Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22 вересня 2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів у м. Києві з державним Центром розвитку сім'ї між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис за № 3084. Від шлюбу вони мають двох синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Спільне життя між ними не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки, неучасті [PERSON] в матеріальному утриманні сім'ї. З лютого 2014 року вони припинили ведення спільного господарства та фактичні шлюбні відносини. Збереження сім'ї [PERSON] вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 22 вересня 2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис за № 3084, та стягнути з [PERSON] судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач у поданій суду заяві не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 22 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має двох синів - [PERSON], 25 листопада 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до довідки від 15 січня 2015 року за № 13, виданої виконкомом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає у [ADDRESS], та на її утриманні знаходиться двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя та сімейні стосунки. Їхня сім'я розпалася, з лютого 2014 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. [PERSON] зазначала, що сім'ю зберегти не бажає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]

Outcome: approved