Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 4 332,21 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача послався на наступне. Відповідач 08.05.2013 року отримав від позивача кредит у розмірі 17 000,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 24,00% річних строком на 24 місяці. З моменту припинення зарахування виплат підприємством, яке є роботодавцем позичальника, на поточний рахунок, відкритий у кредитодавцю, до кінця дії кредитного договору процентна ставка становить 38,00%. Відповідач зобов'язання по кредитному договору в добровільному порядку не виконує, станом на 09.12.2015 року має заборгованість 4 332,21 грн. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №21121/30/к4 від 08.05.2013 року [PERSON] отримала від ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» кредит у сумі 17 000,00 грн. шляхом перерахування на поточний (картковий) рахунок. Кредит надано на 24 місяці, зі сплатою 24% річних. З моменту припинення зарахування виплат підприємством, яке є роботодавцем позичальника, на поточний рахунок, відкритий у кредитодавця, до кінця дії кредитного договору процентна ставка становить 38,00% річних. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, строку повернення кредиту, передбачені Кредитним договором, не виконує. Згідно п. 6.4. Кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту. В зв'язку з порушеннями зобов'язань за Кредитним договором №21121/30/к4 від 08.05.2013 року [PERSON] станом на 09.12.2015 року має заборгованість у розмірі - 4 332,21 грн., яка складається з наступного: 1 735,94 грн. - сума боргу за простроченим кредитом; 347,54,92 грн. - сума боргу за простроченими відсотками; 1 700,00 грн. - сума штрафу за порушення умов кредитного договору; 465,34 грн. - сума пені за простроченим кредитом; 31,78 грн. - сума пені за простроченими відсотками; 47,06 грн. - інфляційні нарахування за простроченим кредитом; 4,55 грн. - інфляційні нарахування за простроченими відсотками. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved