Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить: стягнути із [PERSON], [INFO], на свою користь вартість ? частини легкового автомобіля марки «SAMAND» моделі «EL», реєстраційний номер [NUMBER]у розмірі - 60 000 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що у період із 24 червня 2008 року по 16 червня 2015 року позивач перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти придбано транспортний засіб, автомобіль марки «SAMAND» моделі «EL», реєстраційний номер [NUMBER]. У вересні 2016 року відповідач без згоди позивача відчужив спірний транспортний засіб на користь третьої особи. При цьому остання вважає, що вона як учасник спільної сумісної власності подружжя має право на ? частину його вартості. Враховуючи ту обставину, що відповідач у добровільному порядку не бажає сплатити половину вартості автомобіля, позивач змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що автомобіль був придбаний ними у кредит. Погашення кредиту відбувалося переважно за його кошти. Спірний автомобіль був проданий за 45 100 грн. Вислухавши пояснення позивача, її представника, заперечення відповідача, дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 24 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 293, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 16 червня 2015 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] видане 16 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. За змістом статті 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту. Одночасно 18 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір. Із квитанцій вбачається, що позивачем здійснювалося погашення кредитної заборгованості за договорами від 18 червня 2008 року. 24 червня 2008 року [PERSON] виступила поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 24 червня 2008 року за умовами якого боржнику було надано кредит на придбання транспортного засобу. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Броварським РЕВ ДАІ при УДАІ ГУМВС в Київській області 21 червня 2008 року за [PERSON] зареєстровано право власності на транспортний засіб - автомобіль «SAMAND» моделі «EL», реєстраційний номер [NUMBER]. Оцінюючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що спірний транспортний засіб є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами першою та другою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. З матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2016 року відповідач на підставі договору купівлі-продажу здійснив продаж транспортного засобу, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя на користь третьої особи - [PERSON] Відповідно до пункту 3.1 договору купівлі-продажу транспортний засіб продається за ціною - 45 100 грн. 00 коп. Згідно із роз'ясненнями пункту 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, статей 3, 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 10 й 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, враховуючи, що набутий сторонами у період шлюбу та ведення спільного господарства спірний автомобіль, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя відчужений відповідачем без згоди позивача, стягненню із останнього підлягає половина вартості транспортного засобу, а саме 22 550 грн. 00 коп. (45 100 грн. 00 коп. / 2). Доказів, які б свідчили, що вартість спірного автомобіля складає 120 000 грн. позивачем до суду надано не було. Підстав для стягнення із відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі - 60 000 грн. судом не встановлено. Враховуючи наведені обставини, позовні вимоги про поділ спільного майна й стягнення грошової компенсації за частку у ньому підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial