Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулась до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 15.04.2013 року між нею та відповідачем укладено договір про надання послуг, згідно з умовами якого відповідач надає позивачу спортивно - оздоровчі послуги у спортивному клубі «Спорт-Лайф», а позивач у свою чергу зобов'язався сплатити ці послуги та дотримуватись умов Договору та додатків до нього, які є невід»ємною частиною Договору. Пунктом п.2.11. Договору передбачено, що у разі відмови позивача від Договору в односторонньому порядку, його розірванні, то сплачені за Договором кошти поверненню не підлягають ні за яких умов. Посилаючись на те, що ця умова Договору не відповідає вимогам закону та таким, що порушує її права щодо повернення власних коштів у разі порушень умов договору з боку відповідача, позивач просила суд визнати даний правочин недійсним в цій частині та відшкодувати шкоду 4 500 грн., інфляційні витрати в розмірі 748, 97 грн., пеню в розмірі 24 579 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. У судовому засіданні преставник позивача підтримав пред'явлені вимоги. Представники відповідача позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Заперечення подали в письмовому виді. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 15.04.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання спортивно - оздоровчих послуг ( а.с.8-9). Відповідно до умов договору відповідач надає позивачу спортивно - оздоровчі послуги у спортивному клубі «Спорт-Лайф», а позивач у свою чергу зобов'язався сплатити ці послуги та дотримуватись умов Договору та додатків до нього, які є невід»ємною частиною Договору. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги позивач посилається на те, що умова договору про неповернення позивачу сплаченої вартості послуг є несправедливою, оскільки не відповідає вимогам закону та порушує його права, а відтак підлягає визнанню недійсною. Разом з тим, згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, всупереч ст.60 ЦПК повачем суду не надано доказів, які б свідчили про те, що даний правочин направлений на порушення прав позивача, як замовника послуг. Твердження позивача про те, що у випадку порушення умов договору відповідачем кошти позивачу повернуті все одно б не були, чим були б порушені права позивача як замовника послуг, за своїм змістом мають характер припущення та не свідчать про наявність підстав для визнання договору про надання послуг недійсним. Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів порушення її прав з боку відповідачів при укладанні ними оспорюваного правочину, позов задоволенню не підлягає. Також, зазначаючи про те, що відповідач не забезпечив відкриття клубу за вказаною в Договорі адресою в обумовлений строк, позивачка не надала жодних доказів, які б свідчили про те, що вона мала намір скористатись послугами відповідача, а навпаки, уклала договір з іншим Виконавцем. Щодо решти вимог позову про відшкодування шкоди, то відповідно до ч.3 ст. 612 ЦК України посиланням на яку позивач обґрунтовує пред'явлені вимоги, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Між тим, наведена норма закону, яка міститься в Главі 51 ЦК України, регулює правовідносини між боржником і кредитором, в той час як спірні відносини, що виникли між сторонами даної справи, мають іншу правову природу. Крім того, суд надає оцінку тій обставині, що заявляючи вимогу визнати умову правочину недійсною, позивач одночасно ставить питання про стягнення суми збитків, заподіяних його неналежним виконанням, в той час як такі вимоги є взаємовиключними. Оскільки відповідно до положень чинного ЦК України стягнення збитків за неналежне виконання договору не може бути наслідком визнання його недійсним, позовні вимоги в цій частині є такими, що не ґрунтуються на нормах закону. Таким чином, позов задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed