Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У грудні 2013 року позивач ПАТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 426 гривні 68 копійки та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 22 лютого 2006 року між сторонами у справі укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк виконав взяті на себе зобов'язання за договором, а саме: надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5. Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.п. 6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язання за договором, позичальник зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше, ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень та 5 % від суми позову. У зв'язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань, станом на 03 жовтня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 26 426 гривня 68 копійки. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглянути справу у його відсутність. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволені позову. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 22 лютого 2006 року між ПАТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 4000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний вище договір укладено, шляхом підписання позивальником та банком заяви разом з Умовами надання банківських послуг. Відповідно до положень частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона на може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.п. 6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язання за договором, позичальник зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше, ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень та 5 % від суми позову. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язання зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON], не сплативши кредит у вказаний в договорі строк, порушила вимоги ст. 530 ЦК України, тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивачем надано суду розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором. Вказаний розрахунок відповідає вимогам закону. Так, станом на 03.10.2013 року заборгованість відповідача [PERSON], за кредитним договором від 22 лютого 2006 року становить 26 426 гривні 68 копійки, з яких: - заборгованість за кредитом становить 3 413 гривень 96 копійок; - заборгованість по процентам за користування кредитом становить 14 21 278 гривень 12 копійки; - 500 гривень фіксованої частини штрафу; - 1 234 гривень 60 копійок процентова складова штрафу. З огляду на викладене, враховуючи, що станом на день розгляду справи відповідачем не надано суду доказів про виконання взятих на себе обов'язків за кредитним договором суд надходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а зазначена сума позову підлягає стягненню з відповідача відповідно до укладеного кредитного договору. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на пропуск позивачем численного строку для звернення до суду з позовом оскільки відповідно до п. 9.12. Умов та правил пред'явлення банківський послуг, внаслідок чого строк дії кредитного договору не закінчився. З урахуванням задоволення позову на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 380 гривень 33 копійки.

Outcome: approved