Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до НАК «Нафтогаз України» про визнання незаконним та скасування рішення голови правління НАК «Нафтогаз України» про погодження звільнення з посади, посилаючись на те, що після постановлення Ленінським районним судом м. Полтави 03 листопада 2014 року рішення про поновлення його на посаді начальника Регіонального виробничого управління «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» голова правління НАК «Нафтогаз України» не мав права приймати рішення про погодження його звільнення з посади, і тому погодження є незаконним та суперечить негайному виконанню вказаного рішення суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 03 листопада 2014 року по цивільній справі 553/4109/14-ц позовні вимоги [PERSON] до ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволені, поновлено [PERSON] на посаді начальника Регіонального виробничого управління «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАКї «Нафтогаз України» з 26 серпня 2014 року, стягнуто з ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» на користь [PERSON] заробіток за час вимушеного прогулу з 26 серпня 2014 року по 03 листопада 2014 року в сумі 23516 грн. 77 коп., у частині поновлення [PERSON] на посаді начальника Регіонального виробничого управління «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» з 26 серпня 2014 року допущено негайне виконання рішення суду. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 03 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ДП «Укравтогаз»» НАК «Нафтогаз України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вказаними судовими рішенням встановлено, що позивач [PERSON] з 08 червня 2010 року обіймав посаду начальника Регіонального виробничого управління «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», що підтверджується наказом «По особовому складу» по ДП «Укравтогаз» від 08 червня 2010 року № 116л, наказом «Про прийняття на роботу» по Регіональному виробничому управлінню «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» від 08 червня 2010 року № 373к. На підставі наказу ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» від 26 серпня 2014 року № 169 [PERSON] звільнений з посади начальника Регіонального виробничого управління «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» з 26 серпня 2014 року у зв'язку з прогулом без поважних причин, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Згідно підпункту 6.6.1 пункту 6.6 Статуту ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», директор підприємства призначає (приймає) керівників філій, представництв чи інших відокремлених структурних підрозділів Підприємства за попереднім письмовим погодженням з головою правління засновника. У відповідності до п. 1.3 Статуту ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» засновником підприємства є НАК «Нафтогаз України». Отже, зважаючи на те, що позивач [PERSON] до звільнення обіймав посаду начальника Регіонального виробничого управління «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», тобто начальника відокремленого підрозділу ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», а відтак з урахуванням положень вище вказаного статутного документу позивач може бути звільнений з посади за попереднім письмовим погодженням з головою правління НАК «Нафтогаз України». Як вбачається із змісту листа НАК «Нафтогаз України» від 12 листопада 2014 року вихідний номер № 17-7320/1-14 НАК «Нафтогаз України» погоджено звільнення [PERSON] з посади начальника Регіонального виробничого управління «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України». Зважаючи на те, що голова правління НАК «Нафтогаз України» уповноважений здійснювати погодження звільнення керівників філій ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», тому суд вважає, що таке погодження надано у межах компетенції даної посадової особи. Крім того, суд враховує те, що погодження на звільнення з посади, здійснене після прийняття судом рішення про поновлення працівника на роботі, не впливає на його правильність та не свідчить про його незаконність, голова правління НАК «Нафтогаз України» діяв у межах наданих йому повноважень, окремого рішення про погодження звільнення позивача не приймав, а таке погодження виклав у листі від 12 листопада 2014 року, а відтак приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed