Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Добровлянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання нечинним рішення сільської ради та скасування реєстрації права власності. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 02 квітня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Добровлянської сільської ради Калуського району від 29.09.2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою» та скасовано реєстрацію права власності на земельну ділянку в с. Добровляни Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер 2622881901:01:001:0302. Вирішено питання судових витрат по справі. Не погодившись із вказаним судовим рішенням, [PERSON] на дане рішення суду подала апеляційну скаргу. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Калуського міськрайонного суду від 02 квітня 2018 року скасовано, ухвалити нове. В задоволенні позову [PERSON] до Добровлянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання нечинним рішення сільської ради та скасування реєстрації права власності відмовлено. 31.07.2018 року [PERSON] подала до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, просить стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати, повязані із поданням апеляційної скарги, у розмірі 1057,20 грн. Згідно із п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У зв'язку з чим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області. Позивач та заявник [PERSON], які належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, що згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Представник Добровлянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області проти задоволення заяви не заперечив. На адресу апеляційного суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без її присутності. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до суду 12.12.2017 року з позовом про визнання нечинним рішення сільської ради та скасування реєстрації права власності. [PERSON] подала апеляційну скаргу на рішення Калуського міськрайонного суду від 02 квітня 2018 року 02.05.2018 року. В п. 1.6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ (в редакції від 07.01.2018 року) зазначено, що при поданні апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. За положеннями п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла з 01.01.2017 року) розмір ставки судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1600 гривень. Враховуючи те, що позивачем заявлялася вимога немайнового характеру, розмір судового збору, який підлягав сплаті апелянтом при подачі апеляційної скарги на рішення суду становив 960,00 грн. Як вбачається з квитанції №ПН245866 від 02.05.2018 року [PERSON] при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір в сумі 1058,00 грн. (а.с. 100). За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] та вважає за необхідне ухвалити додаткову постанову суду, якою стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 960 грн. 00 коп., сплачений за подання апеляційної скарги. В задоволенні решти вимог заяви [PERSON] відмовити.

Outcome: partial