Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом до відповідача [PERSON], [INFO], третя особа без самостійних вимог: Управління ДМС України в Житомирській області, ПП «Житлоремекс-2», третя особа з самостійним вимогами [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №80 в житловому будинку №43, що знаходиться по вулиці Вінницькій в м. Бердичеві Житомирської області. Позовні вимоги мотивуються тим, що позивачка є власником частини квартири - 1/3 частини (спільно із третьою особою [PERSON] - 2/3 частини), що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Вінницька, б. №43. кв.№80, що підтверджується договором обміну від 27.06.2008 року, укладеним між позивачкою та відповідачем. У вказаній вище квартирі, крім власників, зареєстрований відповідач, який є рідним братом позивачки. Зазначена квартира є двохкімнатною, складається із двох кімнат, загальною житловою площею 44,1 кв.м., в тому числі житловою 29,9 кв. м. зі зручностями. На день подання позову квартирою користується позивачка, сплачує витрати на комунальні послуги. 18.08.1994 році вказана квартира була та відповідно до свідоцтва про право власності належала в рівних частинах батькові позивачці - [PERSON], її матері - [PERSON] та її брату - [PERSON], який є відповідачем по справі. Після смерті батька позивачки [PERSON], її матір - [PERSON] отримала частину квартири батька на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.1995р. та відповідно стала власником 2/3 частини вказаної квартири. 27.06.2008 року відповідач уклав з позивачкою договір обміну, за яким він свою 1/3 частину у кв.№ 80 по вул.Свердлова (Вінницька) у буд.№43 обміняв на належний позивачці будинок за № 216 по вул.Демчинська у с. Мирославка Бердичівського р-ну Житомирської області. У 2012 році позивачка та третя особа з самостійним вимогами [PERSON] надали дозвіл на реєстрацію відповідачу у кв.№ 80 по вул.Вінницька у буд.№43. Відповідач зареєструвався, проте з 2012 року ніколи не проживав у вказаній квартирі та не мав наміру проживати там, оскільки останній має власний будинок, проте знятись згодом із реєстраційного обліку відмовився, речей відповідача у даній квартирі немає. Відповідач постійно проживає в с. Мирославка буд.№ 216 Бердичівського району Житомирської області, про що також свідчить довідка видана виконкомом Мирославської сільської ради за №576 від 10.07.2015 року. Будинок йому належить на підставі договору обміну від 27.06.2008 року. Вище вказане також підтверджується письмовими відповідями від 07.07.2015 року Управління ДМС України в Житомирській області та паспортиста ПП «Житлоремекс-2» м. Бердичева від 25.06.2015 року за №198, актом від 04.06.2015 року ПП «Житлоремекс-2» м. Бердичева про не проживання відповідача у даній квартирі. Таким чином, оскільки відповідач у спірному будинку не проживає більше одного року, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірного житла та не приймає участь у спільному побуті, не є членом сім'ї, він вважається таким, що втратив право користування ним. Отримання такого рішення необхідно для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р., що дасть позивачці можливість оформити субсидію. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали, просили суд його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні, надавши суду письмові заперечення (а.с.47-51). Представник третьої особи без самостійних вимог Управління ДМС України в Житомирській області у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи без самостійних вимог ПП «Житлоремекс-2» у судове засідання не зявився, був повідомлений судом належним чином про дату, час, місце розгляду цивільної справи у відповідності ст.74-76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заперечень до суду не надходило. Представник третьої особи з самостійним вимогами [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити з наведених у ньому підстав. Свідок [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні надали пояснення, що вони проживають в житловому будинку №43, що знаходиться по вулиці Вінницькій в м. Бердичеві Житомирської області, є сусідами, спілкуються з позивачкою, знають відповідача, він є рідним братом позивачки, у квартирі №80 вказаного будинку проживає лише позивачка та іноді її дочка, яка приїздить з Києва, відповідач має приватний будинок у с. Мирославка Бердичівського району, останній раз бачили відповідача декілька років тому, речей відповідача у спірній квартирі не бачили, підтвердили, що позивачка особисто робила ремонт у ній, також вона сплачує комунальні послуги тощо. Свідок [PERSON], яка є позивачкою по справі, підтвердила, що відповідач є її братом, спірна квартира були ним занедбана, були великі комунальні борги по ній, з неї він зїхав у 2000-х роках, позивачка зробила в квартирі відновлюваний ремонт, сплатила борги, 27.06.2008 року уклали з відповідачем договір обміну, за яким він свою 1/3 частину у кв.№ 80 по вул.Свердлова (Вінницька) у буд.№43 обміняв на належний позивачці будинок за № 216 по вул.Демчинська у с. Мирославка Бердичівського р-ну Житомирської області. Суд, дослідивши докази та проаналізувавши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 22.03.2016 року позивачкою було подано до суду письмову (уточнену) позовну заяву (а.с.57-59). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло квартира, будинок відповідно до статей 379, 382, 405 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Проте, відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд також враховує те, що наявність реєстрації відповідача у вказаному будинку обумовлює понесення додаткових витрат позивачці на сплату комунальних послуг. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Враховуючи те, що відповідач без поважних причин не проживає у зазначеній вище квартирі, її станом не цікавиться, не сплачує комунальні рахунки, суд дійшов висновку, що останній втратив право на користування цим житловим приміщенням. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved