Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 01.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-203/119/2007, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 18500,00 швейцарських франків на споживчі цілі. Згідно п.3 частини №1 кредитного було встановлено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 5,99 % річних + FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати ануїтетних платежів. Дата остаточного повернення кредиту - 01.10.2022 року. Крім цього, 25.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-203/184/2008, відповідно до якого банк здійснив видачу кредитних коштів в сумі 10000,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом 13,99% річних, дата остаточного повернення кредиту 25.06.2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитним договорам між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] були укладені договори поруки №SRML-203/119/2007 від 01.10.2007 року та №ML-203/184/2008 від 25.06.2008 року, відповідно до яких поручитель зобов'язалася солідарно відповідати перед Банком за повне і своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань по кредитному договору № ML-203/119/2007 від 01.10.2007 року та № ML-203/184/2008 від 25.06.2008 року відповідно. Однак всупереч умовам кредитних договорів свої зобов'язання позичальником щодо повернення кредиту і сплати процентів не виконується та він має заборгованість станом на 23.08.2013 року: за кредитним договором № ML-203/119/2007 від 01.10.2007 року - 17510,58 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.08.2013 року складає 150993,73 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 2842,25 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складає 24508,72 грн. - сума заборгованості за процентами; 77617,68 грн. - пеня, нарахована на суми заборгованості в розмірі 1% на кожний день прострочення сплати кредиту. Загальна заборгованість становить 253120,13 грн. А за кредитним договором № ML-203/184/2008 від 25.06.2008 року заборгованість станом на 23.08.2013 року становить 134190,64 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 4399,49 доларів США, що за офіційним курсом складає 35165,13 грн., заборгованості по процентам в сумі 916,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 7324,39 грн., пені в сумі 91701,13 грн. 27 вересня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, до якого увійшли і вищевказані кредитні договори. Згідно з цим договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитним договором № ML-203/119/2007 від 01.10.2007 року та договором поруки №SRML-203/119/2007 від 01.10.2007 року, за кредитним договором № ML-203/184/2008 від 25.06.2008 року та договором поруки №ML-203/184/2008 від 25.06.2008 року право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. Посилаючись на вказані обставини та ст..ст.509, 526, 536, 610, 611, 549, 1049, 1050, 554,553 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку зазначені суми заборгованості окремо за кожним кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві та у супровідному листі від 28.03.2014 року просив розглянути справу без участі представника позивача, на позовних вимог наполягає в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі повідомлялися про слухання справи за місцем реєстрації: [ADDRESS], проте конверти повернулися до суду з довідкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи, тому суд на підставі ст..ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-203/119/2007, відповідно до якого Банк зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 18500,00 швейцарських франків на споживчі цілі зі сплатою відсотків в розмірі 5,99% річних + FIDR. та кінцевою датою повернення 01 жовтня 2022 року. Відповідно до п.1.5.1 частини №2 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені в Графіку Платежів шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим способом перерахуванням на Поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором, що підтверджується копією кредитного договору № ML-203/119/2007 від 01.10.2007 року та додатком до нього Графіком повернення кредиту і сплати відсотків, з якого видно, що щомісячний платіж складає в розмірі 206,35 швейцарських франків. Також з матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки №SRML-203/119/2007 від 01.10.2007 року з [PERSON], відповідно до якого поручитель зобов'язалася солідарно відповідати перед Банком за повне і своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань по кредитному договору, що підтверджується його копією. Крім цього судом з'ясовано, що 25.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено ще один кредитний договір № ML-203/184/2008, відповідно до якого банк видає кредитні кошти в сумі 10000,00 доларів США на споживчі цілі, а позичальник зобов'язується повернути кредит зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 13,99% річних, дата остаточного повернення кредиту 25.06.2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань по цьому кредитному договору між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №ML-203/184/2008 від 25.06.2008 року, що підтверджується його копіями. Повернення кредитних коштів повинно здійснюватися згідно Графіку Платежів шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок в розмірі 233,73 доларів США. З наданих копій письмових доказів судом встановлено, що 27 вересня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, до якого увійшли і вищевказані кредитні договори, що укладені з відповідачем [PERSON] Згідно з ст.3 цього договору ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитними договорами № ML-203/119/2007 від 01.10.2007 року та № ML-203/184/2008 від 25.06.2008 року право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. Як вбачається з додатку №1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.09.2012 року, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № ML-203/119/2007 від 01.10.2007 року становила по тілу кредиту - 17510,58,38 швейцарських франків та по процентам - 952,47 швейцарських франків, а всього 18463,05 швейцарських франків, а за кредитним договором № ML-203/184/2008 від 25.06.2008 року - по тілу кредиту -4399,49 доларів США, по процентам - 313,01 доларів США, а всього 4712,50 доларів США. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова у станова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до положень ст..ст.512, 514,516 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Судом встановлено, що позивач, посилаючись на порушення [PERSON] умов кредитного договору, нарахував йому заборгованість станом на 23.08.2013 року: за кредитним договором № ML-203/119/2007 від 01.10.2007 року - 17510,58 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.08.2013 року складає 150993,73 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 2842,25 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складає 24508,72 грн. - сума заборгованості за процентами. А крім цього пеню в розмірі 77617,68 грн. за період з 27.09.2012 року по 23.08.2013 року. Загальна заборгованість становить 253120,13 грн. Проте згідно із пунктом 1.9.1 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або Майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за цим договором. При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення Банком на адресу позичальника відповідної Вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Як видно з договору, дата остаточного погашення кредиту визначена сторонами 01.10.2022 року. Суд вивчивши матеріали справи, не знаходить підстав для дострокового стягнення з позичальника суми кредиту та нарахованих відсотків, а також пені, враховуючи, що позивач попередньо не направляв боржнику досудову вимогу, як того вимагають умови кредитного договору. Немає підстав для стягнення вказаної суми заборгованості за кредитним договором і з поручителя -відповідача [PERSON], враховуючи, що її обов'язок виконати боргові зобов'язання виникають також лише при отриманні від кредитора відповідної вимоги, надісланої на адресу, вказану в договорі. Позивач в своїй позовній заяві навіть не посилався на те, що він надсилав таку вимогу позичальнику та поручителю, тому підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № ML-203/119/2007 від 01.10.2007 року в розмірі 253120,13 грн. немає, отже в цій частині позов задоволенню не підлягає. Щодо заборгованості за іншим кредитним договором, яка станом на 23.08.2013 року позивачем нарахована в сумі 134190,64 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 4399,49 доларів США, що за офіційним курсом складає 35165,13 грн., заборгованості по процентам в сумі 916,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 7324,39 грн. та пені в розмірі 91701,13 грн., то, на переконання суду, ці вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що відповідачі належним чином не виконують свої зобов'язання за договорами кредиту та поруки, суд вважає можливим стягнути з них в солідарному порядку заборгованість за тілом кредиту в сумі 35165,13 грн. та нарахованим процентами в сумі 7324,39 грн., однак розмір пені підлягає зменшенню, виходячи з наступного. Відповідно до рішення Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року, в розділі 3.2 якого зазначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу, засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки нарахована сума пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором кредиту в розмірі 91701,13 грн. не є співрозмірною із розміром заборгованості за кредитом та суду не надано будь - яких доказів про негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов'язання, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 40000 грн., задовольнивши позов частково. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 722,61 грн., оскільки позовні вимоги задоволені на 21%.

Outcome: partial