Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, до відповідачів [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Здорово» (далі за текстом ПАТ «СК «Здорово», страховик) про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого вказав, що 03 лютого 2017 року, приблизно о 21 годині 10 хвилин, водій [PERSON], діючи в порушені вимог п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Ореl Vectга» номерний знак [NUMBER], здійснював на ньому рух по проїжджій частині вул.Карпінського з боку пр.Нікопольського в напрямку вул.Блажевича в Кальміуському районі м.Маріуполя Донецької області. Здійснюючи рух у вказаному напрямку та під'їжджаючи до перехрестя з вул.Заворуєва, водій [PERSON], діючи в порушення вимог п.2.3 б) та п.13.1 Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну недбалість, діючи необережно, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, не уважно стежачи за дорожньою обстановкою та відповідно, не реагуючи на її зміни, при достатній видимості у напрямку руху, не обрав безпечної дистанції до транспортного засобу, що рухався попереду по тій самій смузі, в наслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем «ТОYОТА RAV4», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що рухався попереду та зменшував швидкість, після зіткнення з яким, втративши керування над автомобілем здійснив зіткнення з автомобілем «GEELY Еmgrand 7», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що рухався в зустрічному напрямку, після чого, здійснив виїзд за межі проїжджої частини вліво з наступним наїздом на дерево. За вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.07.2017 року, який набрав чинності 09.08.2017 року, [PERSON], який у ході досудового розслідування та судового розгляду свою вину у вчиненні ДТП визнав у повному обсязі, був засуджений за ч.1 ст.286 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, з випробуванням на 1 рік. Під час розгляду кримінального провадження суд не вирішував питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди [PERSON] Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у відповідача ПАТ «СК «Здорово», строк дії полісу з 25.12.2016 року по 24.12.2017 року включно. Страховою сумою за шкоду заподіяну майну встановлено 100 000 грн. За звітом авто товарознавчого дослідження №62 від 02.03.2017 року вартість заподіяної матеріальної шкоди власнику транспортного засобу марки «GEELY Еmgrand 7», номерний знак [NUMBER], встановлена у розмірі 217707,47 грн. [PERSON] звернувся 21.07.2017 року до ПАТ «СК «Здорово» із заявою про виплату страхового відшкодування , проте страховик не виплачує вказане страхове відшкодування, ніяк не мотивуючи свою відмову. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача ПАТ «СК «Здорово» на його користь страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн., пеню за прострочення виплати у розмірі 8230,14 грн. відповідно до ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», інфляційні нарахування у розмірі 1909,00 грн. та 3% річних у розмірі 879,45 грн. відповідно до ст.625 ЦК України, а всього 111018,59 грн., стягнути з відповідача [PERSON] на його користь майнову шкоду у розмірі 117 707,47 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1000 грн., витрати за знаходження автомобіля на відповідальному зберіганні у розмірі 2120 грн., послуги евакуатора у розмірі 800 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а всього 126 627,47 грн., а також просив стягнути з відповідачів на його користь витрати на правовому допомогу у розмірі 5000 грн. та судовий збір у розмірі 2956,46 грн. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, наполягаючи на позовних вимогах. Справу просив розглядати за участі його представника. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 21.11.2017 року, підтримала позовні вимоги з урахуванням їх змін у повному обсязі, надала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти заочного вирішення справи. Представник відповідача ПАТ «СК «Здорово» та відповідач [PERSON] повторно не з'явились в судове засідання, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, у зв'язку з чим, на підставі ст.223 ч.3 п.2 ЦПК України, суд вважає можливим розглядає справу за відсутності вказаних учасників справи, з врахуванням наявних у ній даних та доказів. Ухвалою суду від 19.06.2018 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, тричі не з'являлися до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляли, відзив не подали, представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що за вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.07.2017 року [PERSON] визнано винуватим за ч.1 ст.286 КК України з призначенням покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, з випробуванням на 1 рік, за фактом дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася на вул.Карпинського м.Маріуполя 03.02.2017 року о 21-10 годині між ним, [PERSON] та [PERSON] під час керування останніми транспортними засобами: [PERSON] -автомобілем «Ореl Vectга» номерний знак [NUMBER], [PERSON] - автомобілем [NUMBER], [NUMBER]. Внаслідок даного ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а автомобілі «ТОYОТА RAV4» та «GEELY Еmgrand 7» зазнали чисельних механічних пошкоджень. Цивільний позов у кримінальній справі власником автомобілю [NUMBER] [PERSON] не заявлявся, що підтверджується відповідним вироком суду. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля [NUMBER] є позивач [PERSON] Згідно з договором (полісом) № АК/2804681, укладеним 25.12.2016 року між ПАТ «СК «Здорово» та Mykolaitis Marivs, власником автомобілю «Ореl Vectга» реєстраційний номер [NUMBER], застрахована цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Страхова сума (ліміт відповідальності) відповідно до даного договору за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., розмір франшизи - 0 грн., строк дії договору з 25.12.2016 року по 24.12.2017 року включно. 21.07.2016 позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Здорово» із повідомленням про настання 03.02.2017 року о 21-10 годин ДТП за участю вищевказаних транспортних засобів під керуванням третіх осіб. Відповідно до звіту № 62 від 02.03.2017 року, виготовленому ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» за замовленням [PERSON], проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, на підставі якого здійснено оцінку вартості матеріального збитку, що завданий власнику «GEELY Еmgrand 7» номерний знак [NUMBER], згідно з яким матеріальний збиток становить 217707,47 грн. 31.08.2017 року представником ПАТ «СК «Здорово» від позивача [PERSON] отримана заява про виплату страхового відшкодування разом з копією вироку суду від 10.07.2017 року та висновком експертного дослідження від 02.03.2017 року. Статус юридичної особи ПАТ «СК «Здорово», код 33637321, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Згідно за ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренді тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки за вироком суду доведено провину третьої особи [PERSON] у скоєнні ДТП, що сталася 03.02.2017 року, суд вважає, що між неправомірними діями останнього, який на правовій підставі користувався джерелом підвищеної небезпеки, та спричиненою позивачу, як власнику транспортного засобу, заподіяною майновою шкода, наведеною у позові, є причинний зв'язок, а тому відповідач [PERSON], є відповідальною особою перед позивачем за спричинену шкоду. Судом встановлено, що між Mykolaitis Marivs та ПАТ «СК «Здорово» укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином автомобіль «Ореl Vectга» номерний знак [NUMBER] є забезпеченим транспортним засобом. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.ст.9 Закону страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика. Відповідно до ст.29 Закону страховиком відшкодовується шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу, яка полягає у витратах за відновлювальний ремонт транспортного засобу з урахуванням зносу. Отже ПАТ «СК «Здорово» відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах обов'язкового ліміту несе цивільно-правову відповідальність у разі настання страхового випадку, до якого відноситься дорожньо-транспортна пригода, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, у період дії страхового полісу. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Встановлено, що 21.07.2017 року позивач звернувся на адресу ПАТ «СК «Здорово» із заявою про виплату страхового відшкодування з доданими до неї висновком експерта та вироком суду. З огляду на приведену норму Закону відшкодування мало бути виплачено не пізніше 20.10.2017 року. Тоді як, страховик станом на 21.05.2018 року у рахунок страхового відшкодування коштів не сплатив. Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже, страховик зобов'язаний сплатити позивачу пеню згідно наведеного ним розрахунку, з яким суд погоджується, за період з 20.10.2017 року по 26.10.2017 року на суму боргу 100 000 грн. у розмірі 479,45 грн.; за період з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року на суму боргу 100 000 грн. у розмірі 3624,66 грн.; за період з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року на суму боргу 100 000 грн. у розмірі 3336,99 грн.; за період з 26.01.2018 року по 03.02.2018 року (дата подання уточнення позовних вимог) на суму боргу 100 000 грн. у розмірі 789,04 грн., а всього 8230,14 грн. Також підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, які передбачені ст.625 ЦК України. Дана стаття встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, згідно за ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, в яких замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. 21.12.2016 року Верховний Суд України постановою № 6-1003цс16 у справі про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди зробив правовий висновок, відповідно до якого суд визнав, що до грошових зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування слід застосовувати ст.625 ЦК України. Таким чином, страховик зобов'язаний сплатити позивачу згідно наведеного ним розрахунку, з яким суд погоджується: за період з 20.10.2017 року по 03.02.2018 року на суму боргу 100 000 грн. 3 % річних у розмірі 879,45 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 1909 грн. Вирішуючи питання щодо відшкодування завданої шкоди відповідачем [PERSON] суд приходить до наступного. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Абзацем 2 пункту 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Таким чином суд вважає [PERSON] належним відповідачем за поданим позовом. Оскільки вартість матеріального збитку, що завданий власнику «GEELY Еmgrand 7» номерний знак [NUMBER] становить 217707,47 грн. та з ПАТ «СК «Здорово» підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн., фактична різниця завданої матеріальної шкоди, яка становить 117707,47 грн., підлягає стягненню з винної у ДТП особи [PERSON] Також, відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тому, витрати, які [PERSON] поніс на оплату послуг автотоварознавця для визначення розміру шкоди, заподіяної його автомобілю, що підтверджується договором №21/1 від 21.02.2017 року та квитанцією № 0792-2390-4549-8237 від 03.03.2017 року на суму 1000 грн., витрати за знаходження автомобіля на відповідальному зберіганні у розмірі 2120 грн. (товарний чек б/н від 12.05.2017 року), послуги евакуатора у розмірі 800 грн. (товарний чек б/н від 04.02.2017 року), підлягають також відшкодуванню на користь позивача. Щодо стягнення моральної шкоди, завданої позивачам внаслідок ДТП та пошкодження їх автомобіля, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,встановлених ч 2 цієї статті. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Враховуючи те, що матеріали справи містять доказів про глибину моральних страждань позивача, разом з тим виходячи із принципу розумності та справедливості, як того вимагає ст.41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, положень ст.23 ЦК України, з врахуванням доказів та конкретних обставин справи по справі, доведених позивачем моральних та фізичних страждань та його матеріальний стан, суд приходить до висновку про необхідність встановлення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача в розмірі 800 грн., тобто позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно за ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., по 2912 грн. з кожного, а також сплачений позивачем судовий збір пропорційно стягнутої з кожного відповідача суми, а саме: з ПАТ «СК «Здорово» - 1105,41 грн., з [PERSON] - 1313,45 грн. (за матеріальну шкоду -1211,05 грн., за моральну -102,40 грн.) На підставі ст.ст.22, 23, 625, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial