Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, в склад спадщини входить земельна ділянка площею 0,40 гектарів, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яку передано для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) - 0,25 га. та ведення особистого підсобного господарства - 0,15 га.. Спадкоємцями за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є вона - його дружина, син померлого [PERSON] та донька померлого [PERSON]. [PERSON] згідно ст. 1273 ЦК України відмовилась від прийняття спадщини. [PERSON] на вищевказану спадщину, тобто на земельну ділянку не претендує і прийняти її не бажає. Вона, згідно ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, на частину спадщини вчинені Нотаріальні дії державним нотаріусом Четвертої донецької нотаріальної контори. Але їй і сину [PERSON], який на той час звертався до нотаріуса в оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, належну померлому [PERSON] відповідно рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 26 червня 2008 року, яка раніше належала його матері [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР № 004535, було відмовлено, тому що нотаріальні дії проводяться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У неї такого документа не має, тому що [PERSON] за станом здоров'я (тяжка хвороба) не встиг переоформити Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ХР № 004535 на своє ім'я. Позивачка просить суд визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку, розташовану на [ADDRESS], надану для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) - 0,25 га., та ведення особистого підсобного господарства - 0,15га., яка належала [PERSON], відповідно рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 26 червня 2008 року в порядку спадкування, яка раніше належала його матері [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ХР № 004535 від 8 червня 1999 року № 34, виданого Левківською сільською радою Ізюмського району Харківської області. (а.с. 2-4) Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги і просить |||суд позов задовольнити (а.с. 48). Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, підтвердила обставини справи та просить суд позов задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень на позов не мають, підтримують вимоги позивачки і просять |||суд позов задовольнити (а.с. 49, 50). Представник відповідача Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень на позов не мають||| (а.с. 47). Представник третьої особи Управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, надав суду заперечення на позов, не підтримують вимоги позивачки і просять |||суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 51-52, 59-60). Вислухавши пояснення представника позивачки [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи|речі|, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Позивачкою [PERSON] заявлені позовні вимоги про визнання за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, розташовану на [ADDRESS], надану для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) - 0,25 га., та ведення особистого підсобного господарства - 0,15 га., яка належала її чоловіку [PERSON] відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 26 червня 2008 року в порядку спадкування, яка раніше належала його матері [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ХР №004535 від 8 червня 1999 року № 34, виданого Левківською сільською радою Ізюмського району Харківської області. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Позивачка на підставу своїх вимог посилається на статті 1216, 1225, 1261, 1268, 1273 ЦК України, а згідно зі статтею 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивачка в силу статті 10 ЦПК України зобов'язана довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Державного акту на право власності на землю серія ІІ-ХР №004535, виданого Левківською сільською радою Ізюмського району Харківської області 29 жовтня 1999 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 15 від 29.10.1999 року, громадянину України [PERSON] на підставі рішення Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 08 червня 1999 року № 34 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,40 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) - 0,25 га., та ведення особистого підсобного господарства - 0,15 га. (а.с. 7, 33). Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 02 серпня 2004 року [PERSON] померла [INFO] року в м. Донецьк (а.с. 13, 5). Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 28 січня 2013 року [PERSON] помер [INFO] року в с. Іванівка Ізюмського району Харківської області (а.с. 16). Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимогам ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом установлено, що спадкоємцями після смерті спадкодавця [PERSON], померлого [INFO] року, є його дружина [PERSON], його діти: син [PERSON] та дочка [PERSON], яка відмовилася від спадщини на користь своєї матері - позивачки [PERSON] (а.с. 12, 14, 17, 49, 50). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, право на оформлення спадщини у судовому порядку пов'язане з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 3 Глави 13 Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, підтвердженням відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до Листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року № 19-3767/0/8-08 (пункт 11) при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України від 2 вересня 1993 р. № 3425-ХІІ «Про нотаріат» видається нотаріусом. У відповідності до постанов про відмову у вчинені нотаріальної дії від 05.09.2013 року, ухвалених державним нотаріусом Четвертої донецької державної нотаріальної контори за заявами [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини за законом, вбачається, що на підставі п. 4.15. Глави 10 Порядку (видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна) відмовлено гр. [PERSON] та [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом кожному на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,40 га., розташованої за адресою: [ADDRESS], яку передано для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) - 0,25 га., та ведення особистого підсобного господарства - 0,15 га., яка належала гр. [PERSON], який помер [INFO] року, з причини відсутності документу на ім'я спадкодавця [PERSON] про право власності на вказану земельну ділянку (на території [ADDRESS] Харківської області) (а.с. 10, 11). За правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно роз'яснення п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що згідно рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 26 червня 2008 року, яке набуло законної сили 07.07.2008 року, визнано за [PERSON] право власності в порядку успадкування за законом на земельну ділянку площею 0,40 гектарів, яка розташована в [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 08.06.1999 року № 34, наданого Левківською сільською радою (а.с. 6, 34). У відповідності до реєстраційного посвідчення від 07.03.2009 року, до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.03.2009 року, до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок станом на 21.08.2013 року, підтверджується, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності гр. [PERSON] на підставі рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 26 червня 2008 року (а.с. 8, 9, 32, 35, 36). Відповідно до інформаційного листа Управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області від 08.11.2013 року № 4251 згідно Книги реєстрації державних актів на право приватної власності на землю по Левківській сільській раді Ізюмського району Харківської області, Державний акт на право власності на землю серії ІІ-ХР № 004535 площею 0,40 га. для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) - 0,25 га. та ведення особистого підсобного господарства - 0,15 га. на території [ADDRESS] зареєстрований за № 15 від 29.10.1999 року на ім'я [PERSON]. Інформація про визнання недійсним чи втрату чинності вказаним державним актом, про перехід права власності на зазначену земельну ділянку від [PERSON] та хто є власником вказаної земельної ділянки станом на даний час, в Управлінні відсутня. Вказати точне місцезнаходження вказаних земельних ділянок не вбачається можливим. (а.с. 53, 61) Таким чином, враховуючи вищевикладене, у [PERSON], виникло право власності на земельну ділянку площею 0,40 га., наданої для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) - 0,25 га. та ведення особистого підсобного господарства - 0,15 га. на території [ADDRESS] Харківської області, яка раніше належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серія ІІ-ХР № 004535, виданого Левківською сільською радою Ізюмського району Харківської області 29 жовтня 1999 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю Левківської сільської ради за № 15 від 29.10.1999 року, на підставі рішення Левківської сільської ради від 08.06.1999 року № 34. Згідно висновку про вартість земельних ділянок від 11.09.2013 року грошова оцінка земельної ділянки площею 0,40 га., для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) - 0,25 га. та ведення особистого підсобного господарства - 0,15 га. на території [ADDRESS] Харківської області, на підставі Державного акту на право власності на землю серія ІІ-ХР № 004535, виданого Левківською сільською радою Ізюмського району Харківської області від 29 жовтня 1999 року, складає 32 400 гривень та 19 400 гривень = 51 800 гривень (а.с. 18-31, 37-39). Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Сплачені судові витрати по справі в сумі 518,00 грн. суд залишає за позивачкою (а.с. 1).

Outcome: approved