overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

у грудні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Гадяцької міської ради про визнання права власності, вказуючи, що у серпні 2008 року померла їх мати [PERSON], після смерті матері залишилася спадщина у вигляді 1/6 частини домоволодіння по вул. Коцюбинського, 8 в м. Гадяч. В даний час позивачі позбавлені можливості оформити право власності на спадщину, так як правоустановчі документи відсутні, тому позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті матері. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. [PERSON] особи звернулися до суду з заявою про розгляд справи без їх участі. Судом встановлено, що [PERSON] народився 28 червня 1957 року в м. Гадяч, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Н.В. народилася 2 квітня 1963 року в м. Гадяч, їх матірю є [PERSON] Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] Спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається з 1 / 6 частини будинку по вул. Коцюбинського, 8 в м. Гадяч. Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по вул. Коцюбинського, 8 в м. Гадяч становить 18243 грн. Земельна ділянка площею 0,0550 га розташована по вул. Коцюбинського, 8 в м. Гадяч неприватизована. 30 серпня 2008 року в м. Гадяч [PERSON] померла. Згідно довідки Гадяцької міської ради [PERSON] на дату смерті була зареєстрована та проживала [INFO] разом з [PERSON] Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після померлої [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] Державним нотаріусом позивачам відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Полтавським обласним державним нотаріальним архівом відмовлено у видачі дубліката свідоцтва про право на спадщину, виданого 13.02.1997 Гадяцькою ДНК на імя [PERSON] Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі ст. 392 ЦК України\~\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями на майно померлої матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 16 вересня 2015 року він уклав шлюб з відповідачем. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на різні погляди на сімейне життя, часті суперечки. На цей час позивач з відповідачем однією сім'єю не проживають. У судове засідання позивач не з'явився, у позовній заяві вказав, що просить провести розгляд справи за його відсутності (а.с. 3). Відповідач у судове засідання не з'явилася, проте 13 січня 2017 року до суду подала заяву про визнання позову, просить суд розглянути справу за її відсутності (а.с. 20). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 10). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що у них різні погляди на сімейне життя. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 25 червня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що з 2012 року по грудень 2016 року відповідач перебував в місцях позбавлення волі. В даний час позивач проживає з іншим чоловіком, від якого у них народилася дитина. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає (а.с. 20). Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія 1-КГ № 001575 (а.с. 7). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія 1-КГ № 028149 (а.с. 8). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що з 2012 року по грудень 2016 року відповідач перебував в місцях позбавлення волі. На теперішній час позивач проживає з іншим чоловіком, від якого у них народилася дитина. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 17 січня 2015 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з різними поглядами на відносини в сім'ї, різними характерами. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій з приводу розірвання шлюбу не заперечував та просив розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 січня 2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 32 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] [INFO] ( а.с.3). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 18.07.2003 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з різними поглядами на відносини в сім'ї, різними характерами. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій з приводу розірвання шлюбу не заперечував та просив розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 864 (а.с. 9). Від шлюбу мають дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] ( а.с.10-11). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 14 червня 2013 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. З приводу ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому за згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, як вбачається із заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 червня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 391.(а.с. 8). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] ( а.с.7). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у нього не склалось через різні погляди на шлюбні відносини та сім'ю. Вони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 червня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Позивач у позовній заяві зазначив, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Зазначив, що примирення між ними неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з означеним позовом і просить визнати [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком №1 по вул. Центральній в с.Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. В обґрунтування заявлених позовних\~\~вимог вказує, що він є власником житлового будинку №1 по вул. Центральній в с.Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області й постійно проживає у ньому. В даному будинку з 2006 року зареєстрована його дочка [PERSON] з її малолітнім сином [PERSON], [INFO], які з часу реєстрації не проживають в ньому та не користуються даним житловим будинком, дочка [PERSON] не приймає участі у догляді за будинком, не сплачує комунальних послуг. Оскільки відповідачі більше одного року не проживають у [INFO], тому просить визнати їх такими, що втратили право користуванням житлом. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не зявилася. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №1, що знаходиться по вул. Центральній в с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видано 11 квітня 1995 року завідуючою Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідачка [PERSON], [INFO], та її малолітній син [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO] згідно запису по господарської книги сільської ради, що підтверджується довідками Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №81 та №82 від 07 лютого 2017 року. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], [INFO], складеного 15 лютого 2016 року комісією в складі депутата сільської ради [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], але за вказаною адресою не проживають. Оскільки відповідачка та її син не проживають у житлову будинку по вул. Центральній,1 в с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області понад один рік без поважних причин, тому вони є такими, що втратили право користування цим житлом. При розподілі судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України, а тому судовий збір на користь позивача підлягає стягненню лише з відповідачки [PERSON], яка є повнолітньою, в сумі 1102 грн. 40 коп.

Outcome: approved