Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому із урахуванням уточнень заявлених вимог, просив суд: - зобов'язати відповідача [PERSON], власника земельної ділянки по [ADDRESS], усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS], яка належить йому на праві власності, шляхом демонтажу й перенесення фактичної межі, яка зображена у додатку № 1 до висновку експертизи й позначена точками: 8 - 10, та встановленого паркану на визначену правовстановлюючими документами межу земельних ділянок за [ADDRESS] а саме точки «8» у точку «2» на 1,31 м. у бік ділянки [PERSON], точки «10» в точку «5» на 0,74 м. у бік ділянки [PERSON]; - зобов'язати відповідача [PERSON] усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком по [ADDRESS] шляхом демонтажу та перенесення господарської каналізації (двох вигрібних ям) на відстань не менше 15,0 м. від житлового будинку по [ADDRESS] (т.2, а.с.116). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги й просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] і його представник [PERSON] не визнали позов й просили у його задоволенні відмовити. У судовому засіданні представники третьої особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Плющ О.С. та Макова О.О. підтримали позовні вимоги [PERSON] У судове засідання треті особи: Броварська міська рада Київської області, відділ Держгеокадастру у місті Броварах Київської області представників не направили. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,1000 га (цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER]) за адресою: [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,1000 га (цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, кадастровий номер: [NUMBER]) за адресою: [ADDRESS]. На цій земельній ділянці збудовано житловий будинок. Відповідачем [PERSON] споруджено паркан, яким огороджено належну йому земельну ділянку від земельної ділянки [PERSON] Відповідно до висновку судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 29 лютого 2016 року № 10047/15-43/10048/15-41, - спільна фактична межа між земельними ділянками [ADDRESS] порушена зі сторони суміжного землекористувача [PERSON] та не відповідає межам зазначених у правовстановлюючих документах. [PERSON] фактично користується земельною ділянкою, що становить 0,0985 га. [PERSON] фактично користується земельною ділянкою, що становить 0,1008 га. Влаштований [PERSON], який є власником ділянки [ADDRESS], паркан є фактично встановленою межею між ділянками по [ADDRESS] та фактично розташований на території земельної ділянки № 10, власником якої є [PERSON], чим порушує право власника у повній мірі розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою, що визначено Цивільним та Земельним кодексами України. Оскільки доступу на територію земельної ділянки по [ADDRESS] для проведення обстеження не надано, то визначити чи порушені вимоги чинного законодавства при влаштуванні господарської каналізації (двох вигрібних ям) на земельній ділянці по [ADDRESS] по відношенню до житлового будинку [ADDRESS] не вбачається за можливе. Разом із тим, відповідно до Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, складеного головним державним інспектором Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 12 грудня 2014 року господарсько-побутову каналізацію (дві вигрібні ями) влаштовано на відстані 13,5 метрів від житлового будинку [ADDRESS], що належить [PERSON], чим порушено вимоги п.3.26 ДБН 360-92** «Планування та забудова міських та сільських поселень». Згідно із частиною четвертою статті 373, частиною четвертою статті 374 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. За змістом статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Статтями 91, 103 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що власники земельних ділянок, зокрема, зобов'язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до статей 106,153 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до статей 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із статтями 57, 60, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Зважаючи на обраний спосіб захисту порушених прав, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Встановлено, що паркан споруджено відповідачем [PERSON], на проведення його перебудови чи його перенесення він відмовляється. У зв'язку із виявленими порушеннями прав позивача на використання належної йому земельної ділянки слід зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] шляхом демонтажу паркану та перенесення фактичної межі земельної ділянки: - від точки «8» у точку «2» - на 1,31м. у бік належної йому земельної ділянки по [ADDRESS]; - від точки «10» у точку «5» - на 0,74м. у бік належної йому земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до висновку судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 29 лютого 2016 року № 10047/15-43/10048/15-41. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити через їх недоведеність у судовому засіданні. У судовому засіданні не було встановлено порушення прав позивача облаштуванням на сусідній земельній ділянці об'єктів зовні схожих на каналізацію. На підставі викладеного,

Outcome: partial