Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

У грудні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (ас. 2-5 т. 1) до відповідача Інституту біохімії ім. О.В. Палладіна НАН України, в якому просив суд: - визнати незаконним та скасувати рішення Атестаційної комісії відповідача від 29 вересня 2017р., щодо повторної атестації канд. хім. наук. [PERSON]; протокол Вченої ради відповідача від 17 жовтня 2017р. та наказ відповідача №41 від 23 листопада 2017р. «Про результати повторної атестації провідного наукового співробітника, к.х.н. [PERSON] ». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 червня 2017р. була проведена позачергова його атестація. Атестаційна комісія відповідача визнала позивача таким, що не відповідає займаній посаді провідного наукового співробітника. Рекомендувала перевести на посаду старшого наукового співробітника (тобто на посаду нижчу ніж обіймав позивач). Рішення атестаційної комісії було затверджено на засіданні Вченої ради відповідача 08 червня 2017р. Вважаючи рішення Атестаційної комісії незаконним та необґрунтованим, позивач [PERSON] , 22 червня 2017р. подав апеляцію до Президії НАН України, на ім`я Президента НАН України Академіка Б.Є. Патона. Президія НАН України направила атестаційну справу до відповідача на повторний (новий) розгляд. Замість повторного розгляду атестаційної справи, наказом директора відповідача було призначено повторну атестацію позивача [PERSON] .. 29 вересня 2017р. відбулась повторна атестація, яка без розгляду наукового звіту позивача, прийняла рішення, що позивача слід перевести на нижчу посаду старшого наукового співробітника. Позивач вважає, що при прийнятті оскаржуваних рішень, відповідачем порушено вимоги пунктів 9, 13, 21, 23 постанови КМУ від 13 серпня 1999р. № 1475 «Про затвердження Положення про атестацію наукових працівників». Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. від 02 січня 2018р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 20 березня 2018р. відповідачем було подано до суду відзив на позов (а.с. 45-123 т. 1), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначаючи, що процедура проведення атестації позивача була дотримана з вимогами діючого законодавства, в ході якої було встановлено, що позивач не здійснював подання відповідних наукових звітів, щодо здійснення ним наукової діяльності протягом певного періоду часу, а тому було прийнято рішення про запропонування позивачу переведення на нижчу посаду старшого наукового співробітника. В подальшому відповідачем було прийнято рішення про звільнення позивача з займаної посади на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України. 11 травня 2018р. позивачем було подано відповідь на відзив (а.с. 131-133 т.1), в якому позивач зазначив, що процедура проведення атестації була порушена саме відповідачем, який прийняв рішення про повторну атестацію, що не передбачено законодавством. Крім того, позивач зазначав, що сама процедура була проведена з упередженим ставленням до нього, у зв`язку з неприязними стосунками, які складались з адміністрацією відповідача, оскільки члени Атестаційної комісії навіть не забажали заслухати науковий звіт позивача та з порушенням строків провели атестацію. 22 травня 2018р. відповідачем були подані заперечення на відповідь на відзив (а.с. 133-151 т.1), в яких відповідач зазначав, що звіт про наукову діяльність позивачем взагалі не було надано до Атестаційної комісії, у зв`язку з чим безпідставними є твердження, що членами комісії, йому не було надано можливості оголосити звіт, який ним не подавався. Також, сторона відповідача зазначала, що у встановленому законом порядку позивача було звільнено з займаної посади. Розпорядженням від 05 листопада 2018р. за № 01-08-1303 здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 листопада 2018р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 12 листопада 2018р. прийнято справу до провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач та його представник, заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив, просили суд позов задовольнити. Представники відповідача проти позову заперечили, з підстав, наведених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, зазначаючи, що атестація та подальше звільнення позивача з роботи відбулася з дотриманням вимог діючого законодавства. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 20) ст. 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» науковий працівник - вчений, який має вищу освіту не нижче другого (магістерського) рівня, відповідно до трудового договору (контракту) професійно провадить наукову, науково-технічну, науково-організаційну, науково-педагогічну діяльність та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації у випадках, визначених законодавством; До виключної компетенції вченої (наукової, науково-технічної, технічної) ради наукової установи належать питання щодо затвердження результатів атестації наукових працівників, аспірантів, докторантів, здобувачів та результатів конкурсу на вакантні посади наукових працівників (п. 6) ч. 3 ст. 10 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»). За змістом ч. 1 ст. 29 цього Закону, п. 2, 5 Положення про атестацію наукових працівників, затверджене постановою КМУ від 13 серпня 1999р. № 1475 (далі по тексту - Положення), в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, атестація наукових працівників проводиться в наукових установах не рідше одного разу на п`ять років з метою: 1) оцінювання рівня професійної підготовки наукового працівника, результативності його роботи; 2) визначення відповідності кваліфікації наукового працівника займаній посаді; 3) виявлення перспективи використання здібностей наукового працівника, стимулювання підвищення його професійного рівня; 4) визначення потреби в підвищенні кваліфікації, професійній підготовці наукового працівника. Під час атестації оцінюються рівень професійної підготовки наукового працівника, результативність його роботи, ефективність праці з урахуванням конкретних вимог до цієї категорії працівників, виявляються перспективи використання здібностей наукового працівника, визначаються заходи щодо стимулювання підвищення його професійного рівня, потреба в підвищенні кваліфікації та професійної підготовки. Згідно п. 5, 9 Положення, терміни і графік проведення чергової атестації наукових працівників затверджуються наказом керівника наукової установи до початку календарного року. Дата проведення атестації доводиться до відома наукового працівника, який підлягає атестації, не пізніше ніж за місяць до її проведення. Якщо в діяльності наукового працівника виявлено ознаки недостатньої кваліфікації, зафіксовані в акті про невиконання роботи, доповідній записці про допущені помилки або іншому документі, керівник наукової установи може призначити такому працівникові позачергову атестацію, але не раніше ніж через рік після проходження останньої атестації, призначення або обрання за конкурсом на посаду. Атестаційна комісія у присутності керівника структурного підрозділу і наукового працівника, що підлягає атестації, заслуховує звіт наукового працівника про його роботу і розглядає необхідні матеріали (п. 13 Положення). Пунктом 23 Положення визначено, що керівник наукової установи чи установи або організації вищого рівня має право на підставі скарги або з власної ініціативи подати атестаційну справу наукового працівника на повторний розгляд. Судом встановлено, що 01 червня 2017р. була проведена позачергова атестація провідного наукового співробітника Інституту біохімії ім. О.В. Палладіна НАН України, к.х.н. [PERSON] Атестаційна комісія відповідача визнала позивача [PERSON] , таким, що не відповідає займаній посаді провідного наукового співробітника та рекомендувала перевести його на нижчу посаду старшого наукового співробітника (а.с. 79-84 т.1). Рішення Атестаційної комісій було затверджено на засіданні Вченої ради відповідача 08 червня 2017р. (а.с. 88, 89 т.1). Відповідно до п. 22 Положення позивач [PERSON] оскаржив рішення щодо результатів атестації до Президії НАН України. 27 червня 2017р. Президія НАН України направила атестаційну справу позивача до відповідача на повторний розгляд, в порядку вимог п. 23 Положення (а.с. 93 т.1). Відповідно до Протоколу засідання Атестаційної комісії Інституту біохімії ім. О.В. Палладіна НАН України №3 від 12 липня 2017р. рекомендовано провести повторну атестацію провідного наукового співробітника [PERSON] наприкінці вересня цього року, при обговоренні даного питання, директор Інституту [PERSON] зазначив, що «Президія наполягає на повторній атестації з повною процедурою» (а.с. 94 т.1). 17 липня 2017р. відповідачем було видано наказ №25 «Про проведення повторної атестації пр.н.с. [PERSON] » (а.с. 95). Відповідно до протоколу засідання Атестаційної комісії Інституту біохімії ім. О.В. Палладіна НАН України №4 від 29 вересня 2017р., розглядалось одне питання - «Про переатестацію співробітника відділу біохімії вітамінів і коензимів ІБХ НАН України [PERSON]» та рекомендовано - перевести провідного наукового співробітника [PERSON] на посаду старшого наукового співробітника та призначити позачергову атестацію через рік (а.с. 103-105 т.1). Так в, зазначеному протоколі від 29 вересня 2017р. відсутні відомості про наявність кворуму, тобто наявність відповідної чисельності членів Атестаційної комісії для ухвалення правомочних рішень. Крім того, з протоколу не вбачається, що членами Атестаційної комісії було запропоновано позивачу оголосити звіт про наукову діяльність за відповідний період часу або оголошено, що позивачем не були дотримані вимоги діючого законодавства та не подано взагалі чи не в повному обсязі, визначені законом документи для проведення його атестації. До того ж, в судовому засіданні, представники відповідача не могли пояснити суду, чому Атестаційна комісія прийшла до висновку про рекомендацію перевести позивача з посади провідного наукового співробітника на посаду старшого наукового співробітника, враховуючи те, що не виносила рішення, що позивач не відповідає посаді провідного наукового співробітника, і може бути переведений на нижчу посаду. Відповідно до Витягу з протоколу №9 засідання Вченої ради Інституту біохімії ім. О.В. Палладіна НАН України від 17 жовтня 2017р., затверджено результати повторної атестації провідного наукового співробітника [PERSON] (а.с. 106, 107 т.1): Атестаційна комісія прийняла рішення, що позивач [PERSON] не відповідає посаді провідного наукового співробітника та рекомендувала перевести на посаду старшого наукового співробітника та призначити позачергову атестацію через рік. Проте, як вбачається з змісту протоколу від 29 вересня 2017р. Атестаційної комісія, остання не приймала рішення, що позивач не відповідає посаді провідного наукового співробітники. На спростування, зазначених розбіжностей, які містяться в протоколі Атестаційної комісії від 29 вересня 2017р. та в протоколі № 9 засідання Вченої ради відповідача від 17 жовтня 2017р., стороною відповідача не було надано жодних належних і допустимих доказів. Судом встановлено, що 23 листопада 2017р. відповідачем було видано наказ №41 «Про результати повторної атестації провідного наукового співробітника к.х.н. [PERSON] » (а.с. 108, 109 т.1), яким запропоновано позивачу замістити посаду старшого наукового співробітника відділу біохімії вітамінів і коензимів Інституту. В судовому засіданні, судом встановлено, що відомості протоколу про відсутність звіту про наукову роботу позивача [PERSON] , спростовуються наявним в матеріалах справи звітом, поданим відповідачем. Крім того, представники відповідача, не могли пояснити суду, якою нормою законодавства України керувався відповідач, при проведенні «повторної атестації позивача», яка не передбачена діючим законодавством. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що атестація позивача, як наукового працівника було проведено, в порушення Положення, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме слід визнати незаконними: - рішення Атестаційної комісії відповідача від 29 вересня 2017р. щодо позивача (оформлене протоколом засідання Атестаційної комісії № 4 відповідача від 29 вересня 2017р.); - рішення Вченої ради відповідача від 17 жовтня 2017р. щодо позивача (оформлене протоколом засідання Вченої ради відповідача № 9 від 17 жовтня 2017р.); - наказ № 41 від 23 листопада 2017р. «Про результати повторної атестації провідного наукового співробітника к.х.н. [PERSON] » відповідача. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про незаконність зазначених вище рішень та наказу, тобто встановив, що вони не відповідають закону з часу їх ухвалення та видання, тому вимоги позивача про їх скасування є взаємовиключними. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: partial