені дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та ґрунтуються на законі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею витрати і документально підтверджені судові витрати в сумі 114,70 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved