Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Арбузинської районної державної адміністрації, Арбузинської державної нотаріальної контори, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер [PERSON], який все своє майно на випадок своєї смерті заповів позивачу. До складу спадкового майна ввійшло майно, яке померлий успадкував після смерті своїх батьків - матері [PERSON] і батька [PERSON] Посилаючись на те, що померлий не встиг документально переоформити спадкове майно, а також на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS] і земельну ділянку, розташовану на території Арбузинської селищної ради, позивач прохав визнати право власності на: земельну ділянку площею 6.64 га, розташовану на території Арбузинської селищної ради Миколаївської області, належну [PERSON]; земельну ділянку площею 7.28 умовних кадастрових га, належну [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) серії МК № 0131019; земельну ділянку площею 7.28 умовних кадастрових га, належну [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) серії РН № 9674880; житловий будинок з господарським спорудами [ADDRESS]; 1004 простих іменних акцій вартістю 1004 грн. згідно сертифікату серії А № 189 від 28.07.2003 року. Ухвалою суду від 4 листопада 2013 року до участі у справі в якості відповідача було залучено [PERSON]. Ухвалою суду від 11 грудня 2013 року в якості відповідача по справі було залучено Арбузинську селищну раду Миколаївської області. Ухвалою суду від 23 січня 2015 року було залишено без розгляду вимоги до Арбузинської державної нотаріальної контори, Арбузинської селищної ради Миколаївської області, Арбузинської районної державної адміністрації, [PERSON], а також позовні вимоги про визнання права власності на 1004 простих іменних акцій вартістю 1004 грн. згідно сертифікату від 28.07.2003 року, земельну ділянку площею 6.64 га, яка належала померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності, вимоги про скасування права власності на земельні ділянки, надані [PERSON] і про недійсність актів, виданих на ім'я [PERSON] У ході слухання справи позивач неодноразово уточнював та доповнив свої вимоги та остаточно прохав визнати за ним право власності на: 2/3 частини земельної ділянки площею 7.28 умовних кадастрових га, належної [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) серії МК № 0131019; земельну ділянку площею 7.28 умовних кадастрових га, належну [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) серії РН № 9674880; 2/3 частини житлового будинку з господарським спорудами [ADDRESS] земельну ділянку площею 0.31 га, розташовану біля житлового будинку [ADDRESS] скасувати свідоцтво на право власності та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданих [PERSON] реєстраційною службою Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області з підстав рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2013 року. У судовому засіданні позивач прохав задовольнити остаточні позовні вимоги та пояснив суду, що оформити вказане майно як спадок він не має змоги у нотаріальній конторі поскільки житловий будинок не пройшов державну реєстрацію, Державний акт на право власності на земельну ділянку, належну [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 2008 року за реєстровим № 4498 у нього відсутній, сертифікат на земельну частку(пай) серії РН № 671830 належний [PERSON], виданий Арбузинською райдержадміністрацією після її смерті. Приватизовану померлим [PERSON] земельну ділянку, розташовану біля будинку площею 0.31 га він не має змоги оформити так як [PERSON] не отримував Державного акту на право власності на спірну земельну ділянку. Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, пояснюючи, що позивачем [PERSON] до нотаріуса заява про прийняття спадщини подана без посвідчення його підпису нотаріально, у ній зазначено адреса - м.Миколаїв, незважаючи на те, що він перебував у той час у СІЗО м.Одеси. Інша заява, яка подана позивачем з посвідчення його підпису нотаріусом, подана з порушенням строку, встановленого для прийняття спадщини. Висновком експерта підтверджено, що підпис у заяві про прийняття спадщини виконаний не [PERSON] Також зазначили, що так як за [PERSON]. ніяке майно не значиться згідно відповіді реєстраційної служби, то відсутнє спадкове майно, на яке претендує позивач. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] з листопада 1989 року був головою колгоспного двору, членами якого були його дружина [PERSON] та її два сини [PERSON] і [PERSON], на праві власності їм належав житловий будинок [ADDRESS], тобто за життя кожному з них належало по 1/4 частині спірного будинку. [INFO] року помер [PERSON]. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: належну йому 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] який належав йому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22 листопада 1989 року виконавчим комітетом Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області; передану у приватну власність земельну ділянку, розташовану біля будинку площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку і площею 0.06 га для ведення підсобного господарства згідно рішення № 55 від 17 червня 1997 року виконавчого комітету Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області; земельну частку(пай) розміром 7.28 умовних кадастрових гектар, яка находиться в колективній власності КСП»Хлібороб», розташованого в смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) серії МК № 0131019, виданого Арбузинською районною державною адміністрацією 15 жовтня 1996 року. Оскільки на момент його смерті разом з ним проживали його дружина [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON], то останні прийняли спадщину після смерті [PERSON] у рівних долях (по 1/3 частині земельної частки(паю) і по 1/12 частині спірного будинку). [INFO] року померла [PERSON]. На момент смерті вона була власницею: належної їй 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] земельної частки (пай) розміром 7.28 умовних кадастрових гектар, яка находиться в колективній власності СП»Хлібороб». Також вона за життя прийняла фактично спадщину після свого чоловіка у вигляді 1/12 частини будинку, 1/3 частини земельної частки(паю). Після її смерті [PERSON] відмовився від належної йому частки спадкового майна після смерті матері на користь брата [PERSON], але від належної йому на праві власності 1/3 частини будинку(1/4 частина належна йому на праві власності і 1/12 частина як фактично прийнята після смерті батька, тобто ? +1/12= 1/3) та від 1/3 частини земельного паю він не відмовлявся. [INFO] року [PERSON] помер. [PERSON] 19 грудня 2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) у землі, яка знаходиться у колективній власності КСП»Хлібороб» розміром 7.28 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї земельної ділянки у натурі, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну ділянку(пай), виданого 15 жовтня 1996 року. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 січня 2012 року за [PERSON] як сином померлого [PERSON] визнано право на спадщину на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] та на 1/3 частину земельної частки (пай) розміром 7.28 умовних кадастрових гектар, яка находиться в колективній власності СП»Хлібороб», а також визнано частково недійсними (на 1/3) свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] та земельну частку (пай) розміром 7.28 умовних кадастрових гектар, виданих державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори 19 грудня 2008 року на ім'я [PERSON] 30.07.2008 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], в якому на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що все належне йому рухоме та нерухоме майно, з чого воно б не складалося, та де б не знаходилося, все те, що буде належати йому на момент смерті заповів [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У зв'язку з смертю [PERSON] Арбузинською державною нотаріальної конторою Миколаївської області було заведено спадкову справу № 120/2009 на підставі заяви [PERSON], яка діяла від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] про прийняття спадщини по закону після смерті рідного дядька [PERSON] 9 вересня 2009 року до Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області надійшла поштою письмова заява [PERSON] про прийняття спадщини. Цього ж дня за вих. № 428/02-11 державний нотаріус надіслав [PERSON] листа, в якому повідомив про заведення 15 травня 2009 року спадкової справи на майно [PERSON] та запропонував йому у відповідності до ст. 207 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» надіслати заяву про прийняття спадщини на майно [PERSON], справжність підпису на якій має бути нотаріально завірена. У подальшому [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 17 липня 2012 року, зазначивши, що раніше подана заява про прийняття спадщини відповідала його волі, справжність підпису на якій була завірена приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] Згідно частин 1-3 пункту 207 розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом № 20/5 Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року, який діяв на момент надходження первісної заяви [PERSON] про прийняття спадщини, письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Між тим, законом не встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини з підтвердження у нотаріальному порядку справжності підпису. Таким чином, враховуючи зміст вищевказаної норми, суд вважає, що подана 9 вересня 2009 року заява [PERSON] у встановлений 6-місячний строк з дня відкриття спадщини безпосередньо до нотаріальної контори, справжність підпису на якій було підтверджено нотаріусом у подальшому, відповідає вимогам закону щодо форми подання заяви про прийняття спадщини. З експертного висновку № 783 від 3.11.2014 року видно, що не вдалося встановити ким виконаний підпис від імені [PERSON] у заяві про прийняття спадщини, поданої до державної нотаріальної контори Арбузинського району, складеної від імені [PERSON] від 26.08.2009 року. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач має право на належне померлому [PERSON] майно згідно свідоцтв про право на спадщину за законом: 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] та на 2/3 частини земельної частки (пай) розміром 7.28 умовних кадастрових гектар, яка находиться в колективній власності СП»Хлібороб» та раніше належала померлому [PERSON] З роз'яснення завідувача Арбузинської державної нотаріальної контори від 7 квітня 2014 року за № 318/02-14 вбачається, що позивач не має змоги оформити спадщину на житловий будинок і на земельну ділянку, на які [PERSON] 19 грудня 2008 року отримав свідоцтва про право власності у нотаріальній конторі у зв'язку з відсутністю Державного акта на право власності на земельну ділянку та відсутності реєстрації житлового будинку. З цього ж роз'яснення вбачається, що позивачу неможливо видати свідоцтво про право власності на земельну частку(пай), яка належала померлій [PERSON] у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай )серії РН № 671830 був виданий 14 квітня 2004 року Арбузинською районною державною адміністрацією через 4 місяці та 2 дні після її смерті. З листа відділу Держземагенства в Арбузинському районі Миколаївської області від 20 лютого 2014 року за № 200 видно, що [PERSON] 25.10.1996 року отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0131018 за реєстраційним номером 2904. Відповідно до розпорядження Арбузинської РДА № 33 від 23.01.2003 року їй було надано дозвіл на складання проекту організації земельних ділянок - паїв громадянам власникам сертифікатів в межах території Арбузинської селищної ради. Складений проект був затверджений розпорядженням Арбузинської РДА 30.07.2003 року № 498 та виготовлено Державний акт серії 111-МК № 014770, зареєстрований 29.12.2003 року за № 398, але у зв'язку зі смертю [PERSON] його не отримала, внаслідок чого він рахується як зіпсований. У зв'язку із втратою сертифіката на право на земельну частку (пай )серії МК № 0131018 за заявою [PERSON] було видано сертифікат серії РН № 671830 на ім'я померлої, у подальшому сертифікат не переоформлявся та Державний акт на нового власника не виготовлявся. Таким чином, суд вважає, що позивач має право на належну померлій [PERSON] земельну ділянку згідно сертифіката на право на земельну частку (пай )серії РН № 671830. Пунктом 182 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року 04 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК України. З наведеного випливає, що поскільки позивач має право на 2/3 частини спірного будинку, то він має право і на 2/3 частини земельної ділянки, розташованої біля будинку площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку і площею 0.06 га для ведення підсобного господарства, переданої у приватну власність померлому [PERSON] згідно рішення № 55 від 17 червня 1997 року виконавчого комітету Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області. Так як Державний акт на право власності на нею померлими [PERSON] і [PERSON] не виготовлявся, то позивач не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі. Вимоги позивача про скасування свідоцтва на право власності та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданих [PERSON] реєстраційною службою Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області з підстав рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2013 року не підлягають задоволенню так як свідоцтво на право власності на земельну ділянку, належну [PERSON], [PERSON] не видавалось. Витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не може бути скасований так як не є правовстановлюючим документом і не породжує будь-які права та обов'язки особи. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial