Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Позов обгрунтований тим, що позивач користується , відповідно до протоколу зборів товариства власників квартир «Затишок» №4 від 10 вересня 2003 року підвальним приміщенням, що знаходиться в багатоквартирному будинку за адресою: вул.Івасюка,21 м.Рогатин Рогатинського району Івано-Франківської області. Вказаний підвал є суміжний із підвальним приміщенням відповідачів. Після придбання квартири у вказаному будинку, відповідачі самоуправно, без його згоди в 2011 році замурували вхід до його підвалу, чим позбавили права користування ним. Також відповідачі з північної сторони своєї квартири встановили огорожу із металопрофілю, яка перешкоджає йому та іншим власникам квартир в доступі до приміщення підвалу. Рішенням загальних зборів товариства власників квартир «Затишок» від 02 жовтня 2012 року відповідачів було зобовязано демонтувати огорожу або зробити у ній хвіртку, однак вказане рішення ними не виконується. З вини відповідачів йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 5\~000 грн. та обґрунтовує тим, що він позбавлений можливості зберігати продукти харчування та сільськогосподарську продукцію. Із-за цих незручностей в його сімї часто винакають сварки, що негативно впливають на стан його здоровя. У зв'язку з цим позивач просив: - зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні майном підвальним приміщенням, що знаходиться в багатоквартирному будинку за адресою: вул.Івасюка,21 м.Рогатин Рогатинського району Івано-Франківської області, яке на плані зазначено літерою 2 та надане йому в користування згідно рішення зборів товариства власників квартир «Затишок» №4 від 10 вересня 2003 року , шляхом демонтажу дверей, які ведуть до його підвалу та встановлення хвіртки в огорожі із металопрофілю, що побудована із північної сторони їхньої квартири ; - стягнути з відповідачів 5\~000,00 грн. завданої моральної шкоди, а також понесені судові витрати в сумі 2\~000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], представник відповідачів [PERSON] заперечували проти позову, суду пояснили, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири № 6 в багатоквартирному будинку № 21 по вул. Івасюка в м. Рогатині на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2006 року. В даному будинку є допоміжні приміщення підвали. Також позивач [PERSON] зробив додатковий підвал у прибудові до своєї квартири де і зберігає продукти харчування та інше майно. Оскільки спірне підвальне приміщення знаходилося у занедбаному стані та ніким не використовувалося, вона його відремонтувала та використовує для власних потреб з 2007 року. Також вважає, що правомірно встановила огорожу, оскільки відокремила належну їй на праві власності квартиру від проїжджої частини вулиці. Крім цього вказали, що у позивача немає належних доказів заподіяння моральної шкоди. Також просили в задоволенні позову відмовити за спливом строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, показання свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити з огляду на наступне. \~ Згідно зі\~ст. 55 Конституції України\~права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст. 3 ЦПК України). \~\~ Відповідно до ч.3 ст.\~10, ч.1 ст.\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.\~\~ \~\~ Згідно свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Рогатинської міської ради №92 від 25 липня 2002 року та зареєстроване за №1181 від 20 листопада 2002 року, позивач по справі [PERSON] з 20 листопада 2002 року є власником квартири [ADDRESS]. В червні 2003 року власниками квартир у житловому будинку, що по вул. Івасюка,21 в м. Рогатині Івано-Франківської області створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку товариство власників квартир Затишок (далі ТВК «Затишок»), керівником якого обрано [PERSON] Державну реєстрацію проведено 23 червня 2003 року. Рішенням ТВК «Затишок» від 10 вересня 2003 року вирішено розподілити та передати для користування власникам квартир в багатоквартирному будинку №21 по вул. Івасюка в м. Рогатині підвальне приміщення згідно плану ( [PERSON] підвал на плані під №1, [PERSON] №2, [PERSON]- №3, [PERSON]- №4, [PERSON]- №5, [PERSON] - №6.). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Рогатинського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 6718 від 28 грудня 2006 року є співвласниками квартири [ADDRESS]. З 20 червня 2007 року відповідача [PERSON] на підставі її заяви прийнято в члени ТВК «Затишок». Вона зобовязувалась дотримуватись Статуту товариства та виконувати рішення зборів. Згідно рішення зборів ТВК «Затишок» від 02 жовтня 2012 року [PERSON] зобовязано демонтувати огорожу для безперешкодного проїзду спецтранспорту, вільного доступу власників квартир до гаражів та приміщень підвалу. Одне вказане рішення нею не виконується. Свідок [PERSON] надала суду покази про те, що є власником квартири [ADDRESS]. В їхньому будинку є шість квартир і така ж кількість повинна бути підвалів, однак відповідачі самовільно захопили підвал позивача. Крім цього відповідачі встановили огорожу, яка перешкоджає вільному доступу іншим власникам квартир до підвалів. Свідок [PERSON] пояснила, що є власником квартири [ADDRESS]. Саме вона першою заселилася в цей будинок. Їй достеменно відомо, що спочатку підвал був поділений на 4 приміщення, але оскільки в будинку є 6 квартир, було вирішено підвал розділити на 6 частин. Позивач [PERSON], як власник квартири в будинку, отримав підвал та впорядкував його. Відповідач [PERSON] придбавши квартиру в будинку, отримала в користування підвал, що належав попереднім власникам квартири та межує із підвалом [PERSON] Однак вона самовільно, без згоди [PERSON], зайняла його підвал, замурувавши вхід та приєднала його підвальне приміщення до свого підвалу. Свідок [PERSON] надала суду покази про те, що їй також належить підвальне приміщення в будинку №21 по вул. Івасюка в м. Рогатині. Однак [PERSON] встановила огорожу, яка перешкоджає їй вільно користуватися підвалом. На пропозицію встановити в огорожі хвіртку [PERSON] не погоджується. Ця огорожа створила для неї незручності, оскільки тепер, щоб потрапити до свого підвального приміщення їй необхідно обходити значну відстань. Також вказала, що підвал був розділений на 6 частин, але на даний час фактично є 5 кімнат в підвалі, оскільки [PERSON] самовільно приєднала підвальне приміщення [PERSON] до свого підвалу. Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає по сусідству із сторонами по справі. [PERSON] вже майже п'ять років зберігає свою картоплю в його підвалі . Свідок [PERSON] в суді вказав, що він є сусід сторін по справі та бачив як [PERSON] близько п'ять років тому облаштовувала підвальне приміщення по вул. Івасюка в м.Рогатині. Свідок [PERSON] надав покази про те, що він вивозив з підвального приміщення [PERSON] сміття. Свідок [PERSON] пояснив, що більше пяти років тому допомагав [PERSON] робити ремонт в підвалі, де вони прибрали та зробили перегородку. Згідно повідомлення КП «Архітекторно-планувальне бюро» від 01 березня 2017 року №02-1, проект реконструкції дитячого садочка під житловий будинок, що розташований по вул. Івасюка,21 в м. Рогатині розроблений в 1998 році. Під будинком знаходиться підвальне приміщення. Відповідно до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. N 76 допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Підвал є допоміжним приміщенням житлового будинку. Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже підвальне приміщення будинку, що розташоване по вул. Івасюка,21 в м. Рогатині Івано-Франківської області є об'єктом спільної сумісної власності власників квартир даного будинку й відповідно до вимог\~ст. 369 ЦК України\~співвласники даного майна володіють, користуються та розпоряджаються ним за спільною згодою, якщо між ними не встановлено домовленостей. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що власники квартир в будинку, що розташований по вул. Івасюка,21 в м. Рогатині Івано-Франківської області, створили та зареєстрували в установленому законом порядку обєднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ). За змістом ст. 15 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобовязаний виконувати обов'язки, передбачені статутом об'єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників, тощо. Судом встановлено, що [PERSON] добровільно вступила в ОСББ - ТВК «Затишок» та погодилась із рішенням обєднання про виділення кожному власнику квартири частини підвалу для використання задля власних потреб. Їй як і іншим власникам квартир в будинку належить частина підвалу. Однак, вона замурувала вхід до підвалу [PERSON], приєднала його частину підвалу до свого підвалу та позбавила його права користування даним майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно розяснень наданих у п.33.постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобовязання відповідачів не чинити перешкод у користуванні майном підвальним приміщенням, що знаходиться в багатоквартирному будинку за адресою: вул.Івасюка,21 м.Рогатин Рогатинського району Івано-Франківської області, яке на плані зазначено літерою 2 та надане йому в користування згідно рішення зборів товариства власників квартир «Затишок» №4 від 10 вересня 2003 року шляхом демонтажу дверей, які ведуть до його підвалу є підставною. Відповідач [PERSON] заявила про застосування строку позовної давності, подавши відповідну письмову заяву до суду. Статтею 256 ЦК України\~визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України \~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом частини четвертої ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем в частині цієї позовної вимоги пропущено строк позовної давності, оскільки маючи відомості про порушення свого права з 2011 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною вимогою лише 01 грудня 2016 року. Відповідно до вимог\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А згідно ст.32 ЦПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки. Співучасники можуть доручити вести справу одному із співучасників, якщо він має повну цивільну процесуальну дієздатність. Аналіз наведених вище норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що процесуальним законодавством не передбачено, щоб при співучасті на стороні позивача, суд в примусовому порядку залучав співпозивачів до процесу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про зобовязання відповідачів не чинити перешкод у користуванні майном підвальним приміщенням, що знаходиться в багатоквартирному будинку за адресою: вул.Івасюка,21 м.Рогатин Рогатинського району Івано-Франківської області, шляхом встановлення хвіртки в огорожі із металопрофілю, що побудована нею із північної сторони її квартириє передчасною, оскільки заявлена без згоди інших співвласників багатоквартирного будинку, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Стаття 23 ЦК України\~передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно із ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як розяснено у п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При розрахунку розміру компенсації моральної шкоди відповідно до п. 9\~вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, необхідно врахувати характер і обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань, їх тривалість, стан здоров'я, тяжкість завданих душевних травм, істотність вимушених змін у життєвих стосунках та інші обставини. Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач вказував, що зазнав душевних хвилювань, стресова ситуація вплинула на психо-емоційний стан в його сімї, однак жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх вимог не надав. Таким чином не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідачів 5\~000,00 грн. завданої моральної шкоди.

Outcome: dismissed