Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). 18 листопада 2019 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва з Київського апеляційного суду надійшли матеріали даної цивільної справи для розгляду відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції від 11 листопада 2019 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями були передані для розгляду судді Рибаку М.А. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 липня 2008 року він із відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін є донька - [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть з липня 2015 року. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім`ї з відповідачем. Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 21 січня 2020 року. Ухвалою суду від 21 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 лютого 2020 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з приводу заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2018 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис № 1283 (а.с. 10). [INFO] у сторін народилась дочка - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.2013 року (а.с. 11). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved