Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

у грудні 2020 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Заломне, Корочанського району, Білгородської області та встановити дату смерті [INFO] , вказавши місце смерті населений пункт м. Макіївка Донецької області; зобов`язати Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) здійснити, у встановленому чинним законодавством України порядку, державну реєстрацію смерті [INFO] громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Заломне, Корочанського району, Білгородської області, померлого у м. Макіївка Донецької області, про що внести до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, шляхом складення актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях; зобов`язати Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видати заявнику свідоцтво про смерть батька та відповідний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Заяву обгрунтовує тим, що заявник є донькою [PERSON] , який помер [INFO] у міській лікарні №2 у м. Макіївка Донецької області на підставі чого вона звернувся до Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) із заявою з метою реєстрації смерті останнього, однак заявником було пред`явлено документи, видані на території де органи державної влади України тимчасового не здійснюють свої повноваження на підставі чого заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті. Заявник у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подала заяву в якій просила слухати справу у її відсутності. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про слухання справи (а.с. 24). Суд, вважає за можливе розгляд справи у відсутність заявника та заінтересованої особи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що згідно довідки про причину смерті форма №106/у №781 [PERSON] , 1953 року народження, помер [INFO] , причина смерті вірусна пневмонія з ураженням легень у м. Макіївка Донецької області (а.с. 17, 18). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] у графі батько зазначений [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] , [INFO] уклала шлюб із [PERSON] на підставі чого змінила прізвище « [PERSON] » (а.с. 11). Як вбачається з матеріалів справи, заявник зверталася із документами до Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) для державної реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однак їй надано відмову у проведенні державної реєстрації смерті від 04.12.2020 №1154/20.10-73, оскільки заявником для підтвердження факту смерті, пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасового не здійснюють свої повноваження (а.с. 12). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть та для забезпечення прав та законних інтересів на території України. Оскільки неможливо провести реєстрацію смерті, законом не встановлено іншого порядку отримання свідоцтва про смерть, з метою забезпечення прав, свобод та законних інтересів заявника, суд вважає необхідним встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved