Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 56 по вулиці Миру в м.Марганець Дніпропетровської області. Позов обґрунтовує тим, що вона є власником вказаного будинку. Право власності на будинок набула на підставі договору купівлі-продажу від 30 вересня 1996 року та договором дарування ? частини житлового будинку від 08 листопада 2002 року. В належному їй будинку крім неї зареєстрований її син [PERSON] з 16 лютого 2006 року. Однак, фактично він постійно проживає в іншому місті, у звязку з чим не має змоги самостійно знятися з реєстрації. Відповідач участі в утриманні будинку не приймає, комунальні платежі не сплачує. Внаслідок реєстрації відповідача в її будинку вона не може оформити субсидію, тому несе додаткові витрати по утриманню житла. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала й просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.\~\~ Представник третьої особи Марганецької міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.\~\~ Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Згідно договору купівлі-продажу від 30 вересня 1996 року та договору дарування ? частини житлового будинку від 08 листопада 2002 року [PERSON] є власником будинку № 56 за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, вулиця Миру (а.с.4, 5). За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.6-10). 15 грудня 2016 року головою квартального комітету № 10 Марганецької міської ради Дніпропетровської області [PERSON] в присутності жильців-сусідів [PERSON] та [PERSON] складено довідку про те, що [PERSON], [INFO], не проживає в [INFO] більше року (а.с.11-12). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Крім того, за ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачаєть право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не користуються вищезазначеним житлом більше року і суду не надано доказів створення відповідачу перешкод для користування житлом за адресою реєстрації. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені наданими по справі доказами.

Outcome: approved