Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У вересні 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, свого батька, в якому просила стягнути на її користь аліменти на своє утримання у зв`язку з навчанням, в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно до закінчення навчання, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що навчається в Житомирському медичному інституті Житомирської обласної ради (далі - Інститут) на денній формі навчання і повністю знаходиться на утриманні своєї матері. Для продовження та здобуття освіти потребує значних матеріальних витрат і допомоги, у зв`язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом, оскільки в добровільному порядку її забезпечувати відповідач відмовляється. Ухвалою від 20.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття, з 01.09.2020 навчається в Інституті м. Житомир на денній формі. Строк навчання з 01.09.2020 по 01.07.2024. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Домовленості щодо свого утримання на період навчання позивачка з відповідачем не досягли. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як слідує з матеріалів справи, позивачка продовжує здобуття освіти і, крім навчання, потребує витрат на проживання в гуртожитку, харчування та особисті потреби, їй не виповнилось 23 років та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки суду надано не було. Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню доньки, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одну матір. Оскільки відповідач є особою працездатного віку 48 років, не надає добровільно позивачці матеріальну допомогу на продовження здобуття освіти, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів Дар`ї; з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу (з 01.12.2021 - 2 393 грн.); наявність в неї певних обмежень для самостійного заробітку в період навчання (денна форма навчання) та відсутність інших джерел фінансування, окрім матеріальної допомоги з боку батьків, - суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, тобто - 1/4 частки від усіх видів заробітку, доходів, щомісячно. Це відповідатиме інтересам повнолітньої доньки та матеріальному становищу і стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітньої доньки, яка навчається, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Відповідач не надав жодних заперечень проти позову, в тому числі і будь-яких відомостей щодо його заробітку і матеріального становища. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то в її задоволенні слід відмовити, оскільки такий розмір аліментів застосовується тільки при визначенні їх розміру на неповнолітніх дітей. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 15.09.2021 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 908,00 грн.

Outcome: partial