Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував на те, що [INFO] року померла його мати [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0578 гектара, яка знаходиться на території садівничого товариства «Прут» у [ADDRESS], призначення якої для ведення садівництва. При цьому вказував на те, що спірна земельна ділянка згідно державного акту серії І-ЧВ №024322, виданого на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів від 06 липня 1999 року за №475/14 належала [PERSON] на праві приватної власності. В подальшому, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №287/7 від 06.08.2002 року вказаній земельній ділянці присвоєно поштову адресу «[ADDRESS]». Крім того, зазначав, що на час відкриття спадщини він постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 жовтня 2014 року. З метою прийняття спадщини, 29 липня 2014 року він звернувся до органів нотаріату та Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу до майна померлої [PERSON] Разом з тим, 9 грудня 2014 року постановою Державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори йому в особі його представника відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, у зв'язку із тим, що він не надав державній нотаріальній конторі належним чином оформлений правовстановлюючий документ про належність земельної ділянки [PERSON], яка померла [INFO] року, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку з реєстрацією його у відповідних органах, і що вчинення такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину без такого документу суперечить закону. Враховуючи те, що оригінал державного акту, який посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку втрачений, він не може набути право власності на це майно в порядку спадкування за законом та отримати свідоцтво про прийняття спадщини через органи нотаріату, тому посилаючись на вказане, просив визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на земельну ділянку [NUMBER], розташовану у [ADDRESS] у садівничому товаристві «Прут», призначеної для ведення садівництва, кадастровий номер якої 7310136600:29:002:1203. У судове засідання позивач не з'явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Просив заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник Чернівецької міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], матір'ю [PERSON], [INFO] року вказана [PERSON] (а.с. 6). [INFO] року мати позивача померла, про що 19 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції в книзі реєстрації смертей вчинено відповідний актовий запис №386. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті спадкове майно, у тому числі й на спірну земельну ділянку (а.с. 5). При цьому, як встановлено судом, вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією державного акту серії І-ЧВ №024322, який видано на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів від 06 липня 1999 року за №475/14 (а.с. 8). В подальшому, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №287/7 від 06.08.2002 року вказаній земельній ділянці присвоєно поштову адресу «[ADDRESS]» (а.с. 9), а також кадастровий номер «7310136600:29:002:1203». Також, як вбачається з матеріалів справи, на час відкриття спадщини позивач постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 жовтня 2014 року, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач являється таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] (а.с. 12-13). З метою оформлення своїх спадкових прав, позивач звернувся із відповідною заявою до органів нотаріату, разом з тим, 9 грудня 2014 року постановою державний нотаріус Другої чернівецької нотаріальної контори відмовив [PERSON] в особі його представника у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, у зв'язку із тим, що він не надав державній нотаріальній конторі належним чином оформлений правовстановлюючий документ про належність земельної ділянки [PERSON], яка померла [INFO] року, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку з реєстрацією його у відповідних органах, і що вчинення такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину без такого документу суперечить закону (а.с. 15). Таким чином, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказану земельну ділянку, позивач у визначеному законом порядку позбавлений можливості оформити свої спадкові права й відповідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так, відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 4 виказаної статті визначені випадки безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян. Статтею ст. 140 ЗК України визначено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Таким чином, за життя [PERSON] набула у власність спірну земельну ділянку й відповідна спірна земельна ділянка також входить до складу її спадкового майна. Однак, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно - земельну ділянку, тому воно підлягає захисту. Так, положеннями ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Згідно вимог ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Спадкування здійснюється за законом або за заповітом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, судом достовірно встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на усе належне їй на праві власності майно, у тому числі й на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0578 гектара, що знаходиться на території садівничого товариства «Прут» в [ADDRESS], цільове призначення якої для ведення садівництва. Отже позивач, як син спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], та у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, 9 грудня 2014 року постановою державний нотаріус Другої чернівецької нотаріальної контори відмовив [PERSON] в особі його представника у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, у зв'язку із тим, що він не надав державній нотаріальній конторі належним чином оформлений правовстановлюючий документ про належність земельної ділянки [PERSON], яка померла [INFO] року, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку з реєстрацією його у відповідних органах, і що вчинення такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину без такого документу суперечить закону (а.с. 15). Відповідно до п. п. 4.15, 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - порядок) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріус проставляє відмітку у верхньому лівому куті державного акта на право власності на земельну ділянку. Таким чином, у зв'язку із відсутністю державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, яку спадкодавець набув у визначеному законом порядку й відповідно у зв'язку з неможливістю за наведених обставин оформлення позивачем права на спадщину шляхом видачі йому відповідного свідоцтва нотаріусом, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року.

Outcome: approved