Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 21 жовтня 2000 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 17. Від шлюбу сторони мають дві дочки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні. У грудні 2011 року, [PERSON] звернулась до суду про розірвання шлюбу, і 01 лютого 2012 року по справі № 2-5074/11 (2-750/12) її позов було задоволено. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин між [PERSON] та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання їхніх доньок [PERSON] та [PERSON]. Позивач працює за для матеріального забезпечення себе, та їхніх спільних з відповідачем дітей. Отримує заробітну плату, але її недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання неповнолітніх доньок на їх повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби, т на інші потреби дитини. На неодноразові прохання та вимоги [PERSON] до відповідача про сплату аліментів на утримання їхніх неповнолітніх дітей, він не звертає ніякої уваги. При цьому, відповідач працездатна особа, може надавати матеріальну допомогу і є батьком дітей. Тому позивач просила суд, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини щомісячно зі всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі позову і до досягнення ними повноліття. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.01.2019 року позовну заяву залишено без руху, надавши строк для виправлення недоліків. 23.01.2019 року позивач [PERSON] подала до суду заяву на виконання вимог ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.01.2019 року. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.01.2019 року відкрито позовне провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засіданні позивачка не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Надала суду письму заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила суд задоволити позовні вимоги. У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, подані заперечення та долучені сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження кошті в; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При розгляді справи судом встановлено, що 21 жовтня 2000 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрували у Виконавчому комітеті Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 17. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2012 року справа № 2-5074/11 шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського району Київської області, серія [NUMBER], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського району Київської області, серія І-ОК № 015323. Згідно довідки № 02-28/62 від 22.01.2019 року виданої Виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області громадянка [PERSON] проживає разом зі своїми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 28.12.2016 року виданого Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серія [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 102. Відповідач є працездатним, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Відповідно до ст.180 СК України зобов'язаний утримувати свою дитину. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Доказів про наявність стягнень по виконавчим документам з [PERSON] та доказів щодо утримання інших дітей до суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 28 грудня 2018 року. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що діти проживають з матір'ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини щомісячно зі всіх видів його заробітку, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення ними повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved