Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення 51915 грн. та відсотків за договором SAMDN01000737173403 «Депозит плюс на 6 місяців» від 19.08.2013 року та 10900 доларів США та відсотків за договором SAMDN80000734019444 «Стандарт» від 22.03.2013 року. Рішенням суду позов задоволено частково. Суд стягнув з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 51915,21 грн. депозиту «Депозит плюс на 6 місяців», договір SAMDN01000737173403 від 19.08.2013 року, 10900 доларів США депозиту «Стандарт», договір SAMDN80000734019444 від 22.03.2013 року та на користь держави 3254,96 грн. судового збору, відмовивши в задоволенні іншої частини позову. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити рішення суду через неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення про задоволення вимог в частині відсотків за депозитами. Доводи апеляційної скарги [PERSON] полягають у тому, що нарахування та виплата відсотків передбачено укладеними між сторонами договорами заощадження, а судом не було вжито всіх заходів з метою витребування достовірної інформації від відповідача стосовно розміру нарахованих відсотків. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду через неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» зводяться до того, що суд не взяв до уваги ту обставину, що відокремлений підрозділ банку на території АРК та м. Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та м. Севастополя, а автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» взяла на себе зобов'язання здійснювати комерційні виплати, у тому числі і вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, апелянт зазначає, що позивач не підтвердив внесення або нарахування банком грошових коштів у розмірі 51915,21 грн. на рахунок [NUMBER] (договір № SAMDN01000737173403). Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відхилити виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що в філії КРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» МФО 384436 у відділенні № 137 в м.Феодосії між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 22.03.2013 року був укладений договір № SAMDN80000734019444 «Стандарт» для розміщення грошових коштів у сумі 5900 доларів США на строк 183 дня до 22.09.2013 року включно з нарахуванням на суму вкладу 8,5 % річних. Згідно до договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив [PERSON] особовий рахунок № 26354618942878, на який повинен зарахуватись вклад та зараховуватись відсотки. На цей рахунок [PERSON] внесла 5900 доларів США, а 25.07.2013 року внесла ще 5000 доларів США (а.с.16). Пунктом 7 вказаного договору передбачено, що по закінченні 6 місяців у разі якщо [PERSON] не забере коштів, то дія договору автоматично продовжується на 6 місяців. 17.05.2013 року КРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» МФО 384436 у відділенні № 137 в м.Феодосії між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір про заощадження № SAMDN01000735218345 (Вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») для розміщення на депозитному вкладі 50000 грн. зі сплатою 15 % річних на строк до 17.08.2013 року включно. На виконання умов договору, був відкритий особовий рахунок [NUMBER] для зарахування вкладу та відсотків (а.с.9-10), на який 17.05.2013 року [PERSON] внесла 50000 грн. (а.с.11). Додатковою угодою від 17.05.2013 року до договору № SAMDN01000735218345 була передбачена надбавка 4% річних на бонусному рахунку, який позивачка не використовувала. 19.08.2013 року за заявою [PERSON] № SAMDN01000737173403 був оформлений депозитний вклад «Депозит Плюс на 6 міс.» на суму 51915,21 грн. зі сплатою 16 % річних на строк до 19.02.2014 року включно. Згідно до умов, був відкритий особовий рахунок [NUMBER] для вкладу та зарахування відсотків. Відповідно до п.3 заяви, якщо по закінченні дії вкладу, особа не заявила банку про бажання забрати свої кошти, дія вкладу продовжується ще на один строк і він може продовжуватись неодноразово без явки особи до банку. 21.20.2014 року та 26.11.2014 року [PERSON] зверталась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про повернення вкладів з відсотками, але банк відмовив їй у цьому посилаючись на те, що у зв'язку з окупацією Російською Федерацією АР Крим, ПАТ КБ «ПриватБанк» припинив свою діяльність на території Криму і це обмежує можливість проведення банківських операцій. [PERSON] вважає таку відмову порушенням її прав і просила стягнути з відповідача 51915,21 грн. з відсотками за договором SAMDN01000737173403 від 19.08.2013 року «Депозит плюс на 6 місяців» та 10 900 дол. США з відсотками за договором SAMDN80000734019444 від 22.03.2013 року «Стандарт». Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що депозитні кошти підлягають поверненню відповідно до умов договорів банківського вкладу, а стосовно відмови у стягненні відсотків за вкладами, то суд послався на відсутність відомостей про зарахування відсотків по вкладам на відповідні картки/рахунки позивача, про суми нарахованих відсотків та про неможливість користуватися ними. Апеляційний суд погоджується з рішенням суду про стягнення депозитних коштів, воно відповідає умовам договорів банківського вкладу, ст.ст. 629, 1060ЦК України. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на неможливість виконання договору банківського вкладу через конфіскацію окупаційною владою в Криму майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк»», є безпідставним. Відповідно до ст.ст. 91, 92, 95, 96 ЦК України, тільки юридична особа є учасником правовідносин, а не філія чи представництво, і вона самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Учасником договорів банківського вкладу з [PERSON] було саме ПАТ КБ «ПриватБанк», а не Філія «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк»», і саме воно брало на себе зобов'язання по виконанню договорів. Договори банківського вкладу позивачки не містять вказівок на те, що при закритті Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк»» [PERSON] втрачає право на повернення своїх коштів. Також, в договорах відсутня вказівка на обов'язкове місце виконання договорів,зокрема: у тому відділенні, в якому вони укладалися, а тому відсутні підстави вважати, що при конфіскації майнового комплексу філії банку умови договорів банківського вкладу можуть порушуватись. Крім того, відсутність у банка договорів на паперових носіях, платіжних документів, доступу до кас і готівки Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк»», не звільняє від виконання зобов'язань юридичної особи за тими оригіналами договорів, платіжних документів, які надала позивачка і які не спростовані відповідачем. ПАТ КБ «ПриватБанк» заперечувало автоматичне продовження строку дії договору від 17.05.2013 року на 6 місяців і внесення [PERSON] коштів у сумі 51915,21 грн. за договором SAMDN01000737173403 від 19.08.2013 року «Депозит плюс на 6 місяців» на новий рахунок у банк через відсутність платіжних документів про це. Однак, умовами укладеного договору про заощадження № SAMDN01000735218345 (Вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 17.05.2013 року, зокрема, п.14, яким передбачене право банку змінити номер рахунку без укладення додаткових угод, заявою від 19.08.2013 року № SAMDN01000737173403, якою збільшувався строк дії договору на 6 місяців та збільшувались відсотки, та Умовами і правилами розміщення депозитних вкладів у Банку (п.п.2.2.1.1., 2.2.1.9., 2.2.1.9.1., 2.2.2.2.) підтверджуються доводи [PERSON] про те, що кошти з рахунку [NUMBER] за договором про заощадження № SAMDN01000735218345 (Вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 17.05.2013 року були перераховані за її заявою на особовий рахунок [NUMBER], відкритий за договором SAMDN01000737173403 від 19.08.2013 року «Депозит плюс на 6 місяців», а що кошти вносились на рахунок [NUMBER] у сумі 50000 грн. підтверджено квитанцією (а.с.11) та не заперечується відповідачем. Твердження ПАТ КБ «ПриватБанк» про покладання Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на Російську Федерацію обов'язку по відшкодуванню шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації Криму, не заслуговують на увагу, оскільки цей Закон може стосуватись ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині відшкодування йому шкоди за конфіскацію окупаційною владою в Криму майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», а не вимог позивача до юридичної особи про отримання своїх коштів за договором банківського вкладу, які не є шкодою. Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про здійснення компенсаційних виплат вкладникам РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» АНО «ФЗВ» суперечать ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та не стосуються [PERSON], яка не проживає на тимчасово окупованій території Криму, а зареєстрована і фактично проживає в [ADDRESS]. Що стосується відмови суду першої інстанції у стягненні відсотків за депозитними вкладами, то апеляційний суд вважає що такі висновки зроблені з порушенням норм процесуального права та не відповідають обставинам справи. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ці обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ч.4 цієї ж статті ЦПК України визначає, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Суд першої інстанції обґрунтовано в своєму рішенні послався на ст.629 ЦК України, яка встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, але прийшов до неправильного висновку про відсутність доказів для виплати відсотків. Договорами банківського вкладу, Умовами і правилами розміщення депозитних вкладів у Банку( п.п.2.2.1.1.-2.2.1.8.) передбачений обов'язок банку нарахувати та виплатити (або перерахувати на карту/рахунок) відсотки у визначеному договором розмірі. Відповідач не довів того, що він не виконував умов договорів по перерахуванню відсотків, а позивач відсотки отримувала. За таких обставин, відсотки як і тіло вкладу підлягає виплаті вкладнику у розмірі, визначено договорами. В суді апеляційної інстанції позивач надала свій розрахунок відсотків за вкладами. Так, [PERSON] вказала, що за договором SAMDN80000734019444 від 22.03.2013 року «Стандарт» їй підлягає виплаті 1254,8 доларів США ( з 22.03.2013 року по 25.07.2013 року з суми 5900 доларів США під 8,5% становить 171,70 доларів США, з 26.07.2013 року по 22.09.2014 року з суми 10900 доларів США під 8,5 % становить 1081,30 доларів США, з 23.09.2014 року по час звернення до суду 10.12.2014 року при ставці 1% річних як по вкладу «на вимогу» становить 1,80 доларів США), а за договором № SAMDN01000737173403 від 19.08.2013 року розмір відсотків становить 8423,02 грн. ( з 19.08.2013 року по 01.08.2014 року з суми 51915,21 грн. під 16 % становить 8306,40 грн., і з 19.08.2014 року по 10.12.2014 року при ставці 1% річних як по вкладу «на вимогу» становить 116,62 грн.) (а.с.173- 174). Відповідачу, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, пропонувалось надати свої зауваження чи заперечення щодо розрахунку відсотків (а.с.185). Відповідач своїм правом надати зауваження чи заперечення щодо розрахунку позивача не скористався. Згідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Позивач надала докази на підтвердження своїх вимог, відповідач своїми доводами їх не спростував. За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення відсотків за депозитами підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення вимог в цій частині.

Outcome: partial