Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

У грудні 2020 року позивач Дніпровський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 09.04.2020 року по 27.07.2020 року у розмірі 30 352, 47 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав на те, що [PERSON] звернувся до Дніпровського міського центру зайнятості з питання працевлаштування, надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Наказом від 05.03.2020 року відповідачу було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Відповідач в період з 27.02.2020 року по 28.07.2020 рік перебував на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості, як безробітний. За період перебування на обліку з 05.03.2020 року по 27.07.2020 рік [PERSON] було виплачено грошову допомогу по безробіттю у розмірі 30 352, 47 грн. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 20082601 від 26.08.2020 року встановлено, що за результатами звірки з даними єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під час перебування на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості, як безробітний, громадянин [PERSON] з 09.04.2020 року був зареєстрований, як фізична особа підприємець, що підтверджено даними ЄДР. Таким чином, [PERSON] приховавши факт ведення підприємницької діяльності в період перебування на обліку та незаконно отримав допомогу по безробіттю у розмірі 30 352, 47 грн. На адресу боржника була направлена претензія № 5788 від 25.11.2020 року на суму 30 352, 47 грн., але на теперішній час відповідач зазначені кошти добровільно не повернув. Представник Дніпровського міського центру зайнятості позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги Дніпровського міського центру зайнятості визнав. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов Дніпровського міського центру зайнятості підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] 27.02.2020 року звернувся до Дніпровського міського центру зайнятості. Наказом НТ200302 від 02.03.2020 року відповідачу було надано статус безробітного та наказом НТ200305 від 05.03.2020 року останньому було призначено виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»). Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені у Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідач в період з 27.02.2020 року по 28.07.2020 рік перебував на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості, як безробітний. За період перебування на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості з 05.03.2020 року по 27.07.2020 рік [PERSON] було виплачено грошову допомогу по безробіттю у розмірі 30 352, 47 грн. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 20082601 від 26.08.2020 року встановлено, що за результатами звірки з даними єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під час перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітний, громадянин [PERSON] з 09.04.2020 року був зареєстрований, як фізична особа підприємець, що підтверджено даними ЄДР. Відповідно до п. 1 та п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного припиняється у разі: зайнятості особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про підприємництво», підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством. Отже, відповідач, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, порушив вимоги п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а саме: не подав своєчасно відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, у зв`язку з цим, [PERSON] незаконно було отримано допомогу по безробіттю у розмірі 30 352, 47 грн. Згідно п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ст. 206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги Дніпровського міського центру зайнятості. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню незаконно отримана допомога по безробіттю за період з 09.04.2020 року по 27.07.2020 року у розмірі 30 352, 47 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні судові витрати у розмірі 2 102 грн.

Outcome: approved