overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона з відповідачем на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 11.05.1998 року є співвласниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Пояснила, що за даними ЖКП ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району за вказаною адресою вона зареєстрована з відповідачем. Починаючи з вересня 2014 року відповідач за адресою: [ADDRESS] не мешкає у зв'язку з тим, що він виїхав до міста Калінінград РФ на постійне місце проживання. Його особистих речей у будинку немає. Виїхавши за межі м. Маріуполь відповідач не знявся з реєстрації за місцезнаходженням квартири [ADDRESS]. Оскільки відповідач зареєстрований в [ADDRESS], однак не мешкає, вона змушена постійно нести додаткові витрати по утриманню квартири. У зв'язку з чим, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, завірену приватним нотаріусом Калінінградського міського нотаріального округу Моргуновим О.М., про визнання позовних вимог та можливість розгляду справи за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, які підтвердили викладене в позовній заяві, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON] належить на праві приватної власності [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 11.05.1998 року (а.с.6). Згідно довідки ЖКП з ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м. Маріуполя №1483 від 30.11.2015 року в [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER], зареєстровані [PERSON] та [PERSON] З акту ЖКП Іллічівського району від 11.12.2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] в [ADDRESS] зареєстрований, але з вересня 2014 року не мешкає. На час перевірки в квартирі особистих речей відповідача не було. Даний акт підписано сусідом та членами комісії. Згідно копії паспорта відповідача він на теперішній час зареєстрований в Російській Федерації (а.с.14). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки відповідач не проживає в спірному будинку понад один рік без поважних причин, в звязку з чим втратила право користування житловою площею. Крім того, суд приймає до уваги визнання відповідачем позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 15 липня 2009 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №79. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов»язки та виховання дитини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, а тому позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №79. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітній [PERSON], [INFO] залишається проживати з позивачкою. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 06 листопада 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за №294. З 2014 року однією сім'єю вона з відповідачем не проживають. Позивачка зазначає, що вона з відповідачем не має спільних поглядів на матеріальне положення у родині. Просить шлюб між нею [PERSON] розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 листопада 2010 року між позивачкою та [PERSON] у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №294 (а.с. 8). Дітей сторони не мають. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не надав заперечення проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 16 вересня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за №748. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З вересня 2015 року однією сім'єю вони з відповідачем не проживають через відсутність взаєморозуміння, що призвело до відсутності шлюбних відносин. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів. Після розірвання шлюбу просила присвоїти прізвище - «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 2006 року між позивачкою та [PERSON] у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №748 (а.с.5). [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі (а.с.4). Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 24 вересня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за №317. Від шлюбу мають дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З 2014 року однією сім'єю вони з відповідачем не проживають, у зв'язку з тим, що відповідач не працює, матеріально сім'ю не утримує, на цьому ґрунті постійно виникають сварки, що негативно впливає на виховання дітей. Зазначені причини призвели до розпаду сім'ї. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 вересня 2004 року між позивачкою та [PERSON] у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №317 (а.с. 5). [INFO] року народилась [PERSON], батьками якої є сторони по справі (а.с. 3). [INFO] року народився [PERSON], батьками якого також є сторони по справі (а.с. 4). Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не надав заперечення проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 04 червня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що був зроблений актовий запис №334. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу з моменту народження дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усих видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 червня 2015 року між позивачкою та [PERSON] у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, було укладено шлюб, про що був зроблений актовий запис за №334 (а.с. 4). [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі (а.с. 5). Відповідно до довідки ЖЕУ №4 від 14 грудня 2015 року [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2013 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 07 листопада 2013 року. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, який працює, оплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO], у розмірі 1/4 частини від його доходів щомісяця, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 10 червня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за №332. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З квітня 2014 року однією сімєю вони з відповідачем не проживають. Позивач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2006 року між позивачкою та [PERSON] у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №332 (а.с. 4). 17 лютого 2011 року народилась [PERSON], батьками якої є сторони по справі (а.с. 5). Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за підписом голови КСН «Азовє» [PERSON] мешкає разом з позивачкою в м. Маріуполі Донецької області по вул. Льва Толстого, буд.19а та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, в якому зазначила, що з серпня 2014 року перебувала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем та від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони шлюбні відносини припинили, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась дитина [PERSON], батьками якої є сторони у справі. Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, який працює, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дочкою трьох років. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому зазначила, що з 15.06.2013 року вона перебувє з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. З 30.10.2015 року вона з відповідачем однією родиною не мешкають. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання на період перебування її у відпустці по догляду за дитиною не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання по догляду за дочкою [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що визнає позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.02.2014 року народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі (а.с.5). Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Згідно довідки про отримання (неотримання) допомоги від 08.12.2015 року №1679 позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради та їй з 01.02.2014 року до 29.02.2016 року призначено допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. щомісячно (а.с.6). Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення позивачки, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трьох років. При цьому суд приймає до уваги також і той факт, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved