Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, після уточнення якої просить стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі, а саме 7300 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною трирічного віку з перерахунком індексації кожного місяця відповідно до закону, та стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що з 29.08.2014 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [INFO] в них народився син [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Подружні відносини між сторонами на даний час фактично припинені, сторони проживають окремо. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дітей. Позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дружину, оскільки знаходиться у працездатному віці та може працювати. Позивач не може працювати, оскільки доглядає дитину, та джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має. Тому, вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 17.05.2019 рок провадження у справі було зупинено до отримання відповіді від компетентних органів Польщі про вручення або невручення відповідачу документів. 05.11.2019 позивач надала до суду уточнену позовну заяву, в якій, окрім позовних вимог змінила анкетні дані відповідача, вказавши останню відому їй адресу проживання останнього, зазначивши, що він є громадянином України. У судове засідання, призначене на 13.01.2020 на 08:10 годину, сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини неявки суду не повідомив та відзиву не надав. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Із змісту позовної заяви вбачається та встановлено судом, що з 29.08.2014 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але припинили спільне проживання. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №244, а 12.02.2018 - [PERSON] , що підтверджується скорченим витягом з акту про народження відділу реєстрації актів цивільного стану м. Гданськ серії [NUMBER] від 08.03.2018. Згідно характеристики з місця проживання, підписаної сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з двома малолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Крім того, 12.12.2019 позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою про визначення місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно частин 1, 2 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей та позивача не надає, та не надав суду доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу дружині, суд вважає вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини такими, що підлягають задоволенню. Між тим, суд не вповні мірі погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачем, адже позивачем не підтверджено належним чином свого матеріального становища, та вважає достатнім стягненням з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.12.2018, до досягнення дитиною трирічного віку. На підтвердження понесення 500,00 грн. витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката, суду надано Договір про надання послуг з правової допомоги №6/021/18 від 19.11.2018, який укладено між позивачем [PERSON] та адвокатом Герасимець М.М., та квітинці до прибуткового касового ордера №9 від 07.12.2018. У відповідності до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 205,50 грн. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial