Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У жовтні 2011 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О. (далі - Банк) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2012 року позовні вимоги було задоволено (а.с.34 т.1). Відповідачем [PERSON] до суду було надано заяву про скасування заочного рішення суду. Заяву обґрунтував тим, що судових повісток про судові засідання він не отримував, так як знаходився поза межами м. Ізмаїл. Обставини, що викладені позивачем у позовній заяві нічим не підтверджені та не відповідають дійсності. Також зазначив, що виконаний ним розрахунок, не відповідає розрахунку, здійсненому банком в частині погашення суми кредиту, оскільки Банком не враховано усі здійснені ним платежі за кредитом, а саме на загальну суму - 3 600 грн., у підтвердження чого надав дві квитанції та заяву на переказ готівки (а.с.60-62 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.11.2013 року заяву [PERSON] задоволено, заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2012 року скасовано (а.с.77 т.1). 18.12.2013 р. ухвалою суду по справі було призначено проведення економічної експертизи (а.с.93 т.1). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Раніше у судових засіданнях проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у заяві про скасування заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 30.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 115/ЕК/2008-980 про надання кредиту в сумі 30 000,00 грн. строком з 30.01.2008 року по 20.07.2009 р. під 30 % річних. Згідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно розрахунку Банку, оскільки позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, станом на 27.09.2011 р. у останнього виникла заборгованість перед АТ КБ «Надра» в загальній сумі - 38 939,66 грн., яка складається з: 13 153,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10 957,37 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 8 435,65 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 3 000,00 грн. - штраф (п.4 Договору); 3 392,96 грн. - інфляційні збитки (а.с.5-9 т.1). 31.10.2014 р. по справі було проведено судово-економічну експертизу та надано відповіді експертом за поставленими судом питаннями, із розрахунку неврахуванням банком внесеної загальної суми позивальником у розмірі 3 600 грн. (а.с.137-158 т.1). Разом з тим, у вказаному висновку № 5136/5137 експертом зазначено, що згідно дослідженню наданим позичальником касових документів за 20.06.2008 р. (а.с.60, 61, 62 т.1), вбачається лише одна операція з внесення готівки до каси банку у сумі 1 800 грн. (абз.3 а.с.145 т.1). Згідно письмовим та усним поясненням експерта до висновку судово-економічної експертизи № 5136/5137 від 31.10.2014 року, наданим експертом у судовому засіданні 02.07.2018 р., позичальником до каси банку у загальному розмірі було внесено готівки у розмірі 23 009,60 грн. (а.с.41 т.2). З такого ж розміру внесення готівки (23 009, 60 грн.), було здійснено розрахунок суми заборгованості і Банком (а.с.5). Крім того, виходячи з вищевказаного (внесення позичальником 20.06.2008 р. до каси банку 1 800 грн., а не 3 600 грн.), та умов кредитного договору, експертом встановлено, що загальна сума заборгованості у позичальника перед Банком становить: -за кредитом - 13 385,95 грн.; -за процентами - 20 983,54 грн.; -суми штрафів - 11 602,38 грн. (а.с.44 т.2), що є більшим, ніж просить стягнути позивач у позові. Отже, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, згідно якому суд розглядає справи в межах заявлених вимог (ч.1 ст. 13 ЦПК України), з позичальника підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту та відсотками в розмірі, зазначеному Банком у позовних вимогах: 13 153,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10 957,37 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 8 435,65 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту. Разом з тим, експертом зазначено, що встановити обґрунтованість нарахування Банком штрафу за невиконання зобов`язань п.4 кредитного договору від 30.01.2008 р. не надається за можливе, оскільки пунктом 4 вказаного договору встановлено зобов`язання Банку, а не відповідальність позичальника та штрафні санкції (абз.4 а.с.43 зв. т.2). Тому вимоги Банку щодо стягнення з відповідача суми штрафу в порушення останнім п.4 кредитного договору суд вважає необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити. Підлягають стягненню з відповідача і сума інфляційних збитків у розмірі, визначеному Банком - 3 392,96 грн., оскільки, виходячи з реальної суми заборгованості, згідно розрахункам експерта, сума інфляційних збитків також буде більшою, ніж заявлено Банком. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial