Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 04.11.2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 7000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 15.08.2019 року виникла заборгованість у розмірі 27273 грн 83 коп., яка складається з: 5384 грн 56 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 19214 грн 33 коп. - пеня за прострочене зобов`язання, 900 грн - пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 1274 грн 94 коп. - штраф (процентна складова). Відтак позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1921 грн. Ухвалою судді від 14.11.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 19.12.2019 року. 19.12.2019 року розгляд справи було відкладено на 24.01.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання та відсутністю даних щодо її повідомлення. 24.01.2020 року розгляд справи було відкладено на 20.03.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання та відсутністю даних щодо її повідомлення. Судова повістка на 19.12.2019 року повернулася до суду без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 20.03.2020 року розгляд справи було відкладено на 24.04.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. Судові повістки на 20.03.2020 та 24.01.2020 року повернулися до суду без вручення із відміткою «інші причини». 24.04.2020 року відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою реєстрації. Судова повістка повернулася до суду без вручення із відміткою «інші причини». Відзив на позов відповідачем не подано, жодних заяв та клопотань від неї не надходило. Представник позивача в позовній заяві зазначив про розгляд справи в його відсутність, а також про згоду на заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 04.11.2014 року, а також 24.07.2018 року (а.с. 8, 9-11). У цій заяві зазначено, що позичальник (відповідач) згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в пам`ятці клієнта, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті. Також ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг. До анкети-заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 12, 13-27). Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, отримавши кредитні кошти у розмірі 7000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконала, у повному обсязі кредит не сплатила, порушивши вимоги кредитного договору та ст.ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, який надано позивачем (а.с. 5-7), відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 15.08.2019 у розмірі 27273 грн 83 коп., яка складається з: 5384 грн 56 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 19214 грн 33 коп. - пеня за прострочене зобов`язання, 900 грн - пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 1274 грн 94 коп. - штраф (процентна складова). Як вбачається з вищевказаного розрахунку відповідачем здійснювалося зняття коштів з карткового рахунку, що свідчить про користування встановленим кредитним лімітом, при цьому погашення кредитної заборгованості відповідачем не здійснювалося в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 5384 грн 56 коп., що підлягає стягненню з відповідача, оскільки зазначена заборгованість у цій частині підтверджується належними та допустимими доказами. При цьому відповідач своїми процесуальними правами не скористалася, відзиву на позов не надала, наданий позивачем розрахунок не спростувала. Щодо нарахування пені та штрафів (фіксованої та процентної) частини суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню за прострочене зобов`язання у розмірі 19214 грн 33 коп., та відмовити в задоволенні вимог про стягнення пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - у розмірі 900 грн, 500 грн штрафу (фіксована частина), 1274 грн 94 коп. штрафу (процентна складова). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому слід стягнути з відповідача 1921 грн судового збору, який сплачений позивачем при поданні позову.

Outcome: partial