Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТрансТемпо» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь завдані збитків в сумі 106 554,00 грн. та понесені ним судові витрати по справі. Обґрунтовуючи вимоги, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансТемпо» (надалі Перевізник) зазначив, що вказане товариство здійснює ліцензовану господарську діяльність з надання послуг перевезення пасажирів та багажу необмеженому колу осіб. Так, 14.07.2017 року у м. Житомир, під час здійснення посадки в автобус, що належить позивачу на рейс № 864 Київ - Варшава, пасажир, громадянин [PERSON] , пред`явив водію та стюардесі паспорт громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] , виданий 20.11.2014 року, з шенгенською візою, зайняв своє місце в автобусі згідно придбаного квитка, і автобус відправився за маршрутом до Республіки Польща. Прибувши на державний кордон України всі пасажири рейсу № 864 Київ (Україна) - Варшава (Республіка Польща) пройшли прикордонний контроль та перевірку документів, що дозволяють перетинання кордону України, зокрема і відповідач. Однак, під час перетинання державного кордону Республіки Польщі, працівниками польської прикордонної служби було виявлено, що громадянин [PERSON] має шенгенську візу, строк дії якої закінчився і не має чіпу з біометричними даними, що перешкоджало відповідачу [PERSON] здійснити перетинання кордну Республіки Польща. В наслідок зазначених обставин відповідачу було відмовлено у перетинанні кордону Республіки Польща, а позивач притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі рішення прикордонної служби Республіки Польща від 14.12.2017 року № NA-HR/4/D-KNP/2017 у вигляді штрафу в сумі 14 200 (чотирнадцять тисяч двісті) польських злотих. Перевізником (позивачем) був оплачений в повному обсязі безпосередньо на кордоні з Республікою Польща особисто директором ТОВ «ТрансТемпо». В наслідок зазначених дій відповідача [PERSON] позивачу було завдано прямих збитків у розмірі 14200 (чотирнадцять тисяч двісті) польських злотих, що станом на 13 жовтня 2018 року становило 106 554,00 грн.(сто шість тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) за офіційним курсом НБУ. Вважає, що на підставі статті 17 розділу 3 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (підписана: 01.03.1973 року; вступила в силу: 12.04.1994 року), положень Додатку до Угоди про загальні умови виконання міжнародних пасажирських перевезень автобусами, прийнятої 05.12.1970 року сторонами - учасницями, до яких входили, зокрема, СРСР, Польща - Загальних умов виконання міжнародних пасажирських перевезень автобусами (Загальні умови), зокрема, параграфу 33, пасажир зобов`язаний відшкодувати перевізнику витрати, які останній зазнає внаслідок порушення правил. За вказаних обставин товариство звернулося до суду за захистом своїх цивільних прав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Представник позивача ТзОВ «ТрансТемпо» подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. (а.с.71) Відповідач [PERSON] про день, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. (а.с. 33,70) Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] придбав квиток на 14.07.2017 року на автобус Київ (Україна) - Варшава (Республіка Польща) за маршрутом м. Житомир (центральний автовокзал) - Республіка Польща ( Варшава) на рейс № 864. (а.с. 9) При перетині польського кордону 15.07.2017 року відповідачем [PERSON] , було виявлено, що останній не мав дійсної візи (іншого документу), що дозволяє виїзд та проживання на території республіки Польща, за що на перевізника, позивача ТзОВ «ТрансТемпо», накладено штраф у розмірі 12664,80 польських злотих, що становить еквівалент 3000,00 євро, що підтверджується даними рішення коменданта прикордонного посту в Грубєшові Респульки Польща від 14.12.2017 року № NA-HR/4/D-KNP/2017 NA-HR/2599/17 та даними попередження NA-HR/1635/18 від 27.07.2018 року. (а.с. 11,15-16) Згідно з даними копії виконавчого титулу щодо провадження грошової заборгованості № NA-HR/4/D-KNP/2017 від 03.09.2018 року та даними квитанції серія ВА№7491797 від 13.10.2018 року позивач поніс витрати в сумі 14200,00 польських злотих у зв`язку із заборгованістю, що виникла через порушення правил перетину державного кордону під час пасажирського перевезення відповідачем [PERSON] , що станом на 13 жовтня 2018 року становило 106 554,00 грн.(сто шість тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) за офіційним курсом НБУ. (а.с. 21-23) Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно з ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що організація міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень. Згідно зі статтею 17 розділу 3 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу, зі змінами і доповненнями, (підписана 01.03.1973 року та Україна приєдналася до вказаної Конвенції 15.12.2004 року) перевізник звільняється повністю або частково від відповідальності, яка випливає з цієї Конвенції, в тій мірі, в якій збиток виник з вини пасажира або в результаті такої його поведінки, яка не відповідає нормальній поведінці пасажира. Якщо перевізник несе відповідальність за шкоду, але заподіянню цієї шкоди сприяла своїми діями або упущеннями третя особа, перевізник відповідає за всі збитки, маючи, однак, можливість пред`явити позов на цю третю особу. Крім того, відповідно до положеннь Додатку до Угоди про загальні умови виконання міжнародних пасажирських перевезень автобусами (прийнятої 05.12.1970 року сторонами - учасницями, до яких входили, зокрема, СРСР, Польща) , а саме Загальними умовами виконання міжнародних пасажирських перевезень автобусами, (параграфу 15) передбачено, що перевізник несе відповідальність за виконання умов договору перевезення перед пасажиром і пасажир перед перевізником. Укладення договору перевезення підтверджується документом, званим квитком на міжнародне перевезення автобусом, якщо не буде доведено інше; відсутність, неправильність оформлення або втрата квитка не зачіпають існування і дійсності договору перевезення. Відповідно до параграфу 33 Загальних умов, пасажир повинен мати з собою належні документи, що дозволяють йому перетинати державні кордони під час перевезення, а також повинен підкорятися митним, податковим, фінансовим, валютним та іншим адміністративним правилам, які відносяться до нього і до його багажу. Перевізник не відповідає за наслідки непокори цим правилам з боку пасажира. Пасажир зобов`язаний відшкодувати перевізнику витрати, які останній зазнає внаслідок порушення правил, зазначених у пункті 1 цього параграфа. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У свою чергу, стаття 1192 ЦК України передбачає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач належно не виконав свої зобов`язання за договором міжнародних пасажирських перевезень, внаслідок чого позивачу була завдана вказана шкода, тому позов в цій частині слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн., так як вони документально підтверджені, в стягненні інших витрат суд відмовляє, оскільки вони не підтверджені належними й допустимими доказами.

Outcome: approved