Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ Банк «Контракт» звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Айс», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги мотивує тим, що 16 серпня 2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та ТОВ «Прод-Айс» укладено договір №79/2013, відповідно до умов якого останнє отримало кредит у розмірі 273 500 грн., зі сплатою 25 % річних за користування кредитом, терміном до 15 серпня 2014 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 серпня 2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки № 79/2013-02 та № 79/2013-03, згідно з умовами яких вони зобов'язалися відповідати перед банком за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Крім того, 16 серпня 2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та [PERSON], [PERSON] і [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останніми було передано в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], що належала їм на праві власності. Посилаючись на те, що строк користування кредитом закінчився, кредит не повернуто, письмові вимоги про усунення порушення залишились без задоволення, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 377 424 грн. 39 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], шляхом її продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, встановленою на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року, залишеним без змін рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року, у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року в частині відмови в позові ПАТ Банк «Контракт» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що сума заборгованості за кредитним договором у 5,7 разів менша ніж вартість предмету іпотеки, тобто є неспівмірними вимоги ( а.с. 198-200). Відповідачі ТОВ «Прод-Айс», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та ТОВ «Прод-Айс» укладено договір № 79/2013, відповідно до умов якого банк надав товариству кредит у розмірі 273 500 грн., зі сплатою 25 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 15 серпня 2014 р. (а. с. 9-11). У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між ПАТ Банк «Контракт» та [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки № 79/2013-02 та № 79/2013-03, згідно з умовами яких вони зобов'язалися відповідати перед ПАТ Банк «Контракт» за виконання ТОВ «Прод-Айс» зобов'язань, що виникли із кредитного договору (а. с. 12, 13). Також з метою забезпечення вимог кредитора за кредитним договором 16 серпня 2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та [PERSON], [PERSON] і [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останні передали в іпотеку банку належну їм квартиру [ADDRESS] (а.с. 14-16). У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Прод-Айс» взятих на себе зобов'язань станом на 26 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 377 424 грн. 39 коп., з якої: 260 284 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом, 74 578 грн. 09 коп. - заборгованість за процентами, 42 561 грн. 39 коп. - пеня (а. с. 8). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «Прод-Айс», [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ Банк «Контракт» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 16 серпня 2013 року № 79/2013 у розмірі 376 225 грн 75 коп. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат ( а.с. 92-95). Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року скасовано в частині стягнення пені та ухвалено в цій частині нове рішення, а в частині солідарного стягнення змінено, у зв'язку з чим викладено абзац другий та четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути солідарно з ТОВ «Прод-Айс» та [PERSON] на користь ПАТ Банк «Контракт» заборгованість за кредитним договором у розмірі 377 424 грн. 39 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 260 284 грн. 67 коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 74 578 грн. 09 коп. та пені - 42 561 грн. 39 коп. Стягнути солідарно з ТОВ «Прод-Айс» та [PERSON] на користь ПАТ Банк «Контракт» заборгованість за кредитним договором у розмірі 377 424 грн. 39 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 260 284 грн. 67 коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 74 578 грн. 09 коп. та пені - 42 561 грн. 39 коп. Стягнути з ТОВ «Прод-Айс», [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ Банк «Контракт» судові витрати по 1 218 грн з кожного». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін ( а.с. 117-120). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами порушено умови кредитного договору у частині своєчасного повернення кредиту, не проводились платежі по кредитному договору у частині погашення основної суми кредиту. Сума кредитної заборгованості не погашена. У ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 5.2.3. іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватися у судовий спосіб - з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки…, з будь-яким іншим позовом, що не суперечить чинному законодавству України. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки може бути відмовлено, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Вказаним законом, чинним законодавством не передбачено можливості відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки у зв'язку із не співмірністю заборгованості по основному зобов'язанню вартості переданого в іпотеку на забезпечення його виконання майна. У п. 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України ). Суд бере до уваги те, що боржники не виконали зобов'язання за кредитним договором, не погасили основний борг, нараховані проценти та неустойку за кредитним договором, у зв'язку з чим банк має законні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, порушення боржниками основного зобов'язання завдає збитків іпотекодержателю, внаслідок чого змінюється обсяг його прав. У добровільному порядку відповідачі не вживали заходів щодо погашення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість за законність вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду як це передбачено умовами договору, ст. 589 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване у ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 39 даного закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У пункті 1.3 договору іпотеки зазначено, що сторони цього договору оцінюють предмет іпотеки у 720 000 грн.00 коп. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за кредитним договором становить 377 424 грн. 39 коп. Суд враховує, що ст. 38 Закону України «Про іпотеку» надає безумовне право іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, а залишок коштів від реалізації предмета іпотеки повертається іпотекодавцю. Суд, дослідивши обставини справи і перевіривши їх доказами у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ Банк «Контракт» про звернення стягнення на предмет іпотеки доведені і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved