Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу шкоди, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування, та судових витрат у справі. Відповідно до заявлених вимог позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 2 705,98 гривень, вартість автотоварознавчого дослідження транспортного засобу у розмірі 620,00 гривень та судові витрати в розмірі 1378 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.07.2015 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» та [PERSON] укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 11929-10, а саме автомобіля [NUMBER], що належить останній на праві власності. 13.06.2016 р. на адресу Страхової компанії надійшло повідомлення від [PERSON] про страховий випадок, який настав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 10.06.2016 р. Винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON] відповідно до постанови Печерського районного суду м.Києва. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень і його власнику заподіяно матеріальну шкоду. У відповідності до Звіту № 498-2016 від 07.07.2016 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER] становить 2 978 гривні. За проведення автотоварознавчого дослідження Страховою компанією були сплачені кошти в розмірі 620 гривень. На підставі рахунку фактури № 100 від 24.06.2016 р., відповідно до умов Договору страхування ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» виплатило на рахунок ТОВ «Веда-Авто» суму страхового відшкодування за проведення відновлювального ремонту в розмірі 2 705,98 гривень. 25.11.2016 року позивачем було направлено відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, однак станом на станом на дату розгляду справи відповідач виплату не здійснив. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» та надала згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що 10.06.2016 р. о 20 год. 30 хв. на Підвисоцького, 3 А в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] З матеріалів справи вбачається. що 17.07.2015 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 11929-10, а саме автомобіля [NUMBER], що належить останній на праві власності, згідно з яким Страховик зобов'язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Відповідно до постанови Печерського районного суду м.Києва від 25.07.2016 р. винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 10.06.2010 р., визнаний [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER]. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою Страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору, за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування, не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов»язковий для виконання сторонами. Власник транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER] звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» з заявою про виплату страхового відшкодування на підставі Договору страхування від 17.07.2015 р. СК «Мега-Поліс» була визначена сума страхового відшкодування відповідно до умов Договору страхування на підставі рахунку фактури №100 від 24.06.2016 р., Звіту автотоварознавчого дослідження № 498-2016 від 07.07.2016 р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER] становить 2 978,55 гривень. 24.06.2016 р. відповідно до платіжного доручення № 100 ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» перерахувало суму в розмірі 2 705,98 гривень на рахунок ТОВ «Веда Авто» за проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER]. Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивачем за проведення автотоварознавчного дослідження були сплачені кошти в розмірі 620 гривень. Статтею ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача в позасудовому порядку з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак на момент розгляду справи дані вимоги Страхової компанії задоволені не були. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» є обґрунтованими доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved