Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики, з урахуванням 3% річних та індекс інфляції в розмірі 103 361,64 грн., судового збору у розмірі 1 033,62 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 21 липня 2019 року між сторонами було укладено безпроцентний договір позики у вигляді письмового Договірного зобов`язання, згідно якого відповідач зайняла у борг у позивача строком на чотири місяці грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. із зворотнім поверненням: до 11 вересня 2019 року - 20 000,00 грн.; до 11 жовтня 2019 року - 20 000,00 грн.; до 11 листопада 2019 року - 30 000,00 грн.; до 11 грудня 2019 року - 30 000,00 грн. У визначені строки відповідач грошові кошти не повернула. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 18.09.2020 року справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутність та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином; заяв, відзиву суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без її участі по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 21 липня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено безпроцентний договір позики у вигляді письмового Договірного зобов`язання, згідно якого відповідач зайняла у борг у позивача строком на чотири місяці грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. із зворотнім поверненням: до 11 вересня 2019 року - 20 000,00 грн.; до 11 жовтня 2019 року - 20 000,00 грн.; до 11 листопада 2019 року - 30 000,00 грн.; до 11 грудня 2019 року - 30 000,00 грн. У зв`язку із фактичним отримання грошових коштів від позикодавця в сумі 100 000,00 грн., відповідач написала розписку 21 липня 2019 року (а.с. 9). У визначені строки відповідач грошові кошти не повернула. Таким чином, основний борг відповідача перед позивачем за договором позики станом на 11.12.2019 року складає 100 000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Станом на 31.08.2020 року розмір 3% річних складає 2 161,64 грн. Розрахунок: сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість прострочених днів. 100 000,00 х 3 х 263 : 365 : 100 = 2161,64 грн. Рівень інфляції за період з грудня 2019 року по липень 2020 року склав - 101,2 %, а інфляційні витрати склади: 100 000,00 грн. х (102,% - 100 %) = 1 200,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним договором позики з урахуванням трьох процентів річних та індекс втрат складає 103 361,64 грн. (100 000,00 + 2 161,64 + 1 200,00). Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (зокрема, грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок. Наявність розписки у Відповідача підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих коштів по договору позики та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 100 000,00 грн., 3% річних в сумі 2 161,64 грн. та індекс інфляції в сумі 1 200,00 грн., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які позивач поніс за подання відповідної позовної заяви складається з судового збору 1033,00, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved