Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 36900 грн., втрати від інфляції в сумі 16892,64 грн. та три проценти річних в сумі 1181,44 грн., а всього 54974,08 грн. На обґрунтування позову зазначив, що на підставі договорів позики від 31.07.2014, 24.10.2014, 08.11.2014 та 24.11.2014 він надав [PERSON] в борг грошові кошти в загальному розмірі 36900 грн. [PERSON] порушив зобов'язання і у встановлений договорами строк борг не повернув, а тому він відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Представник позивача [PERSON] подав письмове клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 31 липня 2014 р. між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) укладено договір позики, предметом якого є надання позикодавцем у позику позичальнику грошових коштів в сумі 2500 грн., які позичальник зобов'язався повернути у строк до 31 серпня 2014 р. (а.с. 5). 24 жовтня 2014 р. між позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] укладено другий договір позики, предметом якого є надання позикодавцем у позику позичальнику грошових коштів в сумі 9500 грн., які позичальник зобов'язався повернути у строк до 24 листопада 2014 р. (а.с. 7). 8 листопада 2014 р. між позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] укладено третій договір позики, предметом якого є надання позикодавцем у позику позичальнику грошових коштів в сумі 11600 грн., які позичальник зобов'язався повернути у строк до 8 грудня 2014 р. (а.с. 9). 24 листопада 2014 р. між позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] укладено четвертий договір позики, предметом якого є надання позикодавцем у позику позичальнику грошових коштів в сумі 13300 грн., які позичальник зобов'язався повернути у строк до 24 грудня 2014 р. (а.с. 11). Факт одержання позичальником грошових коштів за вищевказаними договорами підтверджується власноручними розписками [PERSON] (а.с. 6, 8, 10, 12). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] своїх грошових зобов'язань у встановлений договорами позики строки не виконав, що підтверджується наявністю у позивача оригіналів розписок відповідача. Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими ст. 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже враховуючи, що позичальник [PERSON] не виконав договірні зобов'язання у встановлений строк, порушене право позикодавця [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення сум позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 28 грудня 2015 р. [PERSON] прострочив повернення позики: за договором від 31 липня 2014 р. - на 484 дні; за договором від 24 жовтня 2014 р. - на 399 днів; за договором від 8 листопада 2014 р. - на 385 днів; за договором від 24 листопада 2014 р. - 369 днів. Відтак три проценти річних від простроченої суми становить 1181,44 грн. Сукупний індекс інфляції за час прострочення становив: за період з 1 вересня 2014 р. по 28 грудня 2015 р. - 1,574; за період з 25 листопада 2014 по 28 грудня 2015 р. - 1,466; за період з 9 грудня 2014 по 28 грудня 2015 р. - 1,466; за період з 25 грудня 2014 по 28 грудня 2015 р. - 1,423, а отже втрати позивача від інфляції становлять 16892,64 грн. З огляду на встановлені обставини вимоги [PERSON] суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх у повному обсязі. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved