Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У жовтні 2008 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 15 червня 2007 року в результаті порушення [PERSON] правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої його автомобіль марки «Лексус» державний номерний знак [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.07. 2007 року відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок неправомірних дій відповідача йому заподіяна майнова шкода в розмірі 25 044,62 грн., в тому числі 15647,35 грн.- вартість відновлювального ремонту. Крім того, він поніс витрати, пов'язані з необхідністю оціночних та відновлювальних робіт. Загальний розмір шкоди складає 26 790,89 грн. Оскільки страхові виплати склали лише 8 921,16 грн., просив стягнути з [PERSON] у відшкодування майнової шкоди 17 869,73 грн. Крім того, з вини відповідача він зазнав і моральних страждань з приводу пошкодження автомобіля та порушення звичного способу його життя, необхідністю вирішення питань ремонту автомобілю, постійно відчуває неспокій та хвилювання через його порушені права. У відшкодування моральної шкоди просив стягнути з [PERSON] - 15 000 грн. Пізніше позивач доповнив свої вимоги, посилаючись на те, що з моменту заподіяння шкоди з врахування індексу інфляції -11 829,76 грн. розмір майнової шкоди становить 29 699,49 грн., які просив стягнути з відповідача. (а.с.150). По справі судами постановлювались судові рішення, які ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2012 р. були скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.321-323 т.1). В ухвалі від 05.12.2012 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що суду першої інстанції при розгляді справи слід встановити чому матеріали справи містять два звіти ПП «Аргумент» за одним і тим же номером та за однією і тою ж датою, які мають розбіжності у визначенні розміру матеріальної шкоди, а саме: 25 044,62 грн. та 15 647,35 грн., з'ясувати чи враховувались при визначенні вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, величини товарної вартості автомобіля, виходячи з того, що згідно вказаному звіту, мав місце фізичний знос деталей, пошкоджень, не пов'язаних з ДТП, що сталась 15.06.2007 р. та з'ясувати чи отримував позивач страхове відшкодування за договором страхування, укладеним зі СК «Веско» тощо. Уточнивши розмір позовних вимог, позивач остаточно просив стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» та [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди - 73 687,29 грн., з яких: 17 869,73 грн. - сума матеріальної шкоди, завдана пошкодженням автомобілю та витрати, пов'язані з необхідністю проведення оціночних та відновлювальних робіт (26 790,89 грн.) за вирахуванням сплачених страхових виплат (8 921,16 грн.), інфляційні збитки та три відсотки річних - 55 817,56 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 15 000 грн., а усього - 88 687,29 грн. (55 817,56грн. + 17 869,73 грн. + 15 000 грн. = 88 687,29 грн.) (а.с.1-2 т.1, а.с.66 т.2). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що в обґрунтування розміру матеріальної шкоди посилається на звіт суб'єкту оціночної діяльності ПП «Аргумент» № 684/07 від 21.06.2007 р., згідно якому вартість матеріальної шкоди, що завдана йому пошкодженням автомобілю складає 25 044,62 грн. (а.с.14 т.1), на звіт цього ж суб'єкту оціночної діяльності ПП «Аргумент» № 684/07 від 21.06.2007 р., згідно якому вартість матеріальної шкоди, що завдана йому пошкодженням автомобілю складає 15 647,35 грн. (а.с.84 т.1) в обґрунтування позовних вимог не посилається. Зазначив, що ні до ДТП від 15.06.2007 р., ні після цієї ДТП, але до огляду автомобілю та складання ПП «Аргумент» звіту № 684/07 від 21.06.2007 р., інших ДТП або пошкоджень деталей автомобілю - не було. Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи після неодноразових роз'яснень судом такого права, у виконання ч.4 ст. 10 ЦПК України, щодо можливості заявлення такого клопотання та наслідків його не заявлення, позивач - не заявляв. У судовому засіданні під час проголошення рішення суду позивач присутнім не був, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його представника (а.с.221). Відповідач [PERSON] проти задоволення позову до нього заперечував, вважає, що до деліктних правовідносин норми ст. 625 ЦК України застосуванню не підлягають, звернув увагу суду на необхідність здійснення повороту виконання рішення суду (а.с.124-125, 222 т.2). Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» в судове засідання не з'явився, раніше подавав заяву про розгляд справи у його відсутність, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином (а.с. 101, 207-208). Заслухавши позивача та його представника, відповідача [PERSON], та, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч.3 ст.386 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що 15.06.2007 року [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2163», д/з [NUMBER], порушив вимоги пп. 2.1, 12.4, 13.1 ПДР, не уступивши дорогу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Лексус», д/з [NUMBER], під керуванням [PERSON] За наслідками дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2007 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки «Лексус», д/з [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки «ВАЗ-21063», д/з [NUMBER], належить на праві власності [PERSON], із правом управляння вказаним автомобілем [PERSON] (а.с. 53). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу - автомобілю марки «Лексус», д/з [NUMBER], заподіяно технічні пошкодження. Сума матеріальної шкоди, завданої власникові автомобілю згідно звіту суб'єкту оціночної діяльності ПП «Аргумент» № 684/07 від 21.06.2007 р. складає 25 044,62 грн. (а.с.14 - 22 т.1). При цьому, як зазначено у даному звіті, в результаті огляду дорожньо-транспортного засобу (далі - ДТЗ) встановлено, що ДТЗ має механічні пошкодження частин кузова, не пов'язаних з даною ДТП, для усунення яких необхідне поновлювальний ремонт (а.с.18 т.1- зв.). Вартість поновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу деталей, пошкоджень не пов'язаних з даним страховим випадком складає - 6 374,47 грн. (а.с.19 т.1-зв.). Втрата товарної вартості автомобілю, згідно вказаному звіту, складає 9 397,27 грн. (а.с.21 т.1). Згідно підп. «д» п. 8.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказам Мінюста України, Фондом Держмайна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, в редакції, чинній на час складання звіту, величина втрати товарної вартості ДТЗ не нараховується, зокрема, у разі, якщо ДТЗ має сліди попередніх аварій. Проте, як вбачається зі звіту, розмір матеріальної шкоди, завданої власникові автомобілю «Лексус», д/з [NUMBER], був визначений з урахуванням суми величини втрати товарної вартості ДТЗ в розмірі 9 397,27 грн.: У = Ср + См + Сс х (1-Ез) + УТС = (15 647,35 грн. (1 860 + 1 367,58 + 12 419,77)) + 9 397,27 грн. = 25 044,62 грн. (а.с.21). Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВА/6344368 17.05.2007 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ВАТ НАСК «Оранта» (а.с.171 т.2). 19.09.2006 року [PERSON] було укладено з страховою компанією «Веско» (далі - СК «Веско») договір страхування наземного транспорту № 9504-а/06о зі строком дії договору до 18.09.2007 року (а.с. 164-166). Згідно листу АТ «СК «АХА Страхування» № 3217/12цв від 23.04.2014 р. та платіжному дорученню ВАТ НАСК «Оранта» № 316 від 04.09.2007 р. позивач отримав страхове відшкодування за договором страхування наземного транспорту № 9504-а/06о від 19.09.2006 р. від СК «Веско» в сумі 2 091,16 грн. та за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/6344368 17.05.2007 року від ВАТ НАСК «Оранта» - в сумі 6 908,30 грн. (а.с.195, 192 т.2). Крім того, позивач просить стягнути на його користь витрати, пов'язані з проведенням оціночних та відновлювальних робіт, а саме: 605 грн. - вартість діагностики автомобілю (а.с.8), 69,10 грн. - послуги ДАІ (а.с.7), 269 грн. та 230 грн. - витрати на пальне (а.с.10), 62,22 грн. - витрати на обід (а.с.10), 500 грн. - вартість експертної оцінки та 10 грн. - послуги банку по оплаті послуг експерта (а.с.13). Так, частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач просить стягнути з відповідачів суму вартості втраченого майна - суму у відшкодування матеріальної шкоди, для встановлення розміру якої було призначено огляд транспортного засобу ПП «Аргумент» у той же день 21.06.2007 р., коли проводилась і діагностика, на проведення якої було витрачено 605 грн. З цих підстав, суд приходить до висновку щодо відсутності необхідності у проведенні вказаної діагностики з урахуванням проведення у той же день огляду транспортного засобу для встановлення розміру матеріальної шкоди. Не пов'язує суд і витрати на придбання їжі в розмірі 62,22 грн. із сумою завданої матеріальної шкоди, оскільки прийняття їжі має місце незалежно від наявності або відсутності ДТП та її наслідків. На підставі викладеного, суд вважає, що підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди: - з ВАТ НАСК «Оранта» - 7 216,94 грн. (25 044,62 грн. - 9 397,27 грн. - 510 грн. (франшиза) - 6 908,30 грн. (страхова виплата ВАТ НАСК «Оранта») - 2 091,16 грн. (страхове відшкодування СК «Веско») + 69,10 грн. + 230 грн. + 269,95 грн. (паливо) + 510 грн. (вартість експертної оцінки та послуги банку по сплаті послуг експерта), - з відповідача [PERSON] - 510 грн. (франшиза). Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів ї сім'ї чи близьких родичів. Таким чином, суд вважає, що внаслідок ДТП позивачу також спричинено і моральну шкоду. При цьому, враховуючи викладені в позовній заяві ряд конкретних обставин, що дійсно свідчать про негативні моральні відчуття позивача під час ДТП та тих, що пов'язані з ДТП, приходить до висновку, що розміром відшкодування моральної шкоди в даному випадку має бути сума в 2 000,00 гривень у відшкодування шкоди, завданій [PERSON] - з [PERSON] Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із положень ст. 625 ЦК України випливає, що цивільно-правова відповідальність застосовується тільки за порушення грошового зобов'язання між кредитором і боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання за договором. Між [PERSON], ВАТ НАСК «Оранта» та [PERSON] виникли деліктні зобов'язання, тобто зобов'язання внаслідок заподіяння шкоди. Сторони не перебувають між собою у договірних правовідносинах, а тому ст. 625 ЦК України на такі правовідносини не поширюється, на підстав чого у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних слід відмовити. За правилами ст.88 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється у дольовому порядку. Крім цього, за змістом ст. 380 ЦК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. Як вбачається із матеріалів справи рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2010 р. частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта»: стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди - 29 699,49 грн. , у відшкодування моральної шкоди - 2 500 грн. та судові витрати - 1 730 грн., а усього - 33 929,49 (а.с.154-156). Зарахування суми ВАТ НАСК «Оранта» в розмірі 33 759 грн. на користь [PERSON] підтверджується даними заяви від 27.05.2011 р. (а.с.210). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2012 р. вищевказане рішення суду скасовано (а.с.321-323). Отже, за скасованим рішенням суду підлягає поверненню грошова сума саме в розмірі - 33 759 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial