Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У грудні 2013 р. ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитом. Позивач зазначав, що 24 лютого 2008 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем укладено кредитний договір № 004-14118-240208, за яким відповідачу надано кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті - гривні з лімітом 1000 грн., відкрито картковий рахунок [NUMBER] та здійснювалось обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті «Visa Подарунок». Посилаючись на порушення позичальником кредитних зобов'язань та утворення станом на 16 вересня 2013 року заборгованості у сумі 4061,31 грн., з яких 1115,53 грн. за тілом кредиту, 1344,98 грн. відсотками, 1600,80 за комісіями, банк просив стягнути з відповідача кредитний борг. В судове засідання представник позивача не з'явився, виклав у позові прохання розглядати справу за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2008 року між Банком та відповідачем укладено договір №004-14118-240208, за яким відповідачу надано кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті - гривні з лімітом 1000 грн., відкрито картковий рахунок [NUMBER] та здійснювалось кредитування рахунку в межах кредитного ліміту та обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті «Visa Подарунок» (а.с.5). За Тарифним пакетом «Подарунок» (далі -Тарифи), який є додатком №1 до Договору та узгоджений з відповідачем (а.с.6), встановлена процентна ставка за користування кредитною лінією - 29, 90% річних (п.п.1.1.1.), плата за обслуговування кредитного залишку - 2,99 % від суми використаних кредитних коштів (пункт 1.2). Розмір обов'язкового щомісячного погашення тіла кредиту - 7 % від суми використаних коштів. Розмір обов'язкового мінімального щомісячного платежу і його складові: частка обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів, комісії Пунктом 5.2 Договору сторони встановили строк дії договору - до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором, а пунктом 2.4 Договору визначили умови щомісячного повернення кредитних коштів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, тобто внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути весь борг частинами, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного щомісячного платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116 цс 13) і є обов'язковою для застосування судами України. Згідно розрахунку позивача, борг у сумі 4061,31 грн., з яких 1115,53 грн. за тілом кредиту, 1344,98 грн. відсотками, 1600,80 за комісіями, утворився станом на 16 вересня 2013 р., Втім, борг за тілом кредиту у 1115,53 грн. утворився згідно розрахунку 01 липня 2009 р. Відповідачем переривалася позовна давність шляхом внесення 14 вересня 2009 р. 240 грн., розподілених на пеню, комісію, відсотки. Надалі обов'язку щомісячної сплати обов'язкового мінімального платежу відповідач не виконував і позовна давність не переривалася і обраховується з 14 вересня 2009 р. У відповідності до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Звернувшись до суду 09 грудня 2013 р., позивач не врахував, що трирічний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, сплив як по відношенню до тіла кредиту, так і по відношенню до додаткової вимоги - сплати пені, комісії. Ці обставини є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed