Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (ПАТ «Дніпрогаз»), уточнивши який у лютому 2017 року прохав суд визнати факт відсутності у нього за особовим рахунком заборгованості перед відповідачем у сумі 636 грн. 56 коп. станом на 29.07.2015 року та зобов`язати відповідача припинити порушення його права, шляхом зобов`язання зняти заборгованість за газопостачання по домоволодінню по [ADDRESS] , що станом на 29.07.2015 року складає 636 грн. 56 коп. Позовні вимоги обґрунтував наступним чином. Він є власником домоволодіння [ADDRESS] . Кожного місяця він у повному обсязі вносить плату за газопостачання до будинку на підставі приладу обліку газу. 04.12.2015 року представник газопостачальної компанії знімав контрольні заміри показів лічильника газу та вручив йому попередження про припинення газопостачання, у зв`язку з наявністю боргу у сумі 471 грн. 25 коп., що виникла станом на 29.11.2015 року. Розрахунку суми боргу йому надані не були. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дніпрогаз» до нього, про стягнення боргу у сумі 644 грн. 71 коп., що виник станом на 11.06.2013 року, відмовлено. Судами встановлено факт відсутності заборгованості. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року з ПАТ «Дніпрогаз» на його користь стягнуто переплату за спожитий природний газ за період часу з грудня 2009 року по грудень 2012 року у сумі 1210 грн. 20.07.2015 року він подав відповідачу заяву про списання заборгованості. Листом від 18.08.2015 року ПАТ «Дніпрогаз» відмовив у задоволенні його заяви та зазначив, що списання заборгованості не було предметом судового розгляду. Тим самим відповідач дав йому зрозуміти, що ніяких дій по списанню відсутнього боргу без судового рішення вживати не буде. З листа відповідача від 18.08.2015 року він дізнався, що станом на 29.07.2015 року за ним вже обліковується заборгованість у сумі 636 грн. 56 коп. ПАТ «Дніпрогаз» передало ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» інформацію про наявність у нього боргу, у зв`язку з чим останнє утримує з його поточних платежів кошти та перераховує їх на рахунок відповідача без його згоди, нібито на погашення боргу, якого не існує. Тим самим ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» штучно формує йому заборгованість. Ухвалою суду від 08.02.2016 року у справі відкрито провадження. 09.03.2016 року відповідачем надано заперечення на позовну заяву, у яких посилається на наступне. Обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, а наявна у відповідача ліцензія на провадження господарської діяльності не передбачає права чи обов`язку відповідача на зняття заборгованості позивача. Такого обов`язку відповідача не встановлено і правилами надання населенню послуг з газопостачання. Відповідач вважає, що нарахування за спожитий газ позивачу здійснює правомірно, а посилання позивача на судові акти є беззмістовними, оскільки ними не встановлено факту відсутності заборгованості за особовим рахунком позивача. 25.06.2018 року до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву [PERSON] , у якому ПАТ «Дніпрогаз» посилається на таке. 01.07.2015 року ПАТ «Дніпрогаз» анульовано дію ліцензії з надання послуг з газопостачання всім категоріям споживачів. Між ПАТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» укладено договір доручення, за яким товариство має право вчиняти юридично значимі дії від імені ПАТ «Дніпрогаз» зі збору грошових коштів з боржників попереднього постачальника. Перед ПАТ «Дніпрогаз», як попереднім газопостачальником, позивач станом на 01.07.2015 року має заборгованість, у зв`язку з тим, що оплату спожитого газу [PERSON] здійснював не у повному обсязі. Заборгованість [PERSON] погасив тільки після припинення ПАТ «Дніпрогаз» 30.06.2015 року газопостачання до його будинку. На час, коли ліценція ПАТ «Дніпрогаз» ще діяла, позивач з письмовими заявами про проведення перерахунку по особовому рахунку чи звірки не звертався. Через це, питання щодо наявності заборгованості потрібно вирішувати з ТОВ «Дніпропетровськгаззбут». Станом на початок червня 2018 року у позивача відсутня заборгованість і перед ПАТ «Дніпрогаз», і перед ТОВ «Дніпропетровськгаззбут». 30.11.2018 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача на позовну заяву, у яких відповідач посилається на те, що не має права знімати заборгованість позивача за особовим рахунком внаслідок того, що не має права проводити розрахунки зі споживачами. Станом на 30.06.2015 року борг [PERSON] складав 508 грн. 96 коп., однак відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на примушення позивача до сплати цих коштів. Наявна у позивача заборгованість ним погашена і станом на день подання пояснень позивач боргу не має. Ухвалою суду від 16.01.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач свої вимоги, з урахуванням уточнень, підтримав та наполягав на їх задоволенні. Пояснення надав аналогічні їх тексту. Акцентував увагу суду на тому факті, що факт відсутності у нього боргу перед відповідачем доводиться наданими ним копіями судових рішень, одним з яким з відповідача на його користь стягнуто переплату. Він користується послугами відповідача з 2009 року, сплачуючи своєчасно та у повному обсязі за спожитий газ на підставі показів лічильника обліку природного газу. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, 23.03.2021 року до суду надав заяву про розгляд справи у відсутність його повноважного представника та просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав, що вказані у раніше наданих відповідачем заявах по суті справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.11.2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області прийнято рішення, яким ПАТ «Дніпрогаз» відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 644 грн. 71 коп. Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог став встановлений судом факт своєчасного та повного виконання [PERSON] своїх зобов`язань зі сплати вартості спожитого, як мешканцем будинку [ADDRESS] , природного газу. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2014 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2013 року залишено без змін. Цією постановою суду апеляційної інстанції також встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . 25.12.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Дніпрогаз» укладеного договір з надання послуг з газопостачання. У будинку позивача встановлено лічильник обліку природного газу. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2013 року та постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.02.2014 року залишено без змін. 20.07.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовим зверненням щодо списання з його особового рахунку неіснуючого боргу у сумі 668 грн. 81 коп. Листом відповідача від 18.08.2015 року позивачу відмовлено у списанні заборгованості з його особового рахунку, оскільки станом на 29.07.2015 року за даними відповідача у [PERSON] наявна заборгованість у сумі 636 грн. 56 коп. Цим же листом позивачу роз`яснено, що відбувся ринку природного газу та ПАТ «Дніпрогаз» з 01.07.2015 року втратило право на здійснення господарської діяльності у вигляді постачання природного газу за регульованим тарифом. Зазначено, що суб`єктом господарювання, яким здійснюється постання та розподіл природного газу, є газопостачальне підприємство ТОВ «Дніпропетровськгаззбут». Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПАТ «Дніпрогаз» переплати за послугами з газопостачання у сумі 1\~210 грн. 12 коп. Цим рішенням також встановлено відсутність заборгованості позивача за послугами з газопостачання, неодноразове ухилення відповідача від звірки взаєморозрахунків, поверхневий розгляд заяв позивача, безпідставне нарахування позивачу більших за фактично спожитий об`ємів природного газу. У грудні 2015 року позивач отримав повідомлення ПАТ «Дніпрогаз» про припинення газопостачання у зв`язку з наявністю за особовим рахунком позивача № [NUMBER] заборгованості у сумі 471 грн. 25 коп., яка утворилась станом на 29.11.2015 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.03.2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року залишено без змін. На виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року, 06.12.2015 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС ДМУЮ Бутенко О.М. відкрито виконавче провадження № 49703432, що завершено повним виконанням 27.05.2016 року. У судовому засіданні, яке відбулось 19.10.2016 року, представником відповідача визнано той факт, що [PERSON] не має боргу перед ПАТ «Дніпрогаз», на підтвердження чого ним надано суду облікову картку за особовим рахунком позивача. З цієї облікової картки вбачається, що станом на 16.06.2016 року [PERSON] заборгованості не має, а має переплату. При цьому, вбачається, що за липень 2015 року позивачу нараховано від`ємну величину вартості послуги, що вказує на наявність переплати у сумі 1\~319 грн. 04 коп. Крім цього, переплату позивач мав і станом на січень 2015 року, яка складала 289 грн. 01 коп. Листом від 12.09.2016 року ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» повідомило [PERSON] про те, що у ньому перед підприємством станом на 31.08.2016 року утворилась заборгованість у сумі 581 грн. 83 коп., яка виникла внаслідок перенаправлення товариством сплачених позивачем у серпні, вересні, листопаді та грудня 2015 року коштів на рахунок ПАТ «Дніпрогаз», для погашення боргу, що існував станом на 01.07.2015 року. Цим же листом роз`яснено позивачу, що ПАТ «Дніпрогаз» є оператором газорозподільної мережі, який здійснює облік спожитого природного газу, а ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» здійснює за даними оператора ГРМ нарахування і збір коштів зі споживачів. Надання роз`яснень щодо виникнення заборгованості станом на 01.07.2015 року та документів, що підтверджують борг, до компетенції підприємства не входить, а відноситься до компетенції ПАТ «Дніпрогаз». Цим листом повідомлено споживача, що він проводив оплату вартості спожитого газу з порушенням Правил постачання природного газу, якими визначено обов`язок споживача сплатити кошти не пізніше 10 числа місяця при розрахунку за абонентською книжкою або у 5-ти денний строк з дня отримання рахунку. Листом від 06.10.2016 року ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» повідомило [PERSON] про те, що ним з ПАТ «Дніпрогаз» укладено договір доручення, на підставі якого товариство має право вчиняти від імені ПАТ «Дніпрогаз» юридично значимі дії щодо збору грошових коштів з боржників ПАТ «Дніпрогаз», як попереднього постачальника. Листом від 27.12.2016 року ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» підтвердило [PERSON] факт отримання ПАТ «Дніпрогаз» грошових коштів за серпень, вересень, листопад та грудень 2015 року у сумі 508 грн. 96 коп. Згідно з випискою по особовому рахунку позивача, що надана відповідачем разом із відзивом, станом на 22.06.2018 року позивач не має заборгованості по сплаті вартості спожитого природного газу, а має переплату у сумі 3\~229 грн. 52 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 11, 15 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України. Відповідачем є особа, яка, за твердженням позивача, є або порушником його прав, або необґрунтовано, на думку позивача, оспорює його права і на яку внаслідок цього може бути покладено обов`язки судовим рішенням. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у Постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467- V1 від 08.07.2010 року (який був чинний до 01.10.2015р.), з 01 липня 2015 року здійснено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з газопостачання віднесено до комунальних та відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 зазначеного Закону споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач до 01.07.2015 року був споживачем послуг акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (ПАТ «Дніпрогаз») з постачання природного газу, а на цей час такі послуги йому надає ТОВ «Дніпропетровськгаззбут». ТОВ «Дніпропетровськгаззбут», на виконання доручення ПАТ «Дніпрогаз», як попереднього виконавця послуги, утримував з абонентських платежів [PERSON] , сплачених на користь ТОВ «Дніпропетровськгаззбут», грошові кошти, які перераховував ПАТ «Дніпрогаз». Кошти ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» утримувались на підставі повідомленої ПАТ «Дніпрогаз» інформації про наявність у [PERSON] боргу на день припинення ПАТ «Дніпрогаз» надання послуги, тобто станом на 01.07.2015 року. Відповідачем до суду не надано жодного доказу, що підтверджує факт наявності у [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ, натомість надані сторонами докази, а також усні і письмові пояснення представника відповідача вказують на відсутню у позивача заборгованість перед ПАТ «Дніпрогаз». Суд враховує, що відповідач, хоча і не визнає позов, однак сам за захистом права до суду не звертався, про стягнення заборгованості з [PERSON] позов не подавав. В свою чергу, [PERSON] вжив усіх можливих заходів досудового врегулювання спору, неодноразово звернувшись до ПАТ «Дніпрогаз» з письмовими зверненнями про зняття заборгованості, як неіснуючої, звірку взаєморозрахунків, а також до ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» щодо підстав обліку за ним боргу. Чинний виконавець послуги ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» повідомив позивача про відсутність повноважень на списання його заборгованості, зазначивши, що відповідну компетенцію має тільки попередній постачальник природного газу ПАТ «Дніпрогаз». Невизнання відповідачем факту відсутності боргу у [PERSON] порушує його право, як споживача послуги ТОВ «Дніпропетровськгаззбут», оскільки останнє, у будь-який час, на виконання доручення відповідача, може продовжити утримувати з його щомісячних абонентських платежів, кошти на погашення фактично відсутнього боргу. Облік ПАТ «Дніпрогаз» на особовому рахунку позивача боргу та передання такої інформації новому виконавцю послуги і є тією дією, яка порушує право позивача. Для припинення дії, що порушує право позивача, суд вважає доцільним зобов`язати відповідача виключити заборгованість у розмірі 636,56 грн., що обліковувалась станом на 29.07.2015 року, за послуги газопостачання з особового рахунку позивача. Інша вимога позивача про визнання факту відсутності у нього за особовим рахунком заборгованості перед відповідачем у цій же сумі задоволенню не підлягає, оскільки до ефективного захисту права не призведе. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при поданні позову до суду судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial