Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач ПАТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 538 гривень та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 21 липня 2004 року між сторонами у справі укладено Договір № 1045784 про відкриття та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5370 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % щомісячно з розрахунку 360 днів у році, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк виконав взяті на себе зобов'язання за договором, а саме: надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. У зв'язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань, станом на 31 липня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 27 538 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з якої також вбачається, що позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. Судові повістки повернулись до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України , за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 21 липня 2004 року між сторонами у справі укладено Договір № 1045784 про відкриття та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5370 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % щомісячно з розрахунку 360 днів у році, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні вказаного вище договору позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг. Відповідно до положень частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона на може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов договору, останній діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язання зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON], не сплативши кредит у вказаний в договорі строк, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивачем надано суду розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] по кредитному договору, з якого вбачається, що з 30 березня 2007 року відповідач перестав виконувати взяті на себе зобов'язання по сплаті основної суми кредиту та процентів за його користування. Вказаний розрахунок відповідає вимогам закону. Так, станом на 31.07.2013 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором від 21 липня 2004 року становить 27 538 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом становить 5 367 гривень 29 копійок; - заборгованість по процентам за користування кредитом становить 22 170 гривень 71 копійок. З огляду на викладене, враховуючи, що станом на день розгляду справи відповідачем не надано суду доказів про виконання взятих на себе обов'язків за кредитним договором суд надходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а зазначена сума позову підлягає стягненню з відповідача відповідно до укладеного кредитного договору. З урахуванням задоволення позову на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 380 гривень 33 копійки.

Outcome: approved