Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У грудні 2013 року до суду звернувся заступник прокурора м. Кременчука в інтересах держави в особі Фінансового управління виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області із вказаним позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Представник позивача Тютюнник Я.Л. у судове засідання не з'явилася, про дату слухання справи повідомлялася належним чином, на адресу суду направила клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник Фінансового управління виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не з'явився, про дату слухання справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення за позовом покладається на розсуд суду. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень на позовну заяву суду на направив, про причини неявки письмово суд не повідомляв. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного Кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Судом встановлено, що 24.08.2013 року близько 19 год. 00 хв. в районі будинку № 51 по проспекту 50 років Жовтня в м. Кременчук [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин та в ході сварки умисно наніс [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1135 від 12.09.2013 року потерпілому [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини без пошкодження органів черевної порожнини, крововиливів в черевну порожнину (500 мл крові), які утворилися від дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути ніж, у вказаний термін і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.11.13 року по справі № 524/8694/13-к [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. З вказаними тілесними ушкодженнями [PERSON] був госпіталізований до хірургічного відділення третьої міської лікарні м. Кременчука, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 24.08.13 року по 01.09.13 року. При цьому на його лікування витрачено 1335 грн. 95 коп., що підтверджується довідкою головного лікаря третьої міської лікарні за № 01-16/1688 від 08.10.13 року. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07.07.95 року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України за № 545 від 16.07.93 року. Згідно вказаного Порядку сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно вищевказаної постанови у разі, коли при постановленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться у порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я, органу мінфіну або прокуратури. З огляду на вищевикладене, з відповідача [PERSON] на користь держави в особі Фінансового управління виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області необхідно стягнути 1335 грн. 95 коп. державних коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] та 229 грн. 40 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: approved