Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до Комунального закладу Миколаївської міської ради «Миколаївська міська стоматологічна поліклініка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] , в якому просив: стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у наслідок ушкодження здоров`я у сумі 2\~609 грн 56 коп.; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду 50\~000 грн 00 коп. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Від відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору надійшло пояснення щодо позову, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи на його необґрунтованість. У період з грудня 2018 року до 29 грудня 2020 року справа перебувала упровадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 30 грудня 2020 року для розгляду справи визначено суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2021 року замінено відповідача Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради «Міська стоматологічна поліклініка» на його правонаступника Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради «Міська стоматологічна поліклініка», витребувано з Миколаївської міської лікарні № 1 медичну карту стаціонарного хворого №5060 від 28 вересня 2018 року [PERSON] та викликано для допиту у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] . У підготовчому судовому засіданні 25 лютого 2021 року оголошено перерву для витребування додаткових доказів. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2021 року викликано для допиту у судовому засіданні свідка [PERSON] , вирішено повторно витребувано з Миколаївської міської лікарні № 1 медичну карту [PERSON] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2021 року витребувано у Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 1» медичну карту стаціонарного хворого №5060 від 28 вересня 2018 року [PERSON] . Підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті на 10 червня 2021 року на 14 год. 00 хв. У судовому засідання 10 червня 2021 року оголошено перерву для виклику свідків до 14 вересня 2021 року. Судове засідання 14 вересня 2021 року відкладено у зв`язку із неявкою позивача. У судове засідання 16 листопада 2021 року з`явилися позивач, представник відповідача адвокат Єрмаков А.М. та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти заявленого клопотання заперечував та просив відмовити у задоволенні клопотання. Третя особа [PERSON] пояснив, що позов [PERSON] є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке. Звертаючись до суду із цим позовом позивач вказує на те, що 30 серпня 2018 року він звернувся до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська стоматологічна поліклініка». Цього дня, 30 серпня 2018 року, хірург стоматолог [PERSON] виявив необхідність лікування зуба, зробив йому анестезію, зняв йому стару коронку на зубові та зробив відтиск для виготовлення нової коронки відповідного зуба. Під час розгляду справи позивач пояснив суду, що лікар [PERSON] здійснював медичні маніпуляції без рукавичок та не мив руки. Після відвідування лікаря [PERSON] , 01 вересня 2018 року він відчув значне погіршення свого стану внаслідок підвищення температури тіла до 40,3 градусів. Надалі після стаціонарного лікування позивачу було встановлено діагноз Одонтогенний сепсис, ішемічний інсульт. Під час розгляду справи позивач зазначив, що він про ходив лікування у КНП Миколаївської міської ради «Міська стоматологічна поліклініка» у лікаря стоматолога [PERSON] , яка здійснювала йому маніпуляції з видалення нерва та пломбування зуба. Жодних претензій до неї чи до процесу лікування у цього лікаря позивач не має. На його думку шкода здоров`ю завдана діями лише лікаря [PERSON] . Тому позивач, посилаючись на приписи статті 1166, 1172 та 1195 ЦК України просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну та моральну шкоду. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд виходить із такого. За приписами частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина третя статті 1166 ЦК України). Частина перша статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України). Зміст зазначених норм дає підстави дійти висновку що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії медичної картки стоматологічного хворого № 1.12.2010 року [PERSON] заведеної Комунальною установою Миколаївською міською поліклінікою № 5 у 2010 році слідує таке. У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до КНП Миколаївської міської ради «Міська стоматологічна поліклініка» із скаргами на деформацію пломби зуба про що зроблено запис від 10 серпня 2018 (а.с. 48). Надалі 16 серпня 2018 року здійснено запис зроблено запис про наявність у [PERSON] такого діагнозу як вторинний хронічний глибокий карієс 4. Позивачу призначено лікування: «препаровка кариозной полости, мед. обработка, установка штифта, изолируюющая прокладка, постоянная пломба» (викладено російською мовою). 21 серпня 2018 року здійснено запис щодо наявності у позивача скарг на біль у зубі, яка посилюється під час прикусування. Діагноз загострення хронічного парадонтиту другого нижнього зуба зліва (а.с.49). Цього ж дня 21 серпня 2018 року у медичній картці позивача здійснено ще один запис, зі змісту якого слідує, що позивачу під анастизією проведено «препаровка, вскртие полости зуба., мех. и мед. обработка корнев. канал., зуб остаётся открытым. Назначены содово-солевые поласкания, даны рекомендации. Явка 23.08.2018 (викладено російською мовою)» (а.с. 50). Наступний запис датовано 23 серпня 2018 року, в якому зазначено, що позивач на прийом до лікаря не з`явився (а.с.50). Надалі запис здійснено 05 вересня 2018 року про діагноз позивача: загострення хронічного пародонтиту. Призначено лікування: «мех. и мед. обработка корневых каналов, зуб остаётся открытым, назначено содово-солевые полоскания, даны рекомендации. Явка через 3-5 дней» (викладено російською мовою). Запис від 11 вересня 2018 року свідчить про те, що позивач на прийом до лікаря не з`явився (а.с. 50). Починаючи з 11 вересня 2018 року позивача було госпіталізовано до Міської лікарні № 1 м.Миколаєва із діагнозом «лихорадка неясного генеза» (викладено російською мовою), де він перебував на лікуванні до 28 вересня 2018 року. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5060 [PERSON] йому встановлено діагноз: одонтогенний сепсис, полівалентний; церебральний атеросклероз; дисциркуляторна атеросклеротична енцефалопотія П-Ш стадія декомпенсаціі; Ішемічний інсульт (11 вересня 2018 року) в басейні ЛСМА, лівостороння пірамідальна недостатність; кардіосклероз атеросклеротичний; синусова тахікардія СН1; гіперплазія простати П ст. Із наведеного слідує, що 21 серпня 2018 року позивачу [PERSON] було встановлено діагноз загострення хронічного пародонтиту та здійснено маніпуляції з відкриття порожнини зуба та чистка корневих каналів зуба. При цьому зуб залишався відкритим, а наступна дата візиту позивача до лікаря визначено - 23 серпня 2018 року. Під час розгляду справи позивач вказав на те, що лікування зубів (карієсу, парадонтиту, відкриття порожнини зуба та чистку кореневого каналу) здійснювалося лікарем [PERSON] . Зазначена обставина не заперечувалася і відповідачем та третьою особою, тому відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Позивач у призначений лікарем час 23 серпня 2018 року на прийом не з`явися. Зазначену обставину не заперечував і сам позивач під час розгляду справи. Отже, позивач всупереч вказівкам лікаря, протягом п`ятнадцяти днів (з 21 серпня до 05 вересня 2018 року) не вживав будь-яких дій щодо завершення лікування зуба, у якому була відкрита порожнина та здійснено очищення кореневих каналів. Обставини про те, що 30 серпня 2018 року лікар хірург [PERSON] здійснював зняття коронки з зуба та здійснив його відтиск для виготовлення нової коронки зуба не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Слід зазначати, що відповідно до наказу від 13 серпня 2018 року № 37-кі [PERSON] , лікарю-стоматологу-хірургу ЛВХ№1 надано щорічну відпустку у період з 27 по 31 серпня 2018 року в рахунок щорічної відпустки. Тобто 30 серпня 2018 року [PERSON] перебував у відпістці. Під час розгляду справи [PERSON] вказав на те, що він 21 серпня 2018 року зробив анестезію позивачу та направив позивача на ортопантограму. Зазначене підтверджується записами за цю дату у медичній картці стоматологічного хворого №1.12.2010 року [PERSON] (а.с.49, 50). Обставини щодо здійснення [PERSON] маніпуляцій без застосування заходів індивідуального захисту (рукавичок) та без попередньої дезінфекції рук також не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами під час розгляду справи. Позивач у своїй позовній заяві вказує на те, що 01 вересня 2018 року відчув погіршення свого стану внаслідок підняття температури тіла. Однак, як свідчить запис у медичній картці стоматологічного хворого № 1-12-2010 року від 05 вересня 2018 року позивач цього дня з`явився на прийом до лікаря. Скарг позивач не пред`являв. Цього дня позивачу було продовжено лікування зуба, із призначенням содово-соляних полоскань. При цьому зуб залишався відкритим, надані рекомендації, явка через 3-5 днів. Надалі 11 вересня 2018 року позивач не з`явився. А починаючи з 08 жовтня 2018 року він продовжив лікування зубів. Записи про прийом лікаря здійснені 08, 16, 19 жовтня та 12 грудня 2018 року. Відповідно до акту службового розслідування з проводу позовної заяви [PERSON] , затвердженого 05 квітня 2019 року, комісія дійшла висновку, що наявність одонтогенної інфекції в ротовій порожнині [PERSON] не залежала від дій чи бездіяльності лікаря [PERSON] та була пов`язана безпосередньо з загостренням хронічного пародонтиту другого нижнього зубу ліва, лікування якого [PERSON] не здійснював належним чином. Зазначена інфекція виникла з вини самого позивача у зв`язку із тривалим невиконанням ним рекомендацій лікуючого лікаря. Діагноз «одонтогенний сепсис», встановлений [PERSON] в Миколаївській міській лікарні № 1, об`єктивно не підтверджений аналізами пацієнта, та на думку комісії, був встановлений безпідставно. Лікар стоматолог для підтвердження та встановлення такого діагнозу не залучався. Винних дій лікаря [PERSON] в лікуванні [PERSON] не встановлено. Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду справи причинно-наслідкового зв`язку між діями лікаря [PERSON] та захворюванням позивача на онкогенний сепсис судом не встановлено. Тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. Як зазначено раніше позивач не дотримався рекомендацій щодо графіку лікування, про який зазначено у його медичній картці стоматологічного хворого №1.12.2010 року. Зазначена обставина відповідно до частини п`ятої статті 32 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року № 2801- XII є обставиною, яка виключає відповідальність лікаря за здоров`я хворого. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд цивільних справ здійснюється, зокрема, на засадах змагальності, що передбачає надання сторонами доказів на підтвердження своїх вимог на заперечень. За приписами частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Під час розгляду справи позивач не підтримав клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи, подане ним разом із позовною заявою, тому це клопотання судом не розглядалося. Також сторони під час розгляду справи не наполягали на допиті свідків [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] (вказала на неможливість прибути до суду у зв`язку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною), які неодноразово не з`являлися на виклики до суду. З огляду на це вказані свідки судо мне допитувалися. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та про необхідність відмовити у їх задоволенні. Судові витрати у справі відсутні.

Outcome: dismissed