Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

У грудні 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 3\~300 доларів США, посилаючись на те, що відповідач відповідно до договору б/н від 07.06.2007 року отримав кредит у розмірі 2\~000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань, станом на 31.11.2015 року за відповідачем рахується вищевказана заборгованість. При зверненні до суду з позовом представник позивача просив розглянути справу у його відсутності. В судовому засіданні відповідач заперечив позов. Просив застосувати до вимог позивача строки позовної давності та пояснив, що кредит погасив ще 14.06.2008 року. За той час банк до нього не мав ніяких претензій. Заслухавши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно кредитного договору б/н від 07.06.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2\~000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення. Із розрахунку заборгованості за вищезазначеним договором вбачається, що відповідачем кредит було погашено 14.06.2008 року, з того часу залишок поточної заборгованості за наданим кредитом становив 3,84 доларів США. Відповідно до розрахунку банком нараховано пеню за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором у розмірі 3\~300доларів США. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які вимоги чи повідомлення відповідачу щодо погашення зазначеної заборгованості. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ст.257 цього ж кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до судового наказу №2-н-295/10, виданого Мукачівським міскрайонним судом 18.03.2010 року з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 25 315грн. 68грн.; 126 грн. 58коп. судового збору та 30грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. За ч.1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом. Пунктом 1 частини 2 ст. 267 ЦК України передбачено, спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу пені). Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові. Таким чином, беручи до уваги заперечення та заяву відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» необхідно відмовити у зв'язку з пропуском строків позовної давності.\~

Outcome: dismissed