Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримавши згідно розписки 5400 грн, зобовязався повернути кошти до 24 жовтня 2016 року, однак до цього часу кошти не повернув, а тому вони підлягають стягненню. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Суду пояснив, що проживає в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Вирішив цю квартиру утеплити із зовні, а саме кухню та балкон. З цією метою, маючи оголошення про виконання таких робіт, зателефонував до відповідача [PERSON] та домовився про здійснення відповідних робіт із утеплення квартири. У березні 2016 року прийшов [PERSON], здійснив відповідні заміри площі утеплення, повідомив, що виконає роботу за 5400 грн. На цю пропозицію [PERSON] погодився та надав йому передоплату у розмірі половини зазначеної суми грошових коштів. Пізніше прийшов [PERSON] та попросив іншу частину коштів, пояснивши необхідність у коштах у звязку із народженням дитини. Роботу [PERSON] мав виконати протягом двох тижнів. Однак, роботу з утеплення квартири [PERSON] до цього часу не виконав. Крім цього, у звязку із невиконанням відповідачем умов договору, змушений був звернутись до інших підрядників, що виконали роботу. Неодноразово звертався до [PERSON] з метою повернення грошових коштів, відповідач написав розписку, що повернене кошти до 24 жовтня 2016 року, однак до цього часу не повернув. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, повідомив про причину неявки, що судом визнано неповажною, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи у судове засідання не зявився, повідомив про причину неявки, що судом визнано неповажною, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що у березні 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір підряду за яким відповідач зобовязався за 5400 грн утеплити із зовні належну позивачу квартиру за адресою: [ADDRESS]. Роботи з утеплення квартири мали бути здійснені протягом двох тижнів. На виконання умов договору [PERSON] передав [PERSON] двома частинами 5400 грн. Однак, у порушення умов договору підряду, [PERSON] до виконання робіт не приступив, у звязку із чим [PERSON] був змушений звернутись до іншого підрядника, що виконав роботи із утеплення квартири. [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою повернути кошти у розмірі 5400 грн, передані на виконання договору у звязку із тим, що відповідач не приступив до виконання робіт. [PERSON] зобовязався повернути отримані за договором підряду грошові кошти до 24 жовтня 2016 року, про що написав розписку від 10 жовтня 2016 року, що також підтверджує наявність між сторонами договірних зобовязань із договору підряду (а. с. 4). Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (чч. 1, 2 ст. 837 ЦК України). Згідно ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Частиною 2 ст. 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Слід зазначити, що досліджуючи боргові розписки, суд повинен виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, оскільки [PERSON] отримавши від [PERSON] грошові кошти у розмірі 5400 грн за договором підряду не приступив до виконання умов договору у встановлений строк, відповідно позивач має право вимагати стягнення цих коштів. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved