Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У грудні 2015 року позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду в порядку вимог ст.ст. 225,1257 ЦК України із позовом до [PERSON] про визнання недійсним заповіту, який був складений 08 липня 2015 року їх батьком [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим № 1103 відповідно до якого [PERSON] заповів все своє майно дружині від повторного шлюбу [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказаний заповіт не відповідав волевиявленню батька, оскільки в силу свого самопочуття після перенесених у квітні та липні 2014 року інсультів був паралізований, страдав на поведінкові та психічні розлади у зв'язку з чисельними ураженнями речовини головного мозку та стрімко прогресуючої судинної деменції, а тому він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 08.12.2014 року їх батько [PERSON] визнаний МСЕК інвалідом першої групи, 13.05.2015 року він був оглянутий психіатром поліклініки «Інститут неврології, психіатрії та наркології» АМН України, де був підтверджений раніше встановлений діагноз: судинна деменція внаслідок повторних ішемічних інсультів. 24 липня 2015 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна ( автомобіля, земельних паїв та житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Новопокровка, вул.. Петровського,9 Чугуївського району Харківської області, придбаного батьком до реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON]А.). Вони (позивачі) в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом як спадкоємці першої черги, де їм стало відомо про наявність оспорюваного заповіту. Позивачі та їх представник [PERSON] до судового засідання не зявилися, просили розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали повністю за заявленими підставами. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, до суду не з явилися, були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] просить розглянути справу за його відсутністю, про що надав до суду письмову заяву. Зясувавши обставини справи, на які посилаються сторони, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], від якого має трьох дочок позивачів у справі: [PERSON](до шлюбу - [PERSON]) Т.В., [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Л.В. та [PERSON](до шлюбу [PERSON]) [PERSON] позивачів [PERSON] померла 18.08.1989 року. [PERSON] перебував у повторному шлюбі з відповідачем [PERSON] з 1995 року, від якого дітей не мали. Відповідно до заповіту, який був складений 08 липня 2015 року [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим № 1103, [PERSON] заповів все своє майно дружині [PERSON] [PERSON] помер 24 липня 2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна ( автомобіля, земельних паїв та житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Новопокровка, вул.. Петровського, 9 Чугуївського району Харківської області. Позивачі, посилаючись на те, що є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті батька [PERSON], оспорюють дійсність складеного ним заповіту в порядку ч.2 ст. 1257 ЦК України, зазначаючи, що волевиявлення заповідача не було вільним, оскільки при складенні заповіту [PERSON] не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними внаслідок тяжкої хвороби. Суд вважає, що такі твердження позивачів знайшли своє підтвердження наданими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину суд робить, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Згідно з висновком посмертної судово-психіатричної експертизи від 13 жовтня 2017 року, проведеної 18 відділенням судово-психіатричної експертизи КЗОЗ Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, [PERSON] за представленими даними у період часу, якому відповідає підписання заповіту 08 липня 2015 року, виявляв хронічний стійкий психічний розлад у формі судинної деменції. І відповідно до свого психічного стану не був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, проведеною у справі експертизою зроблений обґрунтований на підставі медичних даних стану здоровя [PERSON] висновок про абсолютну неспроможність останнього в момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки у [PERSON] з 2014 року на фоні судинної патології головного мозку, перенесених інсультів сталося прогресивне наростання інтелектуально-мнестичного зниження до рівня деменції, явних порушень в розумовій і емоціонально-вольової сфері з відсутністю критики до свого стану. У зв'язку із чим суд вважає, що вищезазначене є підставою для визнання складеного в такому стані заповіту недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Outcome: approved