Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є основним квартиронаймачем вищевказаної квартири, в якій зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] , відповідач у даній справі. Фактично же відповідач з вересня 2012 року не проживає у вказаній квартирі, ніякої участі в сплаті комунальних платежів не приймає. Оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, чим об`єктивно порушуються права позивачки. Крім того, факт реєстрації відповідача в належній позивачці квартирі створює останній перешкоди у вільному володінні власним майном. Тому, у зв`язку з вказаними обставинами, вона була змушена звернутися до суду. Раніше в судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві, і зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Також надала суду заяву, в якій просила закінчити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , на підставі рішення про зміну умов договору найму житлового приміщення по [ADDRESS] прийняте Виконавчим комітетом Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 07.02.2014 року.(а.с.12). В даній квартирі, окрім позивачки, її сина, доньки та онука, з 29 січня 1987 року зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 13.10.2019 року за № 3571/2 (а.с.29). 15 липня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 15.07.2003 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 279. Проте, [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з вересня 2012 року, що підтверджується актом про фактичне місце проживання (не проживання) громадян за адресою: [ADDRESS] від 17.09.2019 року, які складені керівником об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАДІЯ-26» [PERSON] та сусідами по місцю реєстрації відповідача, зокрема: [PERSON] , [PERSON] , підписи яких засвідчені керівником об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАДІЯ-26» [PERSON] (а.с.13-14), а також довідкою від 18.09.2019 року, з якої вбачається, що [PERSON] 10 травня 1965 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає протягом останніх 12 місяців.(а.с. 15-17). Крім того, вищевказані обставини, щодо не проживання відповідача за місцем своєї реєстрації довгий час, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON] і [PERSON] , які є сусідами по місцю реєстрації відповідача. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації протягом понад восьми років, а належних доказів зворотного суду не представлено. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно же з ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства, позивачка, як основний квартиронаймач, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права власності і розпоряджання своїм майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, а його реєстрація чинить власникові перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов і визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved