Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 19 лютого 2019 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Оболонському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 162. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] неповнолітніх дітей немає. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім`ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 19 лютого 2019 року між нею та [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував, просив надати подружжю строк для примирення, а також зазначив, що вони з [PERSON] не мешкають разом з кінця 2020 року, не ведуть спільного господарства. Заслухавши вступне слово відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2019 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Оболонському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 162 (а. с. 6). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] неповнолітніх дітей немає. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У своїй постанові від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц Верховний Суд вказав на те, що тлумачення ст. 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Позивач у позовній заяві зазначила, що її рішення розірвати шлюб є остаточним. Враховуючи викладене, суд не вважає доцільним вживати заходи щодо примирення подружжя. За приписами ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з кінця 2020 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. За наведених обставин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: approved