Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування вимог вказав, що 27.10.2001 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , який було укладено на Товарній біржі\~«Нерухомість-Південь» та зареєстровано Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 14.12.2001 за реєстровим №17265. Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеної квартири. На теперішній час позивач позбавлений можливості прийняти спадщину після смерті своєї бабусі, оскільки цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 10.01.2020 розгляд справи продовжено та повторно направлено запит до Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Миколаївської міської ради про надання відомостей про власника квартири за адресою: [ADDRESS] . Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5\~статті 279 ЦПК України\~не надходило. Відповідач відзиву та третя особа письмових пояснень на позовну заяву до суду не подали. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювався судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресами останнього відомого місця реєстрації останніх та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.10.2001 між [PERSON] , яка діла за згодою своєї матері [PERSON] , та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № [NUMBER] , відповідно до якого остання придбала квартиру [ADDRESS] . Договір оформлено на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 14.12.2001 за реєстровим №17365. З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.01.2020 №125 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №5229 від 27.10.20019 та зареєстровано в БТІ 14.12.2001. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] позивач є онуком [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25.04.2019 Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №162. Із матеріалів справи встановлено, що позивач має намір оформити спадкові права, але цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 27.10.2001, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу оформити спадкові права, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved