Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, відділу Держгеокадастру у Менському районі Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Вимоги заявленого позову [PERSON] обґрунтовував тим, що 20.10.2014 року померла його матір [PERSON], і після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якої за заповітом є позивач. В установлений законом строк [PERSON] звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері та видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме, на земельну ділянку площею 2,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №515823. Позивачу, як спадкоємцю за заповітом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відділ Держгеокадастру у Менському районі повідомив Менську районну державну нотаріальну контору про неможливість надання витягів з Державного земельного кадастру на земельну ділянку [PERSON] з тієї причини,що при перевірці даних ДЗК було виявлено існування різних правовстановлюючих документів на одну земельну ділянку, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №515823, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №974 від 21.07.2005 року, виданий [PERSON], на земельну ділянку (пай 1106) площею 2,68 га та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №051346, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010684400094 від 10.04.2006 року, виданий [PERSON], на земельну ділянку (пай № 1106), площею 2,68 га, після смерті якої право власності на спадкове нерухоме майно оформила [PERSON] Позивач вказував, що даний час відповідні виправлення в Державному акті є неможливими, що позбавляє позивача можливості оформити право власності на спадкове майно. У звязку із вказаними обставинами [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати Державний акт недійсним, скасувати його реєстрацію та визнати за ним право на земельну частку (пай), яка знаходиться в межах Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, площею 4,00 умовних кадастрових гектара, без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0268121. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Судом визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 515823, виданий 21.07.2005 року Менським районним відділом земельних ресурсів на імя [PERSON], зареєстрований Менською районною державною адміністрацією в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 974, на земельну ділянку площею 2,68 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Скасовано реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 515823, виданого 21.07.2005 року Менським районним відділом земельних ресурсів на імя [PERSON], зареєстрований Менською районною державною адміністрацією в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 974, на земельну ділянку площею 2,68 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнано за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за заповітом, що відкрилось після померлої 20.10.2014 року [PERSON], на право на земельну частку (пай), яка знаходиться в межах Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, площею 4,00 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0268121, виданого Менською районною державною адміністрацією 30.08.1996 року. В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, та ухвалити у вказаній частині позовних вимог нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у вказаній частині. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є необґрунтованим, його судом ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи. При цьому Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області вказує, що задовольняючи вимоги заявленого позову, судом першої інстанції не було зясовано, чим саме Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, як відповідач у справі, порушило права позивача. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області вважає, що не може бути стороною у даній справі, оскільки ніколи не було наділено повноваженнями щодо розпорядження землями пайового фонду, зокрема, і землями пайового фонду КСП Праця, а також ніколи не було наділено повноваженнями щодо розгляду питань та прийняття рішень щодо видачі документів (сертифікатів), які повідчують право на земельну частку (пай). З посиланням на положення ч.5 статті 25 Земельного кодексу України, статті 5 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не може бути відповідачем у спірних правовідносинах, оскільки воно ніколи не було наділено повноваженнями щодо розгляду питань та прийняття відповідних рішень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Доводи апеляційної скарги стверджують, що з 01.01.2013 року повноваження щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки та скасування державної реєстрації цих прав не розповсюджуються на компетенцію органів земельних ресурсів України. В іншій частині рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року не оскаржується. Відповідно до приписів ч.1 статті 303 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи апеляційним судом, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. У запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON], Менська районна державна адміністрація Чернігівської області просять відхилити апеляційну скаргу, як безпідставну та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 25.09.2017 року. В судове засідання апеляційного суду [PERSON], представники Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, Менської районної державної адміністрації Чернігівської області; [PERSON], [PERSON], треті особи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.122,137-143,147-152,154,156, том 2), не зявились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, - скасуванню. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити у вказаній частині позовних вимог нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позову у вказаній частині. В іншій частині рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року не оскаржується. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 20.10.2014 року в с.Стольне Менського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 240056, виданим виконавчим комітетом Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області 21.10.2014 року (а.с.12). На випадок свої смерті, [PERSON] зробила розпорядження, що належну їй земельну ділянку площею 2,68 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 515823, вона заповідає [PERSON], [INFO], що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області 17.10.2014 року (а.с.13, том 1). За даних обставин, як зазначив у рішенні суд першої інстанції, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку площею 2,68 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 515823 (а.с.15, том 1). В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що в установлений законом строк, позивач, як спадкоємець за заповітом звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме, на земельну ділянку площею 2,68 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 515823. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2580/02-31 від 14.11.2016 року (а.с.14, том 1), позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з посиланням на ті обставини, що при перевірці даних Державного земельного кадастру було виявлено однакові номери паїв, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №515823, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №974 від 21.07.2005 року, виданий [PERSON], на земельну ділянку (пай 1106) площею 2,68 га та, відповідно, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №051346, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010684400094 від 10.04.2006 року, виданий [PERSON], на земельну ділянку (пай № 1106), площею 2,68 га. Як зазначено у вказаній постанові державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] та [PERSON] отримали правовстановлюючі документи на однакові земельні ділянки, тому витяги з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка належала померлій [PERSON], надати неможливо. Згідно довідки №1571 від 08.12.2016 року, виданої Стольненською сільською радою Менського району Чернігівської області (а.с.27,том 1), в результаті проведення жеребкування при розпаюванні земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства Праця, помилково одну земельну ділянку під №1106 було закріплено за двома особами: [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із сертифікату на земельну частку (пай), серії ЧН № 0268121 від 30.08.1996 року (а.с.26, том 1), [PERSON], яка проживає в [INFO], на підставі рішення Менської районної державної адміністрації від 07.08.1996 року №246, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП Праця, розміром 4,00 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Приймаючи до уваги фактичні обставини справи та норми матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість вимог заявленого позову. Як зазначено у рішенні суду першої інстанції від 25.09.2017 року, приймаючи до уваги ті обставини, що право на земельну ділянку за померлою [PERSON] підтверджено належними доказами, необхідно дійти висновку, що вказана земельна ділянка є обєктом спадкування. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги заявленого позову знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, і тому підлягають задоволенню. Необхідно зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку рішення суду першої інстанції від 25.09.2017 року у оскаржуваній частині. Приписами статті 392 ЦК України регламентовано, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 5 Закону України від 05.06.2003 року № 899-IV„ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Відповідно до вказаної норми права, сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): - розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; - приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); - уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); - уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); - укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; - сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; - надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); - розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); - організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; - оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку; - приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Оскільки спадкодавець набула право власності на спірну земельну ділянку, яка розташована на території Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, на підставі розпорядження №153 Менської районної державної адміністрації від 30.05.2005 року (а.с.15, том 1), то за даних обставин Стольненська сільської рада Менського району Чернігівської області та Менська районна державна адміністрація Чернігіської області є належними відповідачами у даній справі. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не наділено повноваженнями щодо розгляду питань та прийняття відповідних рішень відносно виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Із набранням з 01.01.2013 року чинності Законом України Про державний земельний кадастр, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не має повноважень щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки та скасування державної реєстрації цих прав, і за даних обставин, не може бути стороною у даній цивільній справі. Приймаючи до уваги наведене, є обгрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції не вірно визначився з колом належних відповідачів по даній цивільній справі. Враховуючи фактичні обставини справи, приписи норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області підлягає задоволенню. При цьому рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, необхідно скасувати та ухвалити нове рішення щодо вирішення вказаної частини позовних вимог, яким відмовити у задоволенні вимог позову [PERSON] у вказаній частині. В іншій частині рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року не оскаржується. Відповідно до приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги, що рішення суду першої інстанції від 25.09.2017 року апеляційним судом скасовується щодо одного із пяти відповідачів у справі (тобто в 1/5 частині), із [PERSON] на користь Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області необхідно стягнути 365 грн. 26 коп. (1 826 грн. 33 коп. : 5 = 365 грн. 26 коп.) в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.106, том 2).

Outcome: approved