Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає [PERSON] , [INFO] . Квартирою як житлом не користується, витрат за комунальні послуги не несе, його особистих речей в квартирі немає. Оскільки відповідач у квартирі не проживає без поважних причин, житлом не цікавиться, виникають проблеми із реалізації позивачем права власності на квартиру та оформлення субсидії. З метою захисту порушеного права на користування житлом звернулася до суду з позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.(а.с.19-20). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.10.2020 року задоволено клопотання позивача про виклик свідків та закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.(а.с.33-34). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала за обставин, викладених у позовній заяві та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Пояснила, що є власником квартири, в якій зареєстрований відповідач, який не проживає у квартирі тривалий час. У 2018 році приїжджав до м. Бобринець з метою зробити паспорт, після цього часу зв`язку з відповідачем не має. Враховуючи, що відповідач порушує її право як власника відчужити майно, просить визнати сина таким, що втратив право на користування житлом. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся засобами поштового зв`язку. Крім того, на офіційному веб-сайті Судової влади України з 19.11.2020 року, 08.12.2020 року розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання (а.с.42, 50). Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності від 04.09.2008 року № [NUMBER] [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS] . Свідоцтво видане на підставі рішення Бобринецької міської ради від 31.07.2008 року №323. (а.с.8). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 19.08.2020 року державним реєстратором Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області Демецькою Т.М. внесено запис про право власності на квартиру [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . (а.с.9). Отже, житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Згідно довідки Бобринецької міської ради від 19.08.2020 року №02-18/999 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1989 року народження, [PERSON] , 2016 року народження та [PERSON] , 1982 року народження.(а.с.10). Факт реєстрації відповідача за адресою [ADDRESS] підтверджується витягом з домової книги та відомостями про реєстрацію Бобринецького районного сектору УДМС України в Кіровоградській області від 10.09.2020 року.(а.с.7,18). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положення статей 64, 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] відноситься до членів сім`ї власника квартири, однак житлом тривалий час не користується, чим \~порушує її права як власниці житлового приміщення розпоряджатися квартирою. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. За змістом ст.ст.71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Факт відсутності відповідача [PERSON] за місцем реєстрації підтверджений показаннями свідків. Так, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач проживав у квартирі позивача, однак після одруження проживає в іншому місці. Теперішнє місце проживання [PERSON] їм не відоме, оскільки протягом тривалого часу про нього немає ніяких відомостей. Дані обставини свідчать про свідоме обрання відповідачем іншого місця проживання. Оскільки власником квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] є позивач, відповідач належить до членів сім`ї позивача, однак не є наймачем квартири та за адресою місця своєї реєстрації не проживає понад шість місяців без поважних причин, не набув самостійного права на користування вказаним житлом з інших правових підстав, перебування відповідача на реєстраційному обліку у вказаному житловому приміщенні порушує та обмежує права власника квартири, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved