Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 33589 від 18.03.2021, який вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ніколи жодних кредитних договорів не укладалося. 18.03.2021 приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 33589 у зв`язку із боргом за кредитним договором, нібито укладеним між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». 28.05.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 65611575. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Нотаріус зазначену обставину не перевірив і незаконно вчинив виконавчий напис. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 вересня 2021 року, вказану справу розподілено судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 18 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) учасників справи. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення позивач [PERSON] отримав ухвалу про відкриття провадження 28.09.2021, відповідач отримав ухвалу та поштове відправлення 24.09.2021, приватний виконавець отримав ухвалу та поштове відправлення 27.09.2021, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. отримав ухвалу та поштове відправлення 28.09.2021. Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомленні про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, відповідачем у встановлений судом строк не надано відзиву, тому суд вважає на можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 18.03.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 33589, яким звернено стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 2441734 від 05.09.2020, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором про відступлення права вимоги № 57-МЛ від 24.12.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості за Кредитним договором № 2441734 від 05.09.2020. Строк платежу за Кредитним договором № 2441734 від 05.09.2020 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.12.2020 по 27.02.2021. Сума заборгованості становить 39 366,33 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 890,00 грн. Загальна заборгованість боржника становить 40 296,33 грн. Встановлено, що даний виконавчий напис було вчинено на підставі того, що 05.09.2020 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений Кредитний договір за № 2441734. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. 28.05.2021 відкрито виконавче провадження за № 65611575. В межах даного виконавчого провадження 06.07.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 28.05.2021 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.09.07.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Слід зазначити, що відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове врегулювання спору не минув строк, передбачений законом. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Як вбачається зі спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувався ст.87 «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, при цьому, суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 вказаної постанови. Пунктом 2 розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» поточна редакція - Ухвалення судового рішення від 01.11.2017, підстава - v_649760-17, визначено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, ні приватним нотаріусом Горай О.С., ні відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» не надано доказів того, що під час вчинення виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 33589 від 18.03.2021 було надано оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), наведена правова позиція, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Позивач звертаючись до суду з позовом зазначила, що ніяких кредитних договорів з відповідачем не укладала. Крім того, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання нею письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбачений п.2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п.3.2 передбаченого Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, тому виконавчий напис вчинено з порушенням діючого законодавства та сума заборгованості являється спірною. Однак, відповідач не надав належних доказів на підтвердження безспірності заборгованості, тому суд приходить до висновку що пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути безспірною. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису вчиненого 18.03.2021 таким, що не підлягає виконанню, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved