Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Першої Київської державної нотаріальної контори про захист права власності та зняття заборони з майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . 29.06.2020 позивач дізнався про те, що на його будинок накладено заборону. В інформації з ДРРП зазначена підстава обтяження: «повідомлення, 306, 14 липня 1988, Перша київська державна нотаріальна контора». [PERSON] зауважує, що з моменту отримання будинку у власність, а саме з 1990, він не намагався продати, подарити або іншим способом відчужити будинок, тому ніяких процедур щодо перевірки наявності заборони на вказаний будинок не проводилося. Враховуючи викладене, позивач просить скасувати заборону на будинок [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером: № 1449357; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наступний запис: від 08 листопада 2004 року за № 1449357 про заборону на будинок за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2020 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2021 витребувано від Першої Київської державної нотаріальної контори (місцезнаходження: 01135, м. Київ, просп. Перемоги, 11) належним чином завірені копії документів, на підставі яких, накладено заборону на будинок [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна за реєстраційним номером №1449357 від 08 листопада 2004 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2021 витребувано від Київського державного нотаріального архіву (місцезнаходження: 03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 76-Г) належним чином завірені копії документів, на підставі яких, накладено заборону на будинок [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна за реєстраційним номером №1449357 від 08 листопада 2004 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. свого представника до суду не направив. Щодо третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерства юстиції України. Суд зазначає наступне. Міністерство юстиції України відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» забезпечує доступ до Державного реєстру прав на нерухоме майно державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено Законом та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених Законом, однак між Мінюстом та позивачем відсутні спірні правовідносини. Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відкриття та/або закриття розділу в Державному реєстрі прав, внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження здійснюється державним реєстратором. Таким чином, Міністерство юстиції України наділений організаційними та контрольними функціями у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а скасування рішення державного реєстратора на підставі судового рішення проводиться державним реєстратором, тобто, громадянином України, який перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, нотаріусом, державним, приватним виконавцем у визначених Законом випадках. Тому, суд приходить до висновку про виключення з кола осіб за цим позовом Міністерство юстиції України. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 23.05.1990, виданого Виконкомом Харківської районної ради на підставі рішення Виконкому Харківської районної ради № 221 від 14.05.1990, зареєстрованого в Комунальному підприємстві Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 07.04.2010 за реєстровим № 46118, записано в реєстрову книгу № 639-244, а також інформаційної довідкою з КП БТІ від 20.03.2020 за ПБ-2020 № 458. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 214266285 від 29.06.2020 вбачається, що на об`єкт за адресою: [ADDRESS] було накладено заборону відчуження, тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1449357, зареєстровано: 08.11.2004 16:48:57 за № 1449357 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2015, індексний номер: 40624473 об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 8000000000:90:067:0040 на праві приватної власності належить [PERSON] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно листа Першої державної нотаріальної контори № 4781/01-/0 від 17.05.2021 на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2021 повідомлено, що державна нотаріальна контора до 2013 року була реєстратором заборон та арештів об`єктів нерухомого майна, а не обтяжувачем. Київський державний нотаріальний архів на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2021 листом № 2360/01-21 від 05.06.2021 повідомив, що Перша київська державна нотаріальна контора передала на державне відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архіву за період з 1951 по 1982 роки. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 5 Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що наявністю в Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про обтяження майна, порушуються право власності позивача, а тому його право підлягає судовому захисту у спосіб, визначений законом, а саме: ст. 34 Закону України «Про нотаріат» - шляхом зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5. Згідно з п. 1.5 вказаного Положення, реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії зокрема накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації. Згідно до п.п. 2.1.1 п. 2.1. положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися його майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 5 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Пункт 5 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Згідно п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Отже, заборони, які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ. Організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів тощо у період до 1996 року, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Інформація про заборони 1996 року, яка міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження перенесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Державний реєстр прав). В зв`язку з тим, що документи не збереглись, суд не може встановити підстави обтяження та особу в чиїх інтересах існує заборона на будинок за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, накладення заборони на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна протягом 60 років, за відсутності виконавчого провадження, обмежує права позивача як власника та позбавляє можливості в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним йому майном, що є неприпустимим. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] до Першої Київської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство юстиції України про захист права власності та зняття заборони з майна, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved