Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання їхньої спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, а саме по - 5 000 грн. 00 коп. щомісячно (із подальшою індексацією), до його повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначається про те, що у них із відповідачем [PERSON] є спільна дитина [PERSON] , який народився [INFO] . Позивач із відповідачем не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Після народження сина, відповідач надавав їй матеріальну допомогу до жовтня 2020 року. У подальшому [PERSON] перестав надавати їй матеріальну допомогу, участі у вихованні дитини не приймає. Позивач одноособово не має змоги утримувати сина, а тому й звертається до суду із позовом про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги й просить їх задовольнити. Відповідач позов [PERSON] визнав й не заперечував про стягнення із нього на утримання сина аліментів у розмірі 5 000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення ним повноліття. За змістом частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом роз`яснено учасникам справи передбачені цивільним процесуальним законодавством України наслідки визнання позову. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, - [INFO] у місті Києві народився [PERSON] . Батько - [PERSON] . Мати - [PERSON] (Актовий запис № 664 від 31 липня 2019 року). [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України). Враховуючи викладені обставини, розмір встановленого прожиткового мінімуму, а також спільний обов`язок батьків щодо утримання малолітніх та неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню й з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхнього сина у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі - 5 000 грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Заявлений позивачем розмір аліментів відповідає принципу розумності, справедливості та добросовісності. Крім того, судом враховується позиція відповідача щодо визнання позову в цілому. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню із дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме із 02 грудня 2020 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved