Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до Держави в особі Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог, позивач зазначає, що 26.02.2019 рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі № 1.380.2019.000509, яке набрала законної сили 15.07.2019, визнано протиправними дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у призначенні [PERSON] державної житлової субсидії з 01.10.2018 та зобов`язано Залізничний відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначити [PERSON] державну житлову субсидію із 01.10.2018 за адресою: [ADDRESS] , та провести перерахунок житлової субсидії із 01.10.2018. [PERSON] вказує, що на момент звернення до суду дане судове рішення не виконано, внаслідок чого останньому завданому моральну шкоду у розмірі 250 000 грн.. яку останній просить стягнути з Держави України. 09.10.2019 ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, позивачем до суду було спрямовано заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, окрім цього, до суду не надходило відзиву чи інших документів від відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду пояснення щодо позову. Мотивуючи свою позицію представник третьої особи вказує, що Залізничним відділом соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради рішення суду від 26.02.2019 виконано та відповідне виконавче провадження закінчено, а відтак підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та у відсутність нез`явившихся осіб. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судовим розглядом встановлено, що 26.02.2019 рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі № 1.380.2019.000509, яке набрало законної сили 15.07.2019, визнано протиправними дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у призначенні [PERSON] державної житлової субсидії з 01.10.2018 та зобов`язано Залізничний відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначити [PERSON] державну житлову субсидію із 01.10.2018 за адресою: [ADDRESS] , та провести перерахунок житлової субсидії із 01.10.2018. 15.08.2019 на виконання рішення видано виконавчий лист, згідно якого зобов`язано ВСЗ призначити [PERSON] державну житлову субсидію із 01.10.2018 та провести перерахунок житлової субсидії із 01.10.2018. 16.09.2019 позивач звернувся до заступника начальника Управління Бассараба Т.Ю. із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа. 17.09.2019 заступником начальника Відділу Бойком О.В. винесено постанову про відкриття ВП. У листі від 25.09.2019 №260306-8931 ВСЗ, адресованого заступнику начальника Управління - начальнику Відділу Бассарабу Т.Ю., зазначено, що на виконання рішення, 14.08.2019 боржником повторно розглянуто заяву про призначення житлової субсидії стягувача та призначено житлову субсидію з 01.10.2018. 30.09.2019 заступником начальника Відділу Бойком О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 39, статті 40 Закону №1404-VIII. 25.11.2019 рішенням Львівського окружного адміністративного суду визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Бойка Олександра Володимировича про закінчення виконавчого провадження ВП №60074756 від 30.09.2019 року та зобов`язано заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Бойка Олександра Володимировича вчинити дії щодо належного виконання рішення на підставі виконавчого листа № 1.380.2019.000509, виданого 15.08.2019 року Львівським окружним адміністративним судом у виконавчому провадженні ВП № 60074756 з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні. Окрім іншого, вказаним судовим рішенням встановлено, що державний виконавець під час виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 1.380.2019.000509, встановивши факт призначення [PERSON] державної житлової субсидії із 01.10.2018 року, належним чином не перевірив чи здійснено її перерахунок боржником із 01.10.2018 року та не встановив наявність такого перерахунку, чим порушив вимоги пункту першого частини другої, пункту першого частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне -за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено протиправність дій Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політки Львівської міської ради щодо відмови у призначенні [PERSON] державної житлової субсидії із 01.10.2018, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Аналізуючи зібрані докази, суд визнає факт заподіяння позивачеві моральної шкоди діями Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політки Львівської міської ради, проте враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 250 000 гривен завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Так, позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) до суду не надано, а тому

Outcome: partial