Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду із указаним позовом, який було уточнено 19.05.2020 року, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.01.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 22.04.2020 року виникла заборгованість у розмірі 19537 грн 70 коп., яка складається з: 11387 грн - заборгованість за тілом кредита, 6744 грн 14 коп. - пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 906 грн 56 коп. - штраф (процентна складова). Відтак позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1921 грн. Ухвалою судді від 14.11.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 18.12.2019 року. 18.12.2019 року розгляд справи було відкладено на 24.01.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. Відомості щодо вручення судової повістки у суду були відсутні. 24.01.2020 року розгляд справи було відкладено на 19.03.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. Відомості щодо вручення судової повістки у суду були відсутні. 19.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просив перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку з тим, що потребує додатковий час для укладення договору про надання правової допомоги. Розгляд справи було відкладено на 23.04.2020 року. 07.04.2020 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. 22.04.2020 року від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання, у зв`язку з необхідністю отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень по справі. 23.04.2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просив перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку з введеним карантином на території України. Розгляд справи було відкладено на 03.06.2020 року на підставі вказаних заяв. 29.04.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 19.05.2020 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява якою було збільшені позовні вимоги. Також 19.05.2020 року від відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилаючись на те, що він дійсно 13.01.2015 року підписав анкету-заяву від 13.01.2015 року та отримав кредитну карту. При цьому з витягом з тарифів та витягом з умов і правил надання банківських послуг він не ознайомився, так як ці умови йому для ознайомлення не надавалися. За таких обставин та без наданих підтверджень про запропоновані йому Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів, надані банком Витяг з тарифів та Витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки не підтверджуються вказані обставини. Крім того, просив застосувати строк позовної давності. Також відповідач зазначив, що згідно із розрахунком за кредитним договором всього було витрачено 17488 грн 57 коп. кредитних коштів, а загальна сума погашення за кредитним договором складає 23092 грн 59 коп., а тому у нього взагалі немає заборгованості. 03.06.2020 року від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання, у зв`язку з необхідністю отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень по справі. Розгляд справи було відкладено на 09.07.2020 року. 05.06.2020 року на електронну пошту суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що укладання договору здійснюється за принципом укладення між Банком і клієнтом договору приєднання, тому підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів, що відповідає вимогам статті 634 ЦК України. Підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг відповідач ознайомився та погодився з ними, про що свідчить його підпис. Наданою позивачем випискою з карткового рахунку підтверджується встановлення кредитного ліміту відповідачу та його користування грошима, а також часткового погашення заборгованості. Щодо строку позовної давності, то строк перевипущеної картки відповідача встановлений до останнього дня 05.2019 року, а позивач звернувся до суду 17.09.2019 р., тобто до спливу позовної давності. Враховуючи те, що відповідно до відомостей із банківської виписки відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання, що свідчить про його обізнаність із умовами кредитування, просить позов задовольнити у повному обсязі. 19.06.2020 року на адресу суду надійшло від відповідача заперечення на відповідь на відзив та на уточнену позовну заяву, яке за змістом повністю дублюється з відзивом на уточнену позовну заяву. 06.07.2020 року від представника позивача надійшло пояснення на заперечення відповідача, яке за змістом повністю дублюється з відповіддю на відзив. 08.07.2020 року від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання, у зв`язку з необхідністю отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень по справі. Розгляд справи було відкладено на 10.09.2020 року. 09.09.2020 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його та відповідача [PERSON] відсутності. Проти позовних вимог заперечують в повному обсязі. 10.09.2020 року в судовому засіданні представником позивача було заявлено клопотання про відкладення судового засідання, для уточнення позиції. Розгляд справи було відкладено на 18.09.2020 року. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 13.01.2015 року (а.с. 10). У цій заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті. Також ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг. До анкети-заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 11, 12-26). Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, отримавши кредитні кошти у розмірі 6000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконав, у повному обсязі кредит не сплатив, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем (а.с. 103-106), відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 22.04.2020 у розмірі 19537 грн 70 коп., яка складається з: 11387 грн - заборгованість за тілом кредита; 6744 грн 14 коп. - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 906 грн 56 коп. - штраф (процентна складова). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 13.01.2015 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). При цьому, відповідно до довідки про отримані картки у банку [PERSON] отримав картку № [NUMBER] з терміном дії до 05.2019 року. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, кредитор має право вимагати їх повернення, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, після закінчення строку дії картки - 05.2019 року, позивачем продовжувалися нараховуватися відсотки на суму кредиту, а саме у жовтні 2019 в сумі 699,76 грн, в листопаді 2019 в сумі 916,95 грн, в грудні 2019 в сумі 955,85 грн та в січні 2019 в сумі 1056,79 грн. Оскільки строк дії картки закінчився 05.2019 року, то суд приходить до висновку, що позивач не мав права після цього строку нараховувати відсотки на суму заборгованості, а в цьому випадку мали б бути застосовані положення ст. 625 ЦК України. З цього ж розрахунку вбачається, що відповідачем у вересні 2019 року внесено 4000 грн в рахунок погашення заборгованості, після чого сума заборгованості за тілом кредиту становила 7613,69 грн. Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, відповідачем було перервано строк позовної давності в той час, коли ним були внесені у вересні 2019 року кошти в сумі 4000 грн в рахунок погашення заборгованості, а тому заява про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності не підлягає задоволенню. Оскільки в своїх поясненнях, та у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував, що він дійсно користувався кредитною карткою та витрачав кошти, надані банком, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту станом на вересень 2019 року у розмірі 7613,69 грн. Щодо нарахування пені та штрафів (фіксованої та процентної) частини суд зазначає наступне. Позивач, заявляючи вимоги про погашення кредиту, просив суд у тому числі, крім основної заборгованості за кредитом, стягнути також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Проте, у заяві, підписаній сторонами 13.01.2015 р., відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також не зазначено умови про сплату комісії. Згідно з наданим позивачем Витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» від виду кредитної карти («Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD») залежить: кількість днів пільгового періоду кредитування, протягом якого проценти не нараховуються; базова процентна ставка за користування кредитними коштами; розмір обов`язкового щомісячного платежу; розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів; розмір комісії за кредитне обслуговування карти. Але позивачем взагалі не зазначено який саме тариф застосовувався до кредитної карти відповідача. До того ж матеріали справи не містять підтверджень, що в цих Умовах та Правилах надання банківських послуг (витяг з яких доданий до позовної заяви) на момент отримання відповідачем кредитних коштів містились умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та комісії за обслуговування (щомісячної або щорічної, залежно від виду карти) саме у зазначеному розмірах і порядках нарахування, що викладені в цих документах, доданих до позовної заяви. Роздруківку із сайту позивача з Умовами та Правилами надання банківських послуг суд оцінює критично, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені, комісії та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зазначений висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд не вбачає пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки відповідно до довідки дії перевипущеної картки, наданої відповідачу, до останнього дня 05.2019 року, тоді як позивач звернувся до суду з даним позовом 23.09.2019 р. (а.с.2, 143 зворотна сторона). Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог у частині заявлених штрафних санкцій, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в цій частині. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на суму 7613 грн. 69 коп. - простроченої заборгованості за кредитом, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (згідно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 819 грн. 78 коп. судового збору.

Outcome: partial