Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (далі ПАТ КБ Приватбанк) пред'явило в суді позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 01.11.2010 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно якого остання отримала кредит в розмірі 1790,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором належним чином, перерахувавши кошти на рахунок відповідача. Однак, відповідач систематично порушувала договірні зобовязання, внаслідок чого загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.09.2017 року склала 24081,72 гривень, у тому числі: заборгованість по кредиту 820,00 гривень, заборгованість по сплаті відсотків 18538,78 гривень, заборгованість по пені та комісії за користування кредитом 3100,00 гривень, штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) 1122,94 гривень. Просить суд ухвалити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 24081 гривень 72 копійки та 1600,00 гривень судового збору. В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить розглядати справу у відсутності їх представника. (а.с.3 зворот, 38). В судове засідання відповідач повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. (а.с. 56,57). Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. В підтвердження заявлених у позовній заяві вимог, позивач надав суду кредитний договір № б/н від 01.11.2010 року, відповідно до якого, банк надає позичальнику кредит в розмірі 1790,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. (а.с.6-31). Судом встановлено, що [PERSON] порушила умови Кредитного договору, внаслідок чого, перед банком виникла прострочена заборгованість на загальну суму 24081,72 гривень, що складається з наступного: - заборгованість по кредиту 820,00 гривень, - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 18538,78 гривень, - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом 3100,00 гривень, - штраф (фіксована частина) 500,00 гривень; - штраф (процентна складова) 1122,94 гривень. Наявність заборгованості стверджується розрахунком станом на 30.09.2017 року. (а.с.4-5). Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд враховує те, що до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. У відповідності до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що сума простроченої заборгованості відповідача перед позивачем становить 820,00 гривень, а сума нарахованої пені 3100,00 гривень, тобто значно перевищує розмір завданих банку збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до розміру простроченої заборгованості. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно платіжного доручення №PROM0B9LTN від 10.11.2017 року вбачається, що позивачем сплачено 1600 гривень судового збору, який підлягає стягненню на його користь з відповідача. (а.с.1) Інших платіжних документів на підтвердження понесених судових витрат, сторонами надано не було. Суд вважає, що рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 21801,72 гривень буде справедливим та відповідає чинному законодавству. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.629,1048,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial