Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що є власником житлового будинку по вул. Соборна (Луначарського), 102, кв. 2 у м. Бобринець Кіровоградської області. В будинку зареєстрована [PERSON], яка понад рік за місцем реєстрації не проживає, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере, її особистих речей в будинку немає. Реєстрація місця проживання відповідачки у будинку перешкоджає позивачу реалізувати право на отримання житлової субсидії та порушує право на вільне розпорядження і користування майном, тому просить визнати її такою, що втратила право користування житлом за адресою: вул. Соборна (Луначарського), 102[ADDRESS]. В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, наведені в позовній заяві. Вказав, що відповідачка не відноситься до членів сімї власника будинку та жодного дня в будинку не проживала. Додав, що працював з чоловіком відповідачки і близько пяти - шести років тому зареєстрував її у своєму будинку для оформлення [PERSON] документів. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася засобами поштового звязку. До суду повернулися поштові повідомлення про виклик до суду на 30.01.2019 року, 20.02.2019 року, 29.03.2019 року з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «не проживає». Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснено шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України. Відзив на позовну заяву не надала. Причини не явки суду не повідомила. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 16.12.1993 року [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Соборна (Луначарського) 102[ADDRESS] (а.с. 7-8). Згідно довідки, виданої Бобринецькою міською радою від 14.12.2018 року № 7081 у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO], дружина - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] та знайома [PERSON], [INFO] (а.с.9). Факт реєстрації\~відповідача за\~адресою вул.\~Соборна (Луначарського)\~102[ADDRESS] також підтверджується копією домової книги (а.с.10-13). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положення статей 64, 156 Житлового кодексу Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не відноситься до членів сім'ї власника будинку. За змістом\~ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. За змістом ст.ст.71,\~72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Факт відсутності відповідача [PERSON] понад один рік з за зареєстрованою адресою вул. Соборна (Луначарського) 102[ADDRESS] підтверджений показаннями свідків. Так, в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали суду показання про те, [PERSON] є знайомою позивача, більше 5 років в будинку за адресою вул. Соборна (Луначарського) 102[ADDRESS] не проживає. За непідтвердженою інформацією [PERSON] виїхала до Росії. Дані обставини свідчать про свідоме обрання відповідачем іншого місця проживання. Оскільки власником будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, м. Бобринець, вул. Соборна (Луначарського), 102, кв.2 є позивач, відповідач не належить до членів сімї позивача, не є наймачем будинку та за адресою місця своєї реєстрації не поживає, не набула самостійного права на користування вказаним будинком з інших правових підстав, та перебування відповідача на реєстраційному обліку у вказаному будинку порушує та обмежує права та охоронювані законом інтереси власника спірного будинку, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за вказаною адресою, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved