Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - Позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , державного підприємства «Сетам», приватного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Меженська Кароліна Сергіївна, Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 26.03.2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; визнати недійсними електронні торги від 20.03.2019 року та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Позов мотивований тим, 28.01.2005 року [PERSON] , сином позивача було придбано квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності. 19.07.2005 року між Райффайзенбанк Україна та [PERSON] укладено кредитний договір № MLrf-005/002/2005, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами - 11 % річних з терміном повернення не пізніше 19.07.2014 року. З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 19.07.2005 року між сторонами було укладено договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] передав в квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва № 753/19049/19 від 20.01.2020 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виселення, без надання іншого жилого приміщення. Посилається на те, що її син [PERSON] не підписував договору купівлі-продажу квартири з [PERSON] , оскільки квартира була під забороною, у зв`язку з чим просить суд визнати такий договір недійсним. Посилаючись на те, що [PERSON] не був власником спірної квартири та не мав права передавати її в іпотеку, просить визнати недійсними електронні торги від 20.03.2019 року, що проведені державним підприємством «Сетам» щодо квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді від 02.10.2020 відкрито провадження за позовом, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Через службу діловодства суду 16.11.2020 надійшов відзив від АТ «ОТП Банк», в якому відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що 26.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна- квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., зареєстрований в реєстрі за № 690. 26.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-005/036/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 189 000 доларів США зі сплатою відсотків. 26.03.2007 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 005/036/2007, предметом якого є квартира [ADDRESS] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва № 2-292-1/10 від 28.01.2011 року, позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість в загальному розмірі 1 759 455,81 грн. Державним виконавцем Дарницької державної виконавчої служби м. Києва було арештовано та описано майно - квартиру [ADDRESS] та призначено суб`єкта оціночної діяльності для надання висновку експертної оцінки майна. 20.03.2019 було проведено електронні торги з примусової реалізації іпотечного майна квартири [ADDRESS] . Заперечуючи проти доводів позивача щодо проведення процедури прилюдних торгів, оскільки квартира не належала [PERSON] пояснив, що державним виконавцем в порядку частини третьої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» було здійснено в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває майно під арештом. Жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав позивача у позовній заяві не доведено. 16.11.2020 року представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві направив на адресу суду пояснення, в яких заперечуючи проти позову, зазначив, що державним виконавцем дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а тому просив відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позовну заяву, відповідач [PERSON] зазначив, що згідно відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, дані щодо обтяжень і заборон на спірну квартиру за договором іпотеки, укладеним з Райффайзенбанк Україна за зобов`язаннями [PERSON] відсутні, а тому придбання [PERSON] спірної квартир відбулося з дотриманням вимог закону та без порушень прав будь-яких осіб, в тому числі і позивача, [PERSON] . У відзиві на позовну заяву відповідач, ДП «Сетам», заперечуючи проти позову, пояснив, що вказані електронні торги відбулися з дотриманням норм чинного законодавства на момент проведення торгів. Ухвалою суду від 24.02.2021 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні, призначеному на 16.11.2021 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду срави. У задовленні клопотання відмовлено. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (син [PERSON] ) на праві власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва від 07.02.2005 року. 26.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., зареєстрований в реєстрі за № 690. 26.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-005/036/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 189 000 доларів США зі сплатою відсотків. 26.03.2007 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 005/036/2007, предметом якого є квартира [ADDRESS] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 2-292-1/10 від 28.01.2011 року, позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість в загальному розмірі 1 759 455,81 грн. 26.10.2012 року головним державним виконавцем Тертичною В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34897444 та накладено арешт на все майно боржника. Згідно відповіді Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна № 55170 від 12.12.2011 квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] 18.02.2014 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва № 753/2926/14 надано дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення до квартири з метою проведення виконавчих дій.17.11.2015 року державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника, про що винесено постанову. Згідно звіту про оцінку майна від 01.10.2018 вартість квартири [ADDRESS] складала 1 243 350 грн. Станом на 20.03.2019 року за [PERSON] та квартирою [ADDRESS] існували наступні обтяження: - арешт нерухомого майна, № 13310598, постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 49235861, 27.01.2016, видавник: Святошинський ВДВС РУЮ у м. Києві; - арешт нерухомого майна № 10749787, постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 43523583, 09.06.2014, видавник: Святошинський ВДВС РУЮ у м. Києві; - арешт нерухомого майна № 7071483, постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 42992710, 19.09.2014, видавник: Святошинський ВДВС РУЮ у м. Києві; - арешт нерухомого майна № 5422782, постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 42992584, 16.04.2014, видавник: Святошинський ВДВС РУЮ у м. Києві; - арешт нерухомого майна № 17974464, постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 34897658, 04.10.2016, видавник: Святошинський ВДВС РУЮ у м. Києві; - арешт нерухомого майна № 2802392, постанова, 232,30, 13.01.2006, видавник: Святошинський ВДВС РУЮ у м. Києві; - заборона на нерухоме майно, № 4695354, іпотечний договір, 695у, 26.03.2007, видавник ПН КМНО Кравченко І.В. (ПАТ «ОТП Банк»); - іпотека, іпотечний договір, 695у. 26.03.2007, видавник: ПН КМНО [PERSON] (ПАТ «ОТП Банк»). 20.03.2019 року на електронних торгах ДП «Сетам» було реалізовано квартиру за ціною 1 305 517,50 грн. 28.03.2019 року на депозитний рахунок Відділу надійшли кошти від реалізації нерухомого майна, квартири [ADDRESS] . 09.04.2019 року до Відділу від ДП «Сетам» надійшов протокол № 393815 про проведення електронних торгів, де переможцем був визначений [PERSON] 11.04.2019 року на підставі протоколу про проведення електронних торгів покупцю [PERSON] видано Акт державного виконавця про проведені електронні торги. 16.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру та в той же день здійснено реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 26.03.2007 року, укладений між її сином [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зазначає про те, що 19.07.2005 року між Райффайзенбанк Україна та [PERSON] укладено кредитний договір № MLrf-005/002/2005, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами - 11 % річних з терміном повернення не пізніше 19.07.2014 року. З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 19.07.2005 року між сторонами було укладено договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] передав в квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва № 753/19049/19 від 20.01.2020 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виселення, без надання іншого жилого приміщення. Отже, між сторонами виник спір стосовно укладення договору купівлі-продажу від 26.03.2007 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України). При зверненні до суду з позовом, [PERSON] зазначила, що її син [PERSON] не підписував договір купівлі-продажу квартири від 26.03.2007 року, з [PERSON] , оскільки квартира була під забороною. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту держаної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Судом досліджені надані суду документи, зокрема інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірного об`єкта, однак дані обтяження не забороняють передачу майна на реалізацію та підтверджують про відсутність інших обтяжень, іпотечних договорів, укладених із іншими банками та фінансовими установами, в тому числі з АТ «Райффайзенбанк». Згідно з частина 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Належних доказів наявності обтяжень, які збороняють передачу майна на реалізацію, чи будь-яких інших документів, які є підставою для визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним позивачем суду не надано та не встановлено судом під час розгляду справи. Отже, на підставі викладеного, суд приходить до переконання. що позивачем не надано належних та допустимих доказів, достатніх для визнання недійсним кредитного договору. Щодо визнання недійсними електронних торгів слід зазначити наступне. Відповідно до пунктів 2,3,4 розділу ІІ Порядку Організатор здійснює внесення до системи інформації про арештоване майно за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Державний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису). Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватинй виконавець). ДП «Сетам» виконує функції організатора електронних торгів, який дії в межах повноважень, визначених Порядком. Тобто, у Організатора електронних торгів відсутні повноваження надавати правову оцінку діям державного виконавця, в тому числі перевіряти відомості, наведені у зяавці на відповідність дійсності та заонодатсву. Разом з тим, слід зазначити, що дії державного виконавця не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Разом з тим, будь-яких порушень правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результати торгів, а також порушення прав позивача у результаті проведення електронних торгів позивачем не доведено та не встановлено судом під час розгляду справи. Суд вважає, що спірні електронні торги були проведені з дотриманням норм законодавства, при їх проведенні права позивача порушені не були, а тому приходить до висновку про відмову [PERSON] у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed