Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ придбаного під час шлюбу спільного сумісного майна подружжя, яке зареєстрованого на ім'я відповідача, а саме: житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], та автомобіля ВАЗ -21112 реєстраційний номер [NUMBER]. Просила в порядку поділу вказаного майна та відповідно до ст.. 365 ЦК України визнати за нею право власності на весь вищевказаний житловий будинок, оскільки частка відповідача в цьому майні є незначною, стягнувши з неї вартість цієї частки, яка складає 49007 гривень, які вона попередньо внесла на депозитний рахунок суду. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав і у березні 2014 року звернувся до суду із зустрічним позовом про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу за період з травня 2004 року до 05 лютого 2005 року та поділ сумісного майна подружжя - вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Просив визнати за ним право власності на 1\\2 частину цього будинку як придбаного ними під час шлюбу на спільні кошти. Зустрічний позов [PERSON] позивач [PERSON] не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Третя особа позов [PERSON] не визнала, про що надала письмові заперечення, просила розглянути справу за відсутністю представника. Подалі у грудні 2015 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила в порядку поділу спільного майна подружжя, придбаного під час шлюбу з відповідачем [PERSON] визнати за нею право власності на 1\\2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], повернувши раніше сплачені нею на депозитний рахунок суду кошти в сумі 49007 гривень. Також просила стягнути з відповідача 1\\2 частину понесених нею судових витрат у вигляді сплати судового збору в сумі 1206,50 грн. Просила розглянути справу за її відсутності. Уточнені позовні вимоги [PERSON] були визнані в повному обсязі відповідачем [PERSON], який надав до суду заяву про визнання цього позову та про розгляд справи у його відсутність. Перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнений позов [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] - частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст. 74 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідачем [PERSON] всупереч вимог ст.ст. 10,58-60 ЦПК України не надано належних доказів, які б свідчили про те, що він та позивач [PERSON] з травня 2004 року до 05 лютого 2005 року проживали однією сім'єю. У зв'язку з чим в задоволенні цих вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Разом з тим згідно з п. 3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини або чоловіка є майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Судом встановлено та не оспорювалося сторонами вони зареєстрували шлюб 05.02. 2005 року, від якого мають сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 22.01.2013 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 квітня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим номером 1-1737, подружжя придбало на ім'я відповідача [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] вартістю на момент укладання договору купівлі-продажу 176750 грн. (п.2 договору). Вказаний будинок був придбаний за кошти, надані в кредит [PERSON] за кредитним договором № 6/1/09/2008/840-КО42 від 23.04.2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», та відповідно до договору іпотеки № 6/1/09/2008/980-1043 від 23.04.2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» (нині- ПАТ КБ «Надра») є предметом іпотеки вартістю на час його укладання 280300 грн., що еквівалентно 55505 доларів США. При розгляді справи [PERSON] не оспорювала ту обставину, що на укладання зазначених договорів вона надавала згоду як один з подружжя. Позивач [PERSON], посилаючись на те, що на погашення частини кредиту в сумі 21000 доларів США пішли кошти, надані їй батьками [PERSON] та [PERSON], надала на підтвердження своїх тверджень копії розписок про отримання нею від батьків цих коштів. Однак ці розписки не є відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України належними та допустимими доказами, оскільки позивачем не надано доказів, що саме ці отримані нею за розписками кошти, внесені нею або відповідачем на погашення боргових зобов'язань [PERSON] за кредитом. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Звертаючись до суду з уточненим позовом, [PERSON] не зазначала, що між нею та відповідачем [PERSON] була інша домовленість щодо часток в спільному майні подружжя, і між сторонами не був укладений шлюбний договір, а просила поділити спірний будинок між нею та відповідачем у рівних частках. Також відсутні й докази щодо застосування при вирішенні цього позову й вимог частин 2 та 3 ст. 70 СК України. Відповідач [PERSON] визнав уточнений позов [PERSON] про поділ спірного будинку як спільного майна подружжя в рівних частках. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Надані сторонами докази свідчать про те, що вони не оспорюють факт придбання ними спірного будинку за сумісні кошти під час шлюбу, тому їх частки при поділі цього майна є рівними відповідно до ч.1 ст.70 ЦК України. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] та за [PERSON] право власності по 1\\2 частині житлового будинку [ADDRESS] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1\\2 частину понесених нею судових витрат у вигляді сплати судового збору в сумі 1206 грн. 50 коп., оскільки вони підтверджені банківськими платіжними дорученнями ( а.с. 21). З зазначеними вимогами [PERSON] також погодився [PERSON] Крім того, оскільки [PERSON] змінила свої позовні вимоги, у зв'язку з чим судом не вирішувалося питання про грошову компенсацію замість частки спірного будинку, внесені [PERSON] відповідно до ч.5 т. 71 СК України грошові кошти в сумі 49007 грн. на депозитний рахунок суду, підлягають поверненню їй. У зв'язку з зазначеним ці кошти повернуті [PERSON] ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 11 січня 2016 року.

Outcome: partial