overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 11.08.1999 року в відділі РАЦС Новоодеського районного управління юстиціїбуло зареєстровано шлюб позивача з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що шлюбні стосунки між ними припинилися та вже 1 місяць вони не проживають разом. Причиною розпаду сімї є те, що з відповідачем не знаходили спільної мови з більшості питань стосовно ведення сімейного бюджету, та в відношеннях один до одного. На підставі цього у них виникають постійні сварки, скандали. У звязку з вищевикладеним позивач не бачить сенсу продовжувати шлюбні відносини з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказала, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, зазначив , що позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФП № 024617 за актовим записом № 52 виданим 11.08.1999 року в відділі РАЦС Новоодеського районного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися. Позивач на примирення не згоден, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «Дуля».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08.08.2009 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З жовтня 2015 року сторони проживають окремо, відповідач матеріально дитину не забезпечує, син знаходиться на утриманні позивачки, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 166 (а.с.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено документально копією про народження дитини (а.с.11). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину, вона проживає разом з матір'ю і знаходиться на повному її утриманні. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, а аліменти- стягненню з віповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12.01.2013 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день сторони проживають окремо, відповідач матеріально дитину не забезпечує, донька знаходиться на утриманні позивачки, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.01.2013 року виконавчим органом Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 1 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено документально копією про народження дитини (а.с.5). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину, вона проживає разом з матірю і знаходиться на повному її утриманні. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде \~ стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, а аліменти- стягненню з віповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У грудні2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог вона послалася на наступне. 31.10.2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу з відповідачем вона має дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина добровільно не надає, участі у його вихованні не приймає, та не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. Тому вона вимушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх його доходів. Позивач [PERSON] в чудове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 82 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181 СК України аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в долі від їх доходів та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, щоз 31.10.2009 року по 15.04.2015 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду одеської області від 16.04.2015 року по справі №504/621/15-ц. Від шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 10.09.2010 року зроблено відповідний актовий запис за №43, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [INFO], виданим Виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради комінтернівського району Одеської області. Дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання сина добровільно не надає, участі у його вихованні не приймає, та не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини. На підставі ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2005, від якого мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося, оскільки виявилося, що вони різні люди, мають різні погляди на сімейне життя , у зв'язку із постійними непорозуміннями їхні почуття згасли, тому подальше спільне життя є неможливим. На даний момент ведення спільного господарства між ними припинено, шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з 2014 року. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, та суперечитиме їхнім інтересам, тому просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №106. Від шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в 2014 році. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісячно на час навчання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 01.12.2015 року до 30.06.2016 року. Вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували в шлюбі, мають двох дітей. Сину [PERSON] виповнилося 18 років, однак він є студентом Червоноградського професійного гірничо-будівельного ліцею № 55, на денній формі навчання, термін навчання - до 30.06.2016 року. Матеріальну допомогу сину надає лише вона, але такої не вистачає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в суді погодився сплачувати аліменти на час навчання сина. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO], його батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. [PERSON] на даний час є повнолітнім. Відповідно до довідки Червоноградського професійного гірничо-будівельного ліцею № 5737 від 11.11.2015 року [PERSON] є студентом третього курсу денної форми навчання за спеціальністю слюсар з ремонту автомобілів, електрозварювальник. Закінчення терміну навчання - 30 червня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ураховуючи те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своєму синові на час його навчання у Червоноградському професійному гірничо-будівельному ліцеї, що підтверджується його згодою на сплату аліментів на цей період, суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині. У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити, оскільки суду не поданодоказів продовження сином навчання після 30 червня 2016 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 17.02.1990 року, від якого вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між ними припинено і вважає збереження шлюбу неможливим. Тому просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу малолітню дочку [PERSON] залишити на її виховання. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач та відповідач до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивача вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 17.02.1990 року між позивачем та відповідачем міським відділом запису актів громадянського стану міста Чарджоу Туркменської РСР зареєстровано шлюб за актовим записом № 131 і вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та копіями свідоцтв про народження дітей. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 16 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області за актовим записом №6. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у 2014 році, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідач, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив суд розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У відповідності зв ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 16 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області за актовим записом №6 (а.с.3). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у 2014 році, з цього ж часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст.112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 20 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом №1387. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у липні 2014 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив суд розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У відповідності зв ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 20 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом №1387 (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у липні 2014 року, з цього ж часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного, ст.ст.112, 113 Сімейного Кодексу\~ України,

Outcome: approved