Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником 2/3 частини квартири № 28, розташованої в м.Маріуполі по вул. Героїчній, буд. 27, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло за № 1977 від 26.03.1998 року, виданим ЖКУ ВАТ «Азов», зареєстрованим у Маріупольському БТІ 13.04.1998 року за № 39844; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.11.2018 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2-601; витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 54226995 від 26.11.2018 року, виданим Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою; витягом\~ з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 146869659 від 26.11.2018 року, виданим\~ Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою. Відповідач є власним 1/3 частини квартири № 28, розташованої в м.Маріуполі по вул. Героїчній, буд. 27, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло за № 1977 від 26.03.1998 року, виданим ЖКУ ВАТ «Азов», зареєстрованим у Маріупольському БТІ 13.04.1998 року за № 39844. У будинку зареєстровані вони з сином [PERSON] - відповідачем у справі. З 1999 року він не проживає в зазначеній квартирі, не сплачує комунальних послуг та не приймає участі в його утриманні, позбавляє його можливості оформити субсидію. Виїхав на постійне місце проживання до РФ. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 28, розташованою в м.Маріуполі по вул. Героїчній, буд. 27. В ході судового розгляду позивач уточнив свої позовні вимоги та просив усунути перешкоди в здійсненні права власності, користуванні та розпорядженні нерухомого майна шляхом зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 16.04.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не з'являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що позивачу та відповідачу та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира № 28, розташована в м.Маріуполі по вул. Героїчній, буд. 27, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло за № 1977 від 26.03.1998 року, виданим ЖКУ ВАТ «Азов», зареєстрованим у Маріупольському БТІ 13.04.1998 року за № 39844. 03.05.2018 року померла дружина позивача та матір відповідача [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадщину у вигляді 1/3 частини квартири № 28, розташованої в м.Маріуполі по вул. Героїчній, буд. 27, прийняв позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.11.2018 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2-601; витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 54226995 від 26.11.2018 року, виданим Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, витягом\~ з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 146869659 від 26.11.2018 року, виданим\~ Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але не проживає у квартирі з 1999 року. Що підтверджується актом № 7, складеним 30.11.2018 року головою ОСББ «Героїчна 27», що підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в письмових поясненнях, наданих до суду, вказав, що є відповідач [PERSON] не проживає у кватирі № 28, розташованій по вул. Героїчній, буд.27 в м.Маріуполі, з 1999 року. Місце проживання останнього їй не відомо. Свідок [PERSON]\~ надала до суду аналогічні пояснення. Згідно інформації № 0.184-4441/0/15-19-Вих від 01.02.2019 року, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідач [PERSON] перетнув державний кордон України 24.02.2015 року\~ у пункті пропуску Гоптівка на транспортному засобі АН8026ІС. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як розяснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень їх прав. Судом встановлено, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності на квартиру, а саме змушує нести додаткові витрати по утриманню житла, а також не дає змоги оформити субсидію для поліпшення його матеріального становища. В даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, не суперечить вимогам чинного законодавства. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved