Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду з позовом до [PERSON], ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ«Акцент-банк» про визнання договору застави недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] є його дружиною. У березні 2013 року йому стало відомо, що 07 грудня 2009 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №РМ-09-017, згідно якого останній було надано кредит у розмірі 44272,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 06 грудня 2013 року. Для забезпечення виконання зобовязань \~за кредитним договором № РМ-09-017 від 07.12.2009 року [PERSON] уклала договір застави та надала в заставу автомобіль \~Chevrolet, модель \~Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий, № кузова/шасі Х9L21230050085511, реєстраційний номер [NUMBER]. Вищезазначений автомобіль було придбано позивачем та [PERSON] за сумісні кошти під час шлюбу та є їх сумісною власністю. Йому не було відомо, що дружиною укладався кредитний договір та договір застави для забезпечення його виконання. Яким чином відповідачка розпорядилася кредитними коштами, йому не відомо. \~Ні усної ні письмової згоди позивач не давав на укладання договору застави автомобіля. \~Просив поновити пропущений строк позовної давності та визнати недійсним договір застави, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». У судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що [PERSON] є дружиною [PERSON]. \~Весь час вони проживають разом, ведуть спільне господарство. Останньому не було відомо про укладання дружиною кредитного договору та договору застави автомобіля. Про це йому стало відомо тільки у березні 2013 року. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 07 грудня 2009 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №РМ-09-017. Для забезпечення виконання зобовязань \~за кредитним договором вона уклала договір застави та надала банку в заставу автомобіль \~Chevrolet, модель \~Niva, рік випуску 2005, реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначила, що вищезазначений автомобіль є її та [PERSON] сумісною власністю. Договір застави уклала без згоди чоловіка. У 2012 році вона продала автомобіль [PERSON], який є її сином. 27 березня 2013 року представник ПАТ «Акцент-Банк» забрав автомобіль. У судовому засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» позов не визнала \~у повному обсязі та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки з моменту надання кредиту до моменту подання позову [PERSON] пройшло майже 4 роки, на підставі чого заявила клопотання про застосування до позову строк позовної давності та винести рішення про відмову у задоволенні позову. Також зазначила, що позивач не міг не знати про укладання його дружиною кредитного договору та договору застави. Представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних \~підстав. 07 грудня 2009 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № РМ-09-017, згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 44272 грн. 97 коп. з кінцевим строком повернення до 06 грудня 2013 року зі сплатою 32% річних, що не заперечувалось сторонами під час судових засідань.\~В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, цього ж дня - 07 грудня 2009 року, між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір застави, згідно з яким [PERSON] в заставу банку було передано автомобіль Chevrolet, модель \~Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий - седан, № кузова X9L21230050085511, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до вимог ч.1\~статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За нормами\~статті 60 Сімейного кодексу України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності\~незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно\~статті 6 Закону України «Про заставу»,\~майно, що перебуває у спільній власності, може бути передано в заставу тільки за згодою всіх співвласників. Аналогічне положення міститься і в\~статті 578 Цивільного кодексу України -\~майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Під час укладання договору застави вищезазначений автомобіль належав [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АХ8663АЕ, виданого Дергачівським МРЕВ-2 м.Харків ДАІ ГУ УМВС України та не оспорювалось сторонами у судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з \~23 лютого 1974 року. Таким чином, вищезазначений автомобіль є сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 65 \~СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходиться за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. З наданих пояснень сторін встановлено, що вартість вказаного автомобіля на момент його придбання становила 75000 - 80000 грн. враховуючи те, що пенсія [PERSON] складає близько 3000 грн., а пенсія [PERSON] 1000 грн., суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль є цінним майном, відчуження якого потребує письмової згоди іншого з подружжя, яка в даному випадку не надавалася. Слід зазначити на той факт, що ухвалою Індустріального районного суду від 10 лютого 2016 року від ПАТ КБ «ПриватБанк» було витребувано письмову згоду [PERSON] на укладання договору застави автомобіля від 07 грудня 2009 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Однак, в судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» пояснила, що така згода в матеріалах кредитної справи відсутня, а тому в неї відсутня можливість виконати ухвалу суду від 10 лютого 2016 року. Щодо відмови у задоволенні позову на підставі того, що [PERSON] був порушений строк позовної давності суд виходить з наступного. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що йому не було відомо про укладання [PERSON] кредитного договору та договору застави, про їх укладання він дізнався у березні 2013 року під час проведення виконавчих дій, тому просив поновити строк звернення до суду. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У звязку з тим, що в матеріалах справи відсутня письмова згода на укладання кредитного договору, договору застави та сторонами не заперечувався той факт, що автомобіль був вилучений під час проведення виконавчих дій саме у березні 2013 року, а з позовом про визнання договору застави [PERSON] звернувся у жовтні 2013 року, суд приходить до висновку про поновлення [PERSON] строку для звернення до суду з позовом про визнання договору застави недійсним. Вирішуючи питання чи можуть бути захищені права [PERSON] при укладені договору застави в обраний ним спосіб шляхом визнання цього договору недійсним, з огляду на те, що після передачі автомобіля в заставу він був відчужений [PERSON] [PERSON] і перейшов йому у власність, а законність його договору позивачем не оспорюється, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст.65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.\~Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. В судовому засіданні не заперечувалось сторонами, що вказаний автомобіль на даний час вилучений. Підставою вилучення є оспорюваний договір застави. У звязку з тим, що ч.2 ст.65 СК України встановлює, що саме дружина або чоловік може звернутися з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її згоди, суд вважає, що права [PERSON] можуть бути захищені саме у такий спосіб як визнання договору застави недійсним. Продаж спірного автомобіля [PERSON] не позбавляє позивача права на звернення до суду з вказаним позовом. Статтею 212 ЦПК\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved