Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Київської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Свої вимоги мотивує тим, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] на праві власності належала 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 вересня 1978 року. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки діти відмовились від прийняття спадщини, подавши відповідні заяви приватному нотаріусу КМНО Синиці Т.В. Приватним нотаріусом КМНО Синицею Т.В. їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 грудня 2018 року на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] . Разом з тим, до складу оформленої спадщини нотаріусом не було включено 1/6 частину земельної ділянки площею 0,0947 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на якій знаходиться житловий будинок. Постановою приватного нотаріуса КМНО Синиці Т.В. від 15 серпня 2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на частину земельної ділянки. Рішенням Київської міської ради від 26 червня 2018 року № 1046/5110 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] , а також передано їм у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,0947 га із земель комунальної власності територіальної громади м. Києва з розподілом часток у праві спільної часткової власності на зазначену земельну ділянку: частка [PERSON] складає 5/6 від 0,0947 га, а [PERSON] - 1/6 від 0,0947 га. Зазначене рішення було прийнято після смерті [PERSON] . Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право на завершення процедури приватизації та здійснення нею державної реєстрації права власності на 1/6 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 110). Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник подала до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона просить розглядати у її відсутність. Зазначено, що єдиною підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності в м. Києві для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Київської міської ради. Рішенням Київської міської ради від 26 червня 2018 року № 1046/5110 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] , а також передано їм у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,0947 га із земель комунальної власності територіальної громади м. Києва з розподілом часток у праві спільної часткової власності на зазначену земельну ділянку: частка [PERSON] складає 5/6 від 0,0947 га, а Тітова - 1/6 від 0,0947 га. [PERSON] в установлено порядку зареєстровано право власності на частину земельної ділянки. Прийняте рішення Київською міською радою є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку (а.с. 97-101). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , який був чоловіком позивача (а.с. 25), помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 24). [PERSON] на праві власності належала 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 вересня 1978 року (а.с. 20-21). 07 квітня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Синицею Т.В. відкрита спадкова справа № 20/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 41-95). Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки діти відмовились від прийняття спадщини, подавши відповідні заяви приватному нотаріусу КМНО Синиці Т.В. (а.с. 42-43). Приватним нотаріусом КМНО Синицею Т.В. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 грудня 2018 року на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 16). Постановою приватного нотаріуса КМНО Синиці Т.В. від 15 серпня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку у праві власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на зазначену частину земельної ділянки (а.с. 10-11). Рішенням Київської міської ради від 26 червня 2018 року № 1046/5110 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] , а також передано їм у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,0947 га із земель комунальної власності територіальної громади м. Києва з розподілом часток у праві спільної часткової власності на зазначену земельну ділянку: частка [PERSON] складає 5/6 від 0,0947 га, а [PERSON] - 1/6 від 0,0947 га (а.с. 8-9). Відповідно до відповіді Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 05 серпня 2019 року співвласником земельної ділянки на [ADDRESS] [PERSON] в установленому порядку зареєстровано право власності на частину цієї земельної ділянки. Таким чином, на підставі рішення Київської міської ради від 26 червня 2018 року № 1046/5110 вже виникло право власності на частину земельної ділянки. Враховуючи викладене, Департамент земельних ресурсів не має можливості вносити зміни до рішення Київської міської ради від 26 червня 2018 року № 1046/5110 (а.с. 12-13). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] заповіт не складав. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 25). З позову вбачається, що [PERSON] за життя не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації відповідно до чинного законодавства України. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 350/67/15-ц. З таких обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved