Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 03 жовтня 1999 року у виконавчому комітеті Нижнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №4. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Однак за час спільного проживання виявилося, що у них з відповідачем різні інтереси та погляди на життя, внаслідок чого вони з серпня 2019 року спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. З огляду на відсутність взаєморозуміння подальше збереження шлюбу та примирення між ними є неможливим. Ухвалою судді від 08 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. Згідно з ухвалою суду від 19 грудня 2019 року провадження у справі було зупинено у зв`язку із наданням сторонам строку на примирення терміном шість місяців, а ухвалою суду від 03 липня 2020 року провадження у справі поновлено. У підготовче засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала, не заперечуючи щодо розірвання шлюбу, а також виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 03 жовтня 1999 року виконавчим комітетом Нижнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, про що складено актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим Деражнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 27 серпня 2019 року. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим тим же відділом ДРАЦСу. В обґрунтування позову позивач стверджує, що подружнє життя у нього з відповідачем не склалося та з серпня 2019 року вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Крім того, подальше збереження шлюбу та примирення між ними є неможливим. Судом приймаються до уваги такі його доводи, оскільки їх визнала відповідач, яка не заперечила щодо розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту її письмової заяви. Враховується і те, що судом вживалися заходи щодо примирення сторін, проте, як з`ясовано судом із наявних в матеріалах справи письмових заяв сторін, до примирення вони не дійшли. З огляду на наведене, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, приймаючи до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved