Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

У грудні 2020 року позивач АТ «Банк Форвард» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання та використання платіжної картки №106520080 в сумі 22783,77 гривень, з яких: заборгованість за договором - 21027,81 гривень; 3% річних - 1755,96 гривень, а також повернення судового збору у розмірі 2102 гривень. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 22.05.2013 року відповідач підписала Заяву №106520080, яка в п. 1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. 22.05.2013 року ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві [PERSON] , і уклав з нею Договір про надання та використання платіжної картки №106520080 (далі - Договір), шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та випустив на ім`я відповідачки платіжну картку. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов Договору, в останньої станом на 03.12.2020 року виникла заборгованість перед АТ «Банк Форвард» в сумі 22783,77 гривень, з яких: 21027,81 гривень - сума заборгованості та нараховані за період з 22.02.2018 року по 03.12.2020 року 1755,96 гривень - 3% річних. 21.01.2018 року та 05.02.2020 року АТ «Банк Форвард» направило відповідачу Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за Договором в сумі 21027,81 гривень, що підтверджується копіями поштових документів. Проте, в порушення цих умов Договору заборгованість в сумі 21027,81 гривень відповідачкою погашена не була. Ухвалою суду від 23.12.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просить відмовити позивачу у задоволенні вимог. Вказала, що 22.05.2013 року нею була підписана заява №106520080 між нею та ПАТ «Банк Руский Стандарт» на видачу кредитної картки з установленим лімітом 2000 гривень. Після того як відповідач скористалася частиною кредитного ліміту, вона сплачувала регулярні платежі з метою закриття використаного кредитного ліміту. На свій запит з проханням перезаключити договір між нею та правонаступником АТ «Банк Форвард», щоб надалі оплачувати регулярні платежі по кредитній карті, відповідач отримала відмову. 17.07.2019 року приватним нотаріусом ІМНО Київської області Кондратюк В.С. було зроблено виконавчий напис №1242 на підставі якого 19.08.2019 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження №59838581 про стягнення заборгованості в сумі 21877,81 гривень, яке було скасоване рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ті умови надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Руский Стандарт» та правила користування платіжною карткою відповідач розуміла, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву №106520080 від 22.05.2013 року, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені,штрафів), та зокрема, саме у зазначеному у цих документах розмірах і порядку нарахування, оскільки на даних документах немає її підпису (а.с.76-78). В судове засідання представник позивача не з`явився, позивач просив про розгляд справи у відсутність свого представника. Суд вирішив судовий розгляд проводити у відсутність сторони позивача, враховуючи положення ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні вимог. Пояснила, що дійсно в травні 2013 року вона взяла кредит, оформила кредитну картку з лімітом 2000 гривень. Умови та правила відповідач не підписувала. Частково погашала кредит, всього сплатила близько 1000 гривень, останній раз оплату провела в кінці 2014 року. В 2014 році вона отримала СМС-повідомлення про правонаступника банку. В 2019 році був виконавчий напис нотаріуса, відкрито виконавче провадження, яке було згодом скасовано рішенням суду. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.05.2013 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», із підписаною Заявою №106520080, яка в п. 1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. 22.05.2013 року АТ «Банк Форвард» акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві [PERSON] , і уклав з нею Договір про надання та використання платіжної картки №106520080 (далі - Договір), шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та випустив на ім`я відповідачки платіжну картку. Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Виходячи із зазначеного положення закону, Договір про картку укладений у письмовій формі, оскільки його умови зафіксовані в Заяві, Умовах по карткам та Тарифах. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, наслідком акцепту (прийняття) АТ «Банк Форвард» оферти (пропозиції), викладеної в п. 1 Заяви [PERSON] , став факт укладення Договору про картку. Відповідно до п. 1 підписаної [PERSON] . Заяви, Договір про картку укладений на умовах, викладених в цій Заяві, Тарифах по картках Банку та Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку. Відповідно до п. 3. Заяви, [PERSON] розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про картку є Умови по картках (діючі Тарифи по картках Клієнт отримує у день отримання Картки, а також діючі Тарифи та Умови по картках, розміщені на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет, з якими Клієнт може у будь-який час ознайомитись (п. 2.17. Умов по Карткам)). При цьому, відповідно до підписаної нею (що підтверджено в п. 13) Заяви, [PERSON] сама запропонувала вважати вказані документи невід`ємними частинами Договору про картку. Оскільки Договір про картку укладений не шляхом підписання єдиного документу, а шляхом подання Заяв [PERSON] до АТ «Банк Форвард», то один примірник Заяви відповідачки залишився у неї, а ще один - у позивача (що підтверджено в п. 12 Заяви). Відповідно до п. 3 Заяви, [PERSON] з Умовами по картках та Тарифами ознайомлена, повністю згідна, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись. Відповідно до п. 4.1. Умов по картках, які є невід`ємною частиною Договору про картку, заборгованість Клієнта перед Банком за цим договором виникає в результаті: надання Банком Клієнту кредиту; нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування кредитом; нарахування Банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, визначених Договором про картку (у тому числі Тарифами та/або Умовами по карткам). Відповідно до п. 7.10. Умов по картках Клієнт зобов`язався у випадку отримання кредитів в рамках Договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по картках, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами. Згідно п. 8.9. Умов по картках Банк має право стягувати з Клієнта проценти за користування Кредитом, плати, комісійні винагороди, а також інші платежі (в т.ч. штрафи/пені), передбачені Договором про картку (у тому числі Умовами по карткам та/або Тарифами). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що [PERSON] належним чином не виконала умови Договору про картку, у зв`язку з чим у неї станом на 03.12.2020 року виникла заборгованість перед АТ «Банк Форвард» в сумі 22783,77 гривень, з яких: 21027,81 гривень - сума заборгованості та нараховані за період з 22.02.2018 року по 03.12.2020 року 1755,96 гривень - 3% річних (розрахунок: сума заборгованості - : 21027,81 гривень ; період розрахунку: з 22.02.2018 року (перший день після закінчення 30-денного строку оплати Заключного рахунку-виписки) по 03.12.2020 року - всього 1016 днів.; сума трьох процентів річних станом на 03.12.2020 року = 21027,81 гривень х 3 % х 1016 днів / 366 днів)=1755,96 гривень. Суд вважає, що наданий стороною позивача розрахунок заборгованості [PERSON] за Договором про картку та нарахованих 3 % річних на суму боргу є належним доказом у справі, в свою чергу, відповідачкою будь-якого іншого розрахунку в ході розгляду справи надано не було, клопотання про призначення експертизи щодо визначення заборгованості нею не заявлено. Щодо доводів відповідача [PERSON] про безпідставність посилань позивача на Умови надання та обслуговування платіжних карток, то вони є необґрунтованими, виходячи з наступного. Так, Верховний Суд у своїй Постанові від 30.10.2019 року у справі № 751/10114/16-ц щодо аналогічних правовідносин прийшов до висновку, що Клієнт АТ «Банк Форвард» була ознайомлена з тарифами банку, оскільки за умовами пункту 8 заяви-оферти, банк у повному обсязі повідомив про порядок обчислення процентних доходів, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій, предмет кожної сукупної послуги, обґрунтування вартості супутньої послуги, правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, фінансові умови договору про картку міститься також в умовах по картках. Клієнт погодилась з тим, що з тарифами по картках ознайомлена та погоджується з ними, їх зміст розуміє і зобов`язується дотримуватись її положення. Крім того, необґрунтованими є й доводи [PERSON] про застосування у даному випадку строку позовної давності щодо стягнення АТ «Банк Форвард» заборгованості за Договором про картку та 3% річних, виходячи із такого. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1ст. 259 ЦК України). У своїх поясненнях [PERSON] зазначила, що останній платіж за кредитною угодою від 22.05.2013 року нею було проведено в кінці 2014 року, відповідно строк позовної давності сплинув. Разом з тим, згідно виписки по особовим рахунках (а.с.45) в кінці 2017 року проведена сплата по кредитній угоді №106520080 від 22.05.2013 року [PERSON] - 877,72 гривень. Крім того, 17.07.2019 року приватним нотаріусом ІМНО Київської області Кондратюк В.С. було зроблено виконавчий напис №1242 на підставі якого 19.08.2019 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження №59838581 про стягнення заборгованості в сумі 21877,81 гривень. Таким чином, АТ «Банк Форвард» звернувшись до суду у грудні 2020 року із вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості, не пропустив трирічний строк позовної давності. Отже, судом встановлено, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту. Беручи до уваги, що у відповідача створилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. З відповідача підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання та використання платіжної картки № 106520080 в сумі 22783,77 гривень, та, згідно ст. 141 ЦПК України,повернення судового збору у розмірі 2102гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved