Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 04 червня 2010 року зареєстровано шлюб Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №255. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Шлюбні відносини припинили в серпні 2016 року, оскільки в сім`ї не було взаємопорозуміння по вирішенню сімейних проблем, постійно виникали сварки. На теперішній час сумісного господарства не ведуть, збереження сім`ї не можливе. Відповідно до процесуальних документів, які знаходяться в матеріалах справи: Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року за місцем проживання відповідача до Ірпінського міського суду Київської області направлена ухвала про судове доручення на допит та вручення позовної заяви з додатками. Після виконання зазначеної ухвали, 20 липня 2021 року справа призначена до розгляду на 09 серпня 2021 року. До документів про виконання ухвали про допит відповідача, долучено клопотання [PERSON] про надання строку для примирення терміном 6 місяців, задля реалізації наміру зберегти сім`ю. Позивач [PERSON] 02.09.2021 року надані пояснення по справі, в яких зазначено: сторони сумісно не проживають з 2014-го року, в зв`язку з тим, що відповідач почав вживати наркотики, викрав з квартири золоті коштовності її матері, брав в борг гроші у невідомих їй осіб і не повертав, через це постійно вона отримувала погрози та вимагання повернути замість відповідача борги. В 2015 року [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.307 та ч.1 ст.190 КК України. Відповідач має борги по кредитах, які він брав не для потреб їх сім`ї, а вимоги повернути їх постійно поступають їй на мобільний телефон. Таким чином, їх сумісне життя, суперечить її інтересам та інтересам їх сумісної дитини, вихованням та утриманням якої відповідач не займається, що підтверджує довідкою про заборгованість по аліментам. Повичка стверджує, що надаючи клопотання про примирення, відповідач, приховує інформацію, що в м.Буча він проживає тривалий час (майже рік) з іншою жінкою. Весь цей час, позивач з донькою проживають з іншим чоловіком як сім`я, ведуть спільне господарство. В нових стосунках існує повна гармонія, любов, повага та взаєморозуміння. В нових стосунках є місце піклуванню про доньку позивача, участь у її вихованні та утриманні, донька сприймає з радістю нові відносини. Позивачка має намір офіційно оформити нові стосунки та створити іншу сім`ю, народити спільну дитину. Тому, вважає, що сім`я з відповідачем розпалася та зберегти її неможливо, шляху для відновлення сім`ї з відповідачем бути не може, тому наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засідання позивач [PERSON] підтримала позов, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач до суду не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №255, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 09 листопада 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1263. Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Згідно до ч.3,4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У роз`ясненнях, що містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Твердження відповідача про можливість подальшого спільного життя сторін як подружжя і збереження сім`ї, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач довгий час проживає в іншому місті. З моменту припинення шлюбних відносин між сторонами з 2014 року, заходів, для примирення не здійснював, життям дитини не цікавиться, матеріально її не утримує, має велику заборгованість по аліментам станом на 01.07.2021 в розмірі 194522,20 гривень. Таким чином, клопотання відповідача про надання сторонам терміну на примирення, є необґрунтованим та позбавленим будь-якого реального змісту і розцінюється судом як намагання затягування розгляду справи (зацікавленість у збереженні сім`ї була б скільки-небудь очевидною, якщо б добросовісно користуючись процесуальними правами, відповідач хоч раз особисто з`явився до зали судового засідання та виявив реальний інтерес до справи). Перебування особи в шлюбі може відбуватися за вільною згодою особи, а примушування до шлюбу є не допустимим. На підставі\~наведеного,\~повно та\~всебічно з`ясувавши\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу\~та інші\~обставини життя\~подружжя,\~суд дійшов\~висновку,\~що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та правам, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем, чи відновити дошлюбне прізвище. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вимогу позивачки, суд вважає можливим залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved