Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У грудні 2013 року до суду звернулася [PERSON], в обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] згідно рішення Броварського міськрайонного суду від 22 квітня 2008 року, 1/6 частки згідно із договором купівлі-продажу від 10 квітня 2010 року та 1/6 частки згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 квітня 2009 року. Відповідач, [PERSON], є спадкоємицею 1/6 частки вищезазначеної квартири як донька спадкодавця і особа, яка подала заяву про прийняття спадщини. Спадщина їй належить з моменту відкриття спадщини. Спільне з відповідачем володіння і користування спірною квартирою є неможливим, тому що між сторонами немає взаєморозуміння, між ними склалися стійкі неприязні стосунки, крім того, річ є неподільною, частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Припинення права власності відповідача на 1/6 частки спірної квартири, не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім'ї. Згідно висновку №02/12/13 експертного будівельно-технічного дослідження від 09 грудня 2013 року визначено грошову суму, яка відповідає дійсній ринковій вартості 1/6 частини даної квартири, і яка становить 21 586 (двадцять одна тисяча п'ятсот вісімдесят шість ) гривень 00 копійок, позивач внесла зазначені кошти на депозитний рахунок суду. На підставі викладеного, позивач просить припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку спірної квартири та визнати право власності за [PERSON] на 1/6 частку квартири за адресою: [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 21 586 (двадцять одна тисяча п'ятсот вісімдесят шість ) гривень 00 копійок. У судове засідання позивач не з'явилася, подавши до суду заяву, де просила задовольнити позов у повному обсязі та слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. До суду надійшла заява відповідача, де вона заперечує проти задоволення позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю та повідомляє, що не зможе прибути у судове засідання. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2008 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.06.2007 року, видані [PERSON] та [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на ? частину в спільній сумісній власності майна подружжя - квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори 25 квітня 2009 року, [PERSON] є спадкоємцем 1/3 частини спадкового майна [PERSON], яке складається з ? частини квартири [ADDRESS]. Крім того, згідно із договором купівлі-продажу від 10 квітня 2010 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області, [PERSON] придбала в [PERSON] 1/6 частку квартири [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] на праві власності належить 5/6 часток квартири [ADDRESS] Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого належала квартира [ADDRESS]. Із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON], [PERSON] та [PERSON], остання не оформила свої спадкові права на частку у спадщині, зокрема, на 1/6 частку спірної квартири. Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, [PERSON] є спадкоємцем 1/6 частки квартири [ADDRESS]. Згідно із ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Стаття 356 Цивільного кодексу України визначає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Із технічного паспорту вбачається, що спірна квартира є однокімнатною, загальною площею 33,2 кв. м, житловою 18.7 кв. м., та складається з приміщень: кухня, площею 5,5 кв. м, коридор, площею 4,7 кв. м, житлова кімната, площею 18,7 кв. м, санвузол площею 2,5 кв. м, шафа, площею 0,8 кв. м, балкон площею 1,0 кв. м. Отже, виходячи із технічних характеристик квартири видно, що дана квартира є неподільною в розумінні норм цивільного законодавства, а відповідно 1/6 частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі. Із тексту позовної заяви та самих заперечень відповідача вбачається, що спільне з відповідачем володіння і користування майном є неможливим, тому що між сторонами немає взаєморозуміння, між ними склалися стійкі неприязні стосунки. Матеріалами справи також не встановлено обставин, про те, що припинення права власності відповідача на 1/6 частку квартири [ADDRESS] завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім'ї. Згідно висновку №02/12/13 експертного будівельно-технічного дослідження від 09 грудня 2013 року визначено грошову суму, яка відповідає дійсній ринковій вартості 1/6 частини даної квартири, і яка становить 21 586 (двадцять одна тисяча п'ятсот вісімдесят шість ) гривень 00 копійок. На виконання вимог ч.2 ст.365 ЦК України позивачем на депозитний рахунок Броварського міськрайонного суду Київської області внесені кошти вартості 1/6 частки квартири у розмірі 21 586 (двадцять одна тисяча п'ятсот вісімдесят шість ) гривень 00 копійок. У п.7 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» надається роз'яснення про те, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися. Таким чином, вивчивши матеріали справи та надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про припинення права власності відповідача на1/6 частку квартири та визнання за позивачем права власності на цю частку, є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved