Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] Відповідач є колишнім чоловіком позивача, шлюб з яким розірвано. Відповідач зловживає спиртними напоями, не має стабільного доходу та веде соціально загрозливий спосіб життя, а тому має бути виселений з житлового будинку позивача з метою її захисту честі та гідності, здоров'я, а також захисту її дітей та малолітньої онуки від систематичної наруги, погроз та побиттів. Крім того, відповідач не сплачує коштів за утримання житлового будинку. Добровільно покинути будинок позивача і її прибудинкову територію та зн'ятися з реєстрації відповідач категорично відмовляється. Посилаючись на викладені обставини та норми закону позивач просила позбавити відповідача права користування житловим будинком [ADDRESS] Виселити відповідача та усунути перешкоди в користуванні зазначеним житловим будинком шляхом зняття з реєстрації відповідача в житловому будинку. Зобов'язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України у Київській області зняти з реєстраційного обліку відповідача за вказаною вище адресою. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Судом встановлено, що позивач є власником ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.01.2008 року. Її право власності зареєстровано в КП « Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.12.2008 року. На спірній житловій площі зареєстрований та проживає відповідач у справі, який є колишнім чоловіком позивача, шлюб між ними розірвано на підставі рішенням Києво-Святошинського районного суду від 05 червня 2002 року. Вказані вище обставини також підтверджуються : довідкою ф. 3 від 26.11.2013 року за № 1259; довідкою Білогородської сільської ради, Києво-Святошинського району Київської області від 03 .09.2013 року за № 287 та іншими доказами дослідженими у справі в їх сукупності. Як вбачається із матеріалів справи позивачу з боку відповідача чиняться перешкоди в користуванні, вільному володінні та розпорядженні своєю власністю, оскільки останній зареєстрований в будинку та проживає в ньому, добровільно залишити спірну житлову площу, та знятися з реєстрації за вказаною адресою не бажає. За таких обставин суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту в частині вимог про виселення відповідача та зняття його з реєстрації. Позовні вимоги [PERSON] стосовно позбавлення відповідача права користування житловим будинком є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку законом не передбачено підстав, зокрема визначених ст. 405 ЦК України для задоволення цієї вимоги. Також задоволенню не підлягають вимоги позивача в частині зобов'язання третьої особи вчинити певні дії, зокрема зняття відповідача з реєстрації за вказаною вище адресою, оскільки всупереч положень ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено порушення її прав з боку третьої особи, не надано відмови третьої особи у знятті відповідача з реєстрації, більш того [PERSON] не заявляла клопотань про залучення третьої особи в якості співвідповідача як це передбачено ст. 33 ЦПК України, а у відповідності до чинного законодавства суд не може покласти виконання зобов'язання на третю особу, яка не є відповідачем у справі. Враховуючи наведені обставини та

Outcome: partial