Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Перекопська Ірина Степанівна про визнання договору довічного утримання та просив суд розірвати договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] , від 14.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською І.С., зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №1071, зняти заборону відчуження нерухомого майна житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі за №1072, зняти заборону відчуження на нерухоме майно земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за №1073 та скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] , проведену на ім`я [PERSON] на підставі договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , від 14.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською І.С., зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №1071. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 14 вересня 2014 року між ним та [PERSON] , було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською І.С., зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №1071. Згідно умов вказаного договору, він не передав у власність [PERSON] належний йому житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0564 га. В замін чого, [PERSON] зобов`язувалась забезпечувати його утриманням та доглядом довічно. Позивач зазначив, що відповідач по справі, доводиться йому не рідною онукою, не виконує умови договору довічного утримання, не дає належного забезпечення відчужувачу, харчування, медикаментів, одягу. Він отримує пенсію та за власні кошти забезпечує себе ліками, харчами та іншими побутовими речима, окрім того, відповідачка по відношенню до нього поводиться агресивно, постійно лається, від чого він страждає та дуже переживає. Такі дії, на думку позивача, як набувача за договором, суперечать умовам договору та чинному законодавству, де встановлені обов`язки набувача за договором довічного утримання, які вона порушує. Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. (а.с.17) Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Крім того, задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Положешної Ю.Е. та витребувано з Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області, відомості щодо звернення [PERSON] , із заявою до органів поліції по відношенню громадянки [PERSON] , з вересня 2020 року по листопад 2020 року. Також, вказаною ухвалою від 02 листопада 2020 року задоволено клопотання [PERSON] про витребування з Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», відомості, щодо звернення [PERSON] із заявою щодо стану здоров`я та психічного стану [PERSON] , в період 2020 року та надати відомості, чи перебуває [PERSON] на обліку у вказаному закладі. (а.с.28-30) 01 грудня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позов від [PERSON] , в якому остання зазначила, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності, оскільки вона є рідною онукою позивача по справі та проживає у вказаному будинку з народження. Починаючи з укладення договору довічного утримання, а саме з 14.09.2017 року, вона постійно сплачує позивачу по справі 500 грн. щомісячно, всі комунальні платежі сплачуються нею особисто, починаючи з 2016 року. Крім того зазначила, що ліки та лікарів вона викликає йому самостійно, постійно турбується про нього, ніякої агресії до нього не проявляє. У зв`язку з чим, просила суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Позивач у судовому засіданні призначеному на 01 лютого 2021 року присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Присутня у судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовну заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на обґрунтування зазначені в ній, окрім того, просила суд не приймати до уваги поданий відповідачем відзив на позовну заяву, оскільки він був поданий з порушенням ст. 178 ЦПК України. Присутня у судовому засідання відповідач [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову та зазначила, що умови договору виконуються нею у повному обсязі, а тому, на її думку, відсутня підстави для розірвання договору довічного утримання. Просила суд прийняти до уваги наданий нею відзив на позовну заяву та долучені до нього докази. Суд зазначає, що зважаючи на те, що відповідач по справі є юридично не обізнаною особою та в судовому засіданні зазначила, що позовну заяву з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження, була отримана нею за декілька днів перед підготовчим судоми засіданням по справі, відзив поданий відповідачем 01 грудня 2020 року, тобто на першу призначену судом дату судового розгляду по вказаній справі, повинен бути прийнятий судом до уваги. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Перекопська І.С. у судовому засіданні присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, поза межами судового засідання, 30 листопада 2020 року направила на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначила, що позовні вимоги нею не визнаються та просила суд, проводити розгляд справи без її участі. Суд заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. З матеріалів справи встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 14 вересня 2017 було укладено договір довічного утримання, яким позивач передав [PERSON] у власність належний йому на праві приватної власності житловий будинок з господарськими побудовими, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок А-1 загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., літню кухню Б, вбиральню В, літній душ Г, сарай Д, замощення ІІ, водоколонку І, огорожу № 1, 3, 4. Земельну ділянку площею 0,0564 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 1211000000:02:296:0013, місце розташування: [ADDRESS] [PERSON] зобов`язалась забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно. Відповідно до п.10 вказаного Договору, за згодою сторін обов`язок набувача по відношенню відчужувача довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному житловому будинку та користування ним в повному обсязі; надання щомісячного матеріального забезпечення у розмірі 500 грн.; на випадок тяжкого захворювання відчужувача забезпечення догляду та надання необхідної безкоштовної медичної допомоги; на випадок безпорадного стану відчужувача - надання побутових послуг (прання постільної білизни, забезпечення щоденним триразовим харчуванням, ремонтом побутової техніки). Вказаний договір був підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за №1071. (а.с. 8-9, 51-52) Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За змістом частини першої ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.744\~ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно ч.1 ст.749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За змістом п.1 ч.1 ст.755\~ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Відповідно ч.1 ст.\~755\~ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст.651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Частиною 2 ст.651\~ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В позовній заяві, позивач зазначає, що відповідач не виконує умови укладеного договору довічного утримання, не надає належного забезпечення відчужувачу, харчування, медикаментів, одягу. Однак, вказані обставини спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, відповідно до копії розписок складених [PERSON] в період з 19 вересня 2017 року 25 липня 2020 року, останній, щомісячно отримував 500 грн. на виконання п. 10 укладеного Договору. (а.с.58-60) Окрім того, починаючи з серпня 2020 року по листопад 2020 року [PERSON] щомісячно здійснювала перерахування коштів у розмірі 500 грн. на рахунок [PERSON] , що підтверджується дублікатами квитанцій №P24A561163842C32622 від 30.08.2020 року, №P24A617446988C65959 від 24.09.2020 року, №P24A816709785А84582 від 07.10.2020 року та №P24A705120294C52501 від 02.11.2020 року. (а.с. 61-62) Відповідно до дублікатів квитанцій від 12.08.2019 року, 11.09.2019 року, 10.10.2019 року, Інформації про оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2019 року по листопад 2020 року, квитанцій про сплату комунальних послуг за період з 2017 року по 2020 рік, платником комунальних послуг отриманих за адресою: [ADDRESS] , зазначено [PERSON] (а.с.68-174) Доказів оплати комунальних послуг отриманих за адресою: [ADDRESS] позивачем [PERSON] , суду не надано. За клопотанням представника позивача на адресу суду було направлено з Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції в Дніпропетровській області копії матеріалів ЄО від 28.09.2020 року №18204, 18209, 18218 та від 16.10.2020 року № 19239 за зверненням громадянина [PERSON] . (а.с.33-44) Відповідно до Довідки про результат розгляду звернення від 28.09.2020 року ЖЕО №18209, 18218, 18204, складеної на ім`я начальника Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції в Дніпропетровській області, вбачається, що 28.09.2020 року до чергової частини Металургійного ВП КВП з письмовою заявою звернувся [PERSON] , з проханням провести розбирання відносно його онуки гр. [PERSON] , яка вчиняє над ним психологічне насильство. За вищевказаним фактом з гр. [PERSON] проведено профілактично роз`яснювальну роботу та попереджено її про адміністративну відповідальність за подібні випадки. Відповідно до Довідки про результат розгляду звернення від 16.10.2020 року ЖЕО №19239, складеної на ім`я начальника Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції в Дніпропетровській області, вбачається, що 16.10.2020 року до чергової частини Металургійного ВП КВП з письмовою заявою звернувся [PERSON] , з проханням провести розбирання відносно гр.. [PERSON] та [PERSON] , які 15.10.2020 року за адресою проживання: [ADDRESS] , принесли йому пігулки від яких йому стало погано. Проведеною перевіркою, встановити можливих свідків та очевидців події, та опитати їх за даним фактом, не вдалося можливим. Відповідно до листа за підписом начальника Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції в Дніпропетровській області від 28.10.2020 року вих. № 48.1/2-Н/519зп надано на ім`я [PERSON] , вбачається, що у Металургійному ВП КВП зареєстровано факти звернень [PERSON] , а саме: ЄО від 28.09.2020 року №18211, ЄО від 02.10.2020 року №18426, ЄО від 09.10.2020 року №18797, ЄО від 09.10.2020 №18798, ЄО від 09.10.2020 № 18800, у зв`язку з тим, що [PERSON] не пускав [PERSON] до будинку за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 67) Вказані обставини свідчать, що між [PERSON] та [PERSON] починаючи з вересня 2020 року виникли неприязні відносини, проте, на думку суду, це не може бути прийняте до уваги судом, як порушення умов Договору довічного утримання. З листа в.о. генерального директора Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» Солонського В.М. від 19.11.2020 року вих. №8964, вбачається, що [PERSON] , 1928 р.н., який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , наглядається лікарем-психіатром з 10.2020 року з приводу: виражений органічний розлад особистості та поведінка судинного ґенезу з приходячими психотичними розладами. Відомостей про те, що позивач по справі перебував у безпорадному стані, суду не надано, у зв`язку з чим, відповідач, відповідно до вимог Договору довічного утримання, не була зобов`язана надавати побутові послугу позивачу, зокрема харчування, медикаментів, одягу, як зазначено в обґрунтуванні заявлених вимог, а тому доказів порушення відповідачем п.п. 4 п. 10 укладеного Договору, суду не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання договору довічного утримання задоволенню не підлягає, оскільки позивач не довів невиконання або неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором довічного утримання, при цьому відповідачем спростовані доводи та твердження позивача, тому відсутні підстави для розірвання оспорюваного договору. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті). Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року позивача [PERSON] було звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з вказаним позовом. Отже, враховуючи, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) [PERSON] про розірвання договору довічного утримання задоволенню не підлягає, позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed