Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] пред`явила в суд позов до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовує тим, що 29.04.2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 15.04.2010 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Згідно рішення Млинівського районного суду від 14.05.2009 року вирішено стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 200 (двісті) гривень щомісячно починаючи з 25.03.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому нею було зареєстровано новий шлюб, внаслідок якого вона змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від цього шлюбу у неї є неповнолітній діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їх з відповідачем сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного виховання дитини. Відповідач є фізично здоровою особою, інших дітей та утриманців немає. На даний момент їй не відомо місце його роботи та розмір доходів. Протягом останніх восьми років відповідач жодним чином не надає матеріальної допомоги та не приймає участі у вихованні їх сина. Відповідач не сплачує аліменти згідно рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 24.04.2012 року, внаслідок чого станом на березень 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 3743,25 гривень. Окрім того, відповідач не спілкується з сином з моменту їх розлучення, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання дитини. Просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , на її користь, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] із твердої грошової суми в розмірі по 200,00 гривень до твердої грошової суми в розмірі по 1500,00 гривень, щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Музика-Дубравський В.А. вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Особа в інтересах якої заявлено позов - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. (а.с.67,83) Представник органу опіки та піклування Млинівської РДА в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2009 року (а.с.5) та ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: не цікавиться його життям, здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Як вбачається з копії рішення Млинівського районного суду від 15.04.2010 року шлюб, зареєстрований 29.04.2008 року в Пітушківській сільській раді Млинівського району Рівненської області, актовий запис №1 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дитину [PERSON] , [INFO] залишено на утриманні матері. (а.с.7-8) Згідно рішення Млинівського районного суду від 14.05.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 200 гривень щомісячно, починаючи з 25.03.2009 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.6) Позивач - [PERSON] 21 грудня 2010 року уклала шлюб зі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21.12.2010 року. (а.с.9) Факт ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню дитини підтверджується, зокрема, слідуючими доказами. Згідно довідки, виданої Сокирянським районним відділом ДВС 13.11.2017 року [PERSON] у період з 01.05.2017 року по 31.10.2017 року не отримувала аліментів від [PERSON] , за виконавчим листом №2-249/2009, виданим 02.06.2009 року Млинівським районним судом Рівненської області. (а.с.10) Як вбачається з розрахунку по аліментах від 27.12.2018 року, виданого Ківерцівським районним відділом ДВС, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-249/09, виданим 02.06.2009 року Млинівським районним судом станом на 01.10.2018 року становить 17800 гривень, сплачено 1800 гривень. (а.с.11) Довідкою про склад сім`ї від 17.04.2018 року № 162 підтверджується той факт, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . (а.с.13) Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 27.12.2018 року сім`я проживає у старому будинку, що складається з двох кімнат. Умови проживання сім`ї задовільні, санітарно-гігієнічні норми не порушені. Діти забезпечені сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування. Сім`я веде підсобне господарство. Будує новий будинок. Батько старшого сина [PERSON] , 1984 р/н вихованням не займається, навчанням не цікавиться, фінансово не підтримує з того часу як батьки розлучились. (а.с.14) Згідно характеристики Млинівської селищної ради від 17.04.2018 року [PERSON] за час проживання на території Посниківської сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони. Добра, працьовита, врівноважена, хороша мати та дружина. Має власну думку та вміє її висловити. Користується авторитетом в односельчан. Разом з чоловіком виховує четверо дітей. (а.с.16) У відповідності до рішення від 08.11.2019 року № 2-17/2970, орган опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації Рівненської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .(а.с.60-63) Аналіз наведених вище доказів дає суду підстави зробити висновок про те, що відповідач [PERSON] фактично від дня народження сина не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Не сплачує визначений судом розмір аліментів (200 гривень на місяць). Відповідач не забезпечує необхідного харчування дитини, її медичного огляду, лікування, не спілкується з дитиною фактично з дня її народження. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] дження, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню. За приписом ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У відповідності до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Як встановлено всудовому засіданні, відповідач є батьком малолітньої дитини та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено на 2020 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Враховуючи наведене, на підставі ст.8,11,12 Закону України «Про охорону дитинства» ст.19, 75, 84, 141, 150, 164, 165,166, 180-182, 184, 192, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved