Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У грудні 2020 заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території УРСР до 24.08.1991 (з 28.09.1982 по 15.07.1983). В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона з 20.12.1980 перебувала у шлюбі із [PERSON] , який після закінчення навчання в Астраханському технічному інституті рибної промисловості та господарства у вересні 1982 року був направлений на постійне місце роботи у смт Чорноморське Кримської області УРСР, куди вони і прибули разом із ним та малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Шлюб між нею та [PERSON] зареєстровано у Палаці одружень м.Астрахані. З вересня 1982 р. по жовтень 1983 р. її чоловік постійно працював у рибколгоспі за адресою: [ADDRESS] і постійно проживав та був прописаний у смт Чорноморське. Шлюб між нею та [PERSON] , укладений 20.12.1980 не розірвано, вона з чоловіком та сином постійно проживали однією сім`єю на території УРСР з вересня 1982 р. по жовтень 1983 р. Паспорт, який підтверджував би її проживання в Кримській області УРСР, у неї на даний час не зберігся і не може бути відновлений. Зазначила, що постійно підтримує зв`язки з Україною, неодноразово перебувала в Україні зі своїм чоловіком та сином, про що свідчать відмітки паспортного контролю у її паспорті. Рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території УРСР їй необхідне для подання заяви про надання дозволу на імміграцію та отримання посвідки у Московському районному відділі ГУ ДМС України в Харківській області в порядку ст.4,5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з метою збереження сім`ї, оскільки її сином та чоловіком подані заяви до Московського районного відділу управління ДМС України в Харківській області про отримання громадянства. Посилаючись на ст. 8 Закону України «Про громадянство України», ст.9 Закону України «Про імміграцію», ст.4,5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», заявник [PERSON] просила заяву про встановлення факту постійного проживання задовольнити. В судове засідання заявник, представник заявника не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник заявника [PERSON] надав до суду через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав і просив задовольнити. Представник заінтересованої особи - Московського районного відділу управління Державної міграційної служби в Харківській області Безклітна Г.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, зазначила, що заявником не доведено факт перебування заявниці на території України в період з 28.09.1982 по 15.07.1983. Зазначила, що реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснювалося відповідно до Положення про паспортну систему в СРСР, відповідно до якого громадяни, які змінюють місце проживання, а також вибувають в іншу місцевість на тимчасове проживання та строк понад півтора місяця, зобов`язані були виписатися з місця проживання перед вибуттям. Представник заінтересованої особи, зазначає, що заявницею не надано доказів виписки з попереднього місця проживання у 1982 році та прописки у смт Чорноморське Кримської області УРСР. Суд, вислухавши доводи заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10.09.2020 встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав до 24.08.1991 (28.09.1982 по 15.07.1983) на території України (а.с.81-82). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружилися 20.12.1980. Дружина після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.83). З паспорта громадянина СРСР [PERSON] вбачається, що 18.09.1982 він був виписаний з попереднього місця проживання. З 28.09.1982 [PERSON] був прописаний в [ADDRESS] . З 04.03.1983 [PERSON] був прописаний за адресою: [ADDRESS] . Виписаний 15.07.1983 (а.с.84-85). З військового квитка на ім`я [PERSON] вбачається, що з 14.07.1983 він прийнятий на облік Черноморським РВК Кримської області, знятий - 15.07.1983 (а.с.86). Відповідно до довідки №89 від 12.09.1983 [PERSON] працював на посаді начальника рибцеху з 23.09.1982 (а.с.87). Згідно із свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16.07.1981 у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с.88). Син заявника [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , має посвідку на тимчасове проживання в Україні (а.с.89,90). З паспорту [PERSON] вбачається, що протягом 2013-2014 р.р. вона декілька разів приїздила до України, що підтверджується відповідними штампами (а.с.91-92). З відповіді Державної міграційної служби №6.2-6485/6-21 від 24.06.2021 вбачається, що за інформацією, наданою територіальними органами ДМС України (крім ГУ ДМС України в АР Крим, УДМС України в м.Севастополь), а також за наявною в ДМС інформацією, відомості про місце проживання [PERSON] , [INFO] , відсутні. Також повідомили, що з 20.02.2014 територію Автономної Республіки Крим та м.Севастополя визнано тимчасово окупованою, органі реєстрації на зазначеній території не утворені, територіальні органі/підрозділи ДМС України припинили свою діяльність. Відповідно до ст.1 КпШС УРСР в редакції, що діяла станом на 1982 рік, його завданням є подальше зміцнення сім`ї. Заявник зазначає, що на той час вважалося, що чоловік та жінка, що перебувають у шлюбі, і які мають неповнолітніх дітей, проживають однією сім`єю, і мають взаємні права та обов`язки, в тому числі з виховання дітей. При цьому у відповідності до ст.20, 21 КпШС УРСР кожен з подружжя користується в сім`ї рівними правами і несе рівні обов`язки. Питання виховання дітей та інші питання життя сім`ї вирішуються подружжям спільно. Кожен з подружжя вільний у виборі занять, професії і місця проживання. Отже сам по собі факт перебування у шлюбі не свідчив про обов`язкове проживання сім`ї в одному місці, кожен із подружжя вільний у виборі місця проживання, а тому аргумент заявника, що сам по собі факт перебування у шлюбі, автоматично означає проживання за однією адресою, є хибним. Неодноразові перебування заявника в Україні ніяким чином не підтверджують факт її постійного проживання на території УРСР до 24.08.1991. Факт проживання чоловіка заявниці [PERSON] до 24.08.1991 (з 28.09.1982 по 15.07.1983) постійно на території України, не є доказом того, що заявниця проживала в цей же період постійно на території України. Інших доказів на підтвердження факту проживання [PERSON] постійно на території України до 24.08.1991(з 28.09.1982 по 15.07.1983) суду не надано, а всі надані докази лише свідчать про факт проживання на території України в період з 28.09.1982 по 15.07.1983 чоловіка заявниці. Відповідно до п.23 Положення про паспортну систему в СРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 28.08.1974 №677, яким у 1982 -1983 р.р. регулювалися відносини щодо виписки/прописки громадян, які змінюють місце проживання, а також які вибувають в іншу місцевість на тимчасове проживання на строк більш ніж півтора місяці, окрім вибулих у відрядження, на канікули, на дачу, на відпочинок або лікування, та визначено, що вони зобов`язані виписатися перед вибуттям. Громадяни, які не мають у паспортах або інших передбачених пунктом 22 даного Положення документах відміток про виписку, не підлягають прописці. При цьому суд погоджується з думкою представника заінтересованої особи щодо відсутності доказів, що заявниця у вересні 1982 року виписалася з місця постійного проживання, а отримати докази про реєстрацію (прописку) в Автономній Республіці Крим не видається можливим, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою територією, в зв`язку з чим органі реєстрації на зазначеній території не утворені, територіальні органі/підрозділи ДМС України припинили свою діяльність. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] в зв`язку з її недоведеністю. Згідно з ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed