Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у позовній заяві зазначав, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв'язку із чим підписала Заяву №б/н від 17.02.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 21.11.2017 за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 12209,69 грн., що складається з: 167 грн. 22 коп. заборгованості за кредитом, 3993 грн. 80 коп. заборгованості за процентами, 6991,07 грн. пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 557 грн. 60 коп. штрафу (процентна складова), яку ПАТ «КБ «ПриватБанк» просить стягнути на його користь із відповідача, а також стягнути судові витрати. Ухвалою від 26 грудня 2017 року відкрито провадження у справі. 08.06.2018 року від відповідача надійшли до суду заперечення, які за своєю формою є відзивом на позовну заяву, у яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Позивач у судове засідання не з'явився, у встановлений строк відповідь на відзив відповідача не надав. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить у позові відмовити. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Стаття 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв'язку із чим підписала Заяву №б/н від 17.02.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов'язався: на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов'язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн. (в еквіваленті 500.00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 21.11.2017 за відповідачем утворилась заборгованість, що складається з: 167 грн. 22 коп. заборгованості за кредитом, 3993 грн. 80 коп. заборгованості за процентами, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 557 грн. 60 коп. штрафу (процентна складова), які підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідно до ст.549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У разі виникнення прострочених зобов'язань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 договору, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно Тарифів банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За положеннями ст.61Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, свідчить про недотримання позивачем положень, закріплених у ст.61Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 6991,07 грн. стягненню не підлягають. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 557,60 грн. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 167,22 грн., відсотки за користування кредитом в розмірі 3993,80 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., та штраф (процентна складова) в розмірі 557,60 грн., а всього 5218,62 грн. З огляду на зазначене, суд задовольняє позов частково. Відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Підстави переривання строку позовної давності встановлені статтею 264 ЦК України. Так, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново ( ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України). Згідно Розрахунку, наданого позивачем в якості доказів, останньою датою погашення кредиту відповідачем є 19.06.2017 р., а з позовом до суду позивач звернувся 05.12.2017 року тобто в межах строку позовної давності, тому відсутні підстави для задоволення заяви Відповідача. Відповідно до платіжного доручення позивач сплатив судовий збір у розмірі 1600 гривень на користь держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. Отже, в порядку ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 683,84 грн. судового збору (задоволено 42,74%вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial