Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

у грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Гадяцькому районі Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що він з 8 липня 1991 року по 2 липня 2006 року працював на посаді старшого виконроба, а з 19 листопада 2008 року по 15 липня 2011 року на посаді виконроба в будівельно-монтажному цеху нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» і мав право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення 55-річного віку при наявності спеціального стажу роботи із шкідливими умовами праці не менше 12 років 6 місяців. 15 липня 2011 року звільнився з займаної посади за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію. Після досягнення 55-річного віку йому було призначено пільгову пенсію, яку він отримував з березня 2011 року по грудень 2011 року включно. Однак 21 грудня 2011 року, комісією з призначення пенсії управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі було вирішено припинити йому виплату пільгової пенсії відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - 12 років 6 місяців. З часу припинення виплати пенсії позивач неодноразово звертався до відповідача з метою досудового вирішення питання про відновлення йому виплати пенсії, однак отримав відмову, в зв'язку з чим звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Постановою Гадяцького районного суду від 02 липня 2013 року позовну заяву про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі та виплати пенсії на пільгових умовах задоволено та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі відновити виплати призначеної раніше пенсії за віком на пільгових умовах з 01 січня 2012 року. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року вищевказану постанову залишено без змін. На даний час на виконання постанови Гадяцького районного суду Полтавської області відповідачем відновлено виплату пенсії. Проте, внаслідок неправомірних дій вчинених посадовими та службовими особами відповідача позивачу завдано моральні страждання, які полягають у втраті спокійного ритму життя, а саме морального виснаження, нервового перенапруження, втрати здорового сну. Припинення виплати пільгової пенсії значно пригнітило його душевний стан, вимагало додаткових зусиль і значного часу для відновлення передбаченого законом права на отримання пенсії у повному обсязі. Ці хвилювання, а також перевтома, депресивний стан і невиправдана тяганина позначились на самопочутті, що негативно вплинуло на стан здоров'я позивача, в зв'язку з цим він неодноразово звертався до лікарні та не мав можливості за невиплатою пенсії, в повному обсязі проходити необхідне лікування і підтримувати своє здоров'я. Зневага посадових осіб відповідача та свідоме перешкоджання у виплаті пільгової пенсії принижували людську гідність. Також припинення виплати пенсії позивачу призвело до обставин, в яких він залишився без коштів для проживання. Розмір моральної шкоди він оцінює в 8 000 гривень, тому звернувся до суду. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що він, отримавши пенсію на пільгових умовах, звільнився з роботи в липні 2011 року. В січні 2012 року він дізнався, що йому було відмовлено у подальшій виплаті пенсії, яка була йому призначена. Він змушений був неодноразово звертатися в різні інстанції, їздити до обласного управління Пенсійного фонду, але не отримавши позитивного результату, вимушений був звернутися до суду. Після припинення виплати пенсії залишився без засобів існування, змушений був брати кредити, позичати гроші, різко погіршився стан його здоров'я, весь час знаходився у пригніченому стані, переживав з приводу неможливості забезпечувати та утримувати сім'ю. Вважає, що неправомірними діями працівників управління Пенсійного фонду йому була спричинена моральна шкода, яка полягала у стражданнях та переживаннях, зміною звичайного ритму життя, яку він оцінив у 8 тисяч гривень. Представник управління Пенсійного фонду України у Гадяцькому районі Полтавської області Лисак І.М. позовну заяву [PERSON] не визнала, суду пояснила, що управління Пенсійного фонду в Гадяцькому районі діяло у відповідності з чинним законодавством і його вини у припиненні виплати пенсії не було, дії управління незаконними не визнавались. Між наданими позивачами доказами та заявленими вимогами не має причинного зв'язку, тому немає підстав для стягнення з управління моральної шкоди. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року. З 8 липня 1991 року по 2 липня 2006 року працював на посаді старшого виконроба, потім виконробом, а з 19 листопада 2008 року по 15 липня 2011 року знову на посаді старшого виконроба в будівельно-монтажному цеху нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» і мав право на призначення пільгової пенсії за віком, відповідно до списку №2, яка і була йому призначена на пільгових умовах. [PERSON] з березня по грудень 2011 року виплачувалася пенсія за віком за списком №2 при повному пільговому стажі. Рішенням колегіального органу з призначення пенсії управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі від 21 грудня 2011 року № 2417 [PERSON] відмовлено в пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. Рішенням Гадяцького районного суду від 2 липня 2013 року позовну заяву [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі про визнання неправомірними дій відповідача та виплати пенсії на пільгових умовах задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі в припиненні виплати пенсії за віком на пільгових умовах [PERSON]. Скасовано рішення колегіального органу з призначення пенсії управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі від 21 грудня 2011 року № 2417 про відмову [PERSON] в пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі відновити виплату призначеної раніше пенсії за віком на пільгових умовах [PERSON] з 1 січня 2012 року. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2013 року постанову Гадяцького районного суду від 2 липня 2013 року залишено без змін. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди повинен встановити її наявність, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачене нормами Конституції України або у випадках, передбачених нормами ЦК, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно зазначених роз'яснень, за загальним правилом особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду лише у випадку доведеності її вини та коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, іншими нормативними актами, які встановлюють відповідальність за заподіяння такої шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було безпідставно припинено виплату пенсії [PERSON], про що є відповідні судові рішення, які носять преюдиційний характер, звідки вбачається вина Пенсійного Фонду України в Гадяцькому районі. Крім того, в зв'язку з протиправними діями відповідача, були грубо порушені конституційні права [PERSON] на соціальний захист та право на працю, оскільки він був звільнений з роботи в зв'язку з виходом на пенсію, таким чином позивач залишився без засобів існування та був змушений вживати заходів до відновлення своїх прав, шляхом звернень до різних установ та поїздок до обласного управління Пенсійного фонду. Даний факт негативно вплинув на психо - емоційний стан [PERSON], що призвело до душевних страждань, переживань, оскільки був порушений звичайний ритм його життя, позивачу довелося вживати додаткових зусиль для організації свого життя, що принижувало його людську гідність, тому суд вважає, що позивачу неправомірними діями відповідача була завдана моральна шкода. Однак заявлена сума не знайшла свого підтвердження в процесі розгляду справи, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial