Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання. У позові вказував, що 11 серпня 2011 року він з відповідачем уклав письмовий договір позики, відповідно до якого відповідачу передано грошові кошти в сумі 88 000 грн. 00 коп. з умовою сплати процентів в разі прострочення сплати боргу. Строк повернення коштів - 30 вересня 2011 року. Зважаючи на те, що відповідач не повернув йому кошти у строк, встановлений договором, просив суд задовольнити його позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 64 000 грн. 00 коп. та проценти за користування позикою в сумі 10 238 грн. 63 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, його інтереси в судовому засіданні представляла за довіреністю [PERSON] У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] - підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, за наявними у справі доказами, з постановленням по справі заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 11 серпня 2011 року сторони по справі уклали договір позики №1, згідно п.п. 1, 2 якого позивач передав відповідачу 88 000 грн. 00 коп., які відповідач зобов'язувався повернути до 30 вересня 2011 року. Факт передачі позивачем відповідачу коштів підтверджується розпискою [PERSON] від 11 серпня 2011 року про отримання коштів в сумі 88 000 грн. 00 коп. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Під час розгляду справи відповідач по справі [PERSON] надав суду пояснення, зі змісту яких вбачається, що він фактично визнав свою заборгованість перед позивачем, але у зв'язку з існуванням у нього інших боргових зобов'язань просив відстрочити погашення даного боргу. За період з 11 серпня 2011 року до 12 серпня 2013 року відповідач на виконання даного зобов'язання повернув позивачу грошові кошти в сумі 24 000 грн. 00 коп. Отже, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу по договору позики від 11 серпня 2011 року в сумі 64 000 грн. підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5% річних від простроченої суми, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.7 договору №1, укладеного між позивачем та відповідачем, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з врахуванням 5 процентів річних від простроченої суми. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що у строк, визначений договором позики №1 від 11 серпня 2011 року, відповідач не повернув грошові кошти, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5% річних від простроченої суми, а саме: за період з 30 вересня 2011 року до 02 жовтня 2011 року - 35 грн. 75 коп., з 03 жовтня 2011 року до 06 грудня 2011 року - 723 грн. 29 коп., з 07 грудня 2011 року до 20 вересня 2012 року - 2870 грн. 20 коп., з 21 вересня 2012 року до 24 жовтня 2012 року - 328 грн. 36 коп., з 25 жовтня 2012 року до 13 червня 2013 року - 2192 грн. 88 коп., з 14 червня 2013 року до 11 серпня 2013 року - 537 грн. 47 коп., з 12 серпня 2013 року до 20 вересня 2014 року - 3550 грн. 68 коп., а всього - 10 238 грн. 63 коп. Сплачений позивачем судовий збір при подачі позову підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved