Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею і відповідачем [PERSON] 26 грудня 2015 року в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1166, посилаючись на те, що від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені у листопаді 2016 року. Вважає, що збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, просив розглядати справу без його участі. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що у своїй письмовій заяві відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає можливим ухвалити рішення по суті справи в підготовчому судовому засіданні. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 26 грудня 2015 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був зареєстрований шлюб, про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1166. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу «[PERSON]». Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що з листопада 2016 року сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, примиритися не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, які проживають окремо, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а саме відсутність між сторонами взаєморозуміння та взаємоповаги, приймаючи до уваги всі обставини життя сторін, зокрема, обоюдне небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивач просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до частини 1 статтею 141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved