Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада» (далі по тексту - Позивач, ТОВ «Рада») звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що товариство є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує будинок [ADDRESS]. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та користується житлово-комунальними послугами, які надає позивач. Відповідач умови договору про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, укладеного між сторонами 16.01.2007 р., належним чином не виконує, плату за комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим в період з березня 2014 року по березень 2015 року (остання редакція позову а.с. 54) у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг в розмірі 1 906,50 грн. У зв'язку з тим, що відповідач має заборгованість, позивач просив на підставі ст. 625 ЦК України стягнути інфляційну складову боргу в сумі 504,22 грн. та три проценти річних в сумі 99,17 грн. Також просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» про стягнення безпідставно отриманих коштів. В позові просив прийняти зустрічний позов до розгляду в одному провадженні з позовом ТОВ «Рада» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В своїх позовних вимогах просив стягнути з ТОВ «Рада» на його користь безпідставно отримані кошти в розмір 4 153,07 грн. (а.с. 73). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2015 р. прийнято зустрічний позов [PERSON] до розгляду в одному провадженні з позовом ТОВ «Рада» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В судовому засіданні представник позивача по первісному позову позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. У задоволені зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі, пояснивши, що він є безпідставним та не доведеним. В судовому засіданні представник відповідача по первісному позову проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності (а.с. 85-86). Також зазначив про те, що всі отримані ним рахунки сплачені в повному обсязі, та є переплата по ним а тому, вважає, що зустрічний позов є доведеним, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 15-16). 16 січня 2007 року між ТОВ «Рада» та [PERSON] було укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, з визначеним терміном його дії - п'ять років з дня його підписання. Позивач є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Зі змісту ч. 1 ст. 11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» випливає, що функції балансоутримувача до приватизації квартир виконує попередній власник будинку. Він повинен на вимогу об'єднання власників багатоквартирного будинку передати житловий комплекс на баланс об'єднання. Якщо ж немає особи, якій будинок може бути переданий на баланс, попередній власник (територіальна громада та уповноважені нею юридичні особи) змушені продовжувати виконувати функції баласоутримувача. Позивач у справі є організацією, яка уповноважена надавати послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території, розташованого за адресою: [ADDRESS], організації та задоволення потреб мешканців будинку в житлово-комунальних та інших послугах, укладання договорів з суб'єктами господарювання для забезпечення житлового фонду комунальними послугами, нарахування, обліку та збору плати за надані споживачу послуги, а тому має право вимагати від відповідача оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, виконавцем яких позивач є, а також плати за інші надані житлово-комунальні послуги. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та обов'язком оплати житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У зв'язку з тим, що відповідач належним чином умови договору не виконує, плату за комунальні послуги не сплачує, тому за ним утворилася заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.03.2014 р. по 31.03.2014 р. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, за вказаний період відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 1 906,50 грн. (а.с. 55). У зв'язку з тим, що відповідач має прострочену заборгованість, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України обчислено інфляційну складову боргу в сумі 504,22 грн. та три проценти річних в сумі 99,17 грн. Відповідно до частин 1, 3 статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Частиною 4 статті 18 Закону передбачений обов'язок виконавця вирішити питання про перерахунок платежів. Належних та допустимих доказів на підтвердження звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання йому неякісних житлово-комунальних послуг та/або ненадання цих послуг, [PERSON] в порядку, визначеному ст.ст. 10, 60 ЦПК України, суду не надав. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з у тримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відході тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/ тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/ тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються та затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Так, розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 2216 від 11.12.2012 р. року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та їх структури і внесення змін до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10.04.2012 р., № 579, затверджено тарифи на послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які надаються ТОВ «Рада» за адресою [ADDRESS]. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Разом з тим, відповідачем по первісному позову, всупереч положенню ч. 1 ст. 60 ЦПК України на підтвердження заперечення позовних вимог не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих йому житлово-комунальних послуг та/або відсутності заборгованості по оплаті цих послуг за спірний період в розмірі 1 906,50 грн. Доказів ненадання позивачем житлово-комунальних послуг за вказаний період суду також не надано. Не здобуто таких доказів і у ході розгляду справи. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність заборгованості відповідача по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 906,50 грн. Даючи оцінку заяві представника відповідача [PERSON] про сплив строку позовної давності (а.с. 85-86), суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 11 лютого 2014 року відповідачем сплачено 3 900,00 грн. за житлово-комунальні послуги (борг) (а.с. 67) під час розгляду справи дана обставина відповідачем не спростована. Вказані обставини свідчать про визнання боргу відповідачем, що відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перериває перебіг строку позовної давності. Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов'язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов'язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми. За наявності у [PERSON] заборгованості позивач правомірно нарахував на суму заборгованості інфляційну складову боргу в сумі 504,22 грн. та три проценти річних в сумі 99,17 грн. за невиконання відповідачем його зобов'язань з приводу оплати наданих послуг. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Рада» є правомірними та підлягають задоволенню. Розглядаючи зустрічний позов [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 4 153,07 грн. суд приходить до висновку що останній не підлягає задоволенню через свою недоведеність. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного. Звертаючись до суду з даною вимогою, позивачем по зустрічному позову на обґрунтування своєї позиції надано розрахунок-заборгованості, складеного Директором ТОВ «Кристал Бізнес Плюс» Кондусовим І.О. (а.с. 56). Однак, останній не приймається судом до уваги в розрізі ст.ст. 57-59 ЦПК України, оскільки не дає підстав достовірно встановити правильність нарахування належних до сплати сум за житлово-комунальні послуги з урахуванням положень чинного законодавства. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач за зустрічним позовом не надав в обгрунтування наявної переплати та формули її розрахунку з точки зору їх відповідності положенням ст.ст. 57-59 ЦПК України, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору, дотримались принципу свободи договору та принципу волевиявлення учасника правочину, що визначений ч. 3 ст. 203 ЦК України. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадку, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ. В ході розгляду справи позивачем за зустрічним позовом клопотань заявлено не було. І це при тому, що у судовому засіданні судом роз'яснювалося право сторін заявляти клопотання, в тому числі і про витребування відповідних доказів, однак сторонами, зокрема, стороною позивача по зустрічному позову, останніх заявлено не було, зазначеними в ст. ст. 27, 137 ЦПК України правами та порядком витребування доказів позивач не скористався та не витребував у встановленому законом порядку доказів, необхідних йому для обґрунтування своєї позиції. Враховуючи положення вказаних статей, приймаючи до уваги те, що позивачем за зустрічним позовом як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи в обґрунтування наявності переплати в розмірі 4 153,07 грн. та формули її розрахунку не було надано доказів з точки зору їх відповідності положенням ст.ст. 57-59 ЦПК України, на які б він посилався як на підставу своїх позовних вимог, також суд вважає, що відповідач по зустрічному позову не порушив жодних договірних зобов'язань перед позивачем по зустрічному позову та вимог чинного законодавства України, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved