Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.09.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 1452. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та спільне господарство не ведеться, у зв`язку із різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами, відновлення подружніх відносин і збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1773. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.10.2021, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, на адресу суду надіслала заяву про визнання позовних вимог, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що 22.09.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, за актовим записом № 1452, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Крім того, судом встановлено, що у сторін є дитина: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1773. Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та спільне господарство не ведеться. При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції позивача та визнанням позовних вимог відповідачем, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно пп. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved