Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив ухвалити рішення, яким виключити відомості про його батьківство з актового запису № 537 від 02 червня 2009 року, відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про народження [PERSON], [INFO], яка народилася у м. Дніпропетровськ. В обґрунтування вимог зазначає, що [INFO] у відповідачки народилася дитина - [PERSON], про що Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Книзі реєстрації народжень[INFO] зроблено відповідний актовий запис № 537 та видане свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER]. У серпні 2015 року відповідачка запропонувала йому відмовитися від дитини, посилаючись на те, що ця дитина не від нього. Позивач мав такі підозри і раніше. Дитина на нього зовсім не схожа. Проаналізувавши ситуацію, вважає, що він не є біологічним батьком [PERSON], тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з раніше зазначених підстав, зазначивши що він не визнає висновок експертизи та не погоджується з ним. Відповідачка у судовому засіданні проти задоволення вимог хоча і не заперечувала, та зазначила, що позивач є рідним батьком доньки [PERSON]. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 червня 2009 року, виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.9). У вищезазначеному свідоцтві про народження батьком [PERSON] записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Позивач обґрунтовує позовні вимоги про виключення відомостей про батька із актового запису про народження дитини, тим, що [PERSON] не його донька, оскільки у шлюбних відносинах з відповідачкою він ніколи не перебував і певний час разом не проживали, саме коли відповідачка завагітніла. Відповідно до ч. 1 ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 встановлено, що Судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Згідно висновку експерта № 252 молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства від 05 серпня 2016 року, вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999 %. Проведена оцінка достовірності результатів генетичного аналізу вказує на те, що такий збіг можна вважати закономірним, тобто зумовленим кровним спорідненням між заявленим батьком та дитиною. Згідно ч. 2 ст. 136 Сімейного Кодексу України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батька із актового запису про народження дитини, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позивачу у задоволенні позову відмовлено, суд вважає, що немає підстав для повернення судових витрат. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed