Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 30 листопада 2012 року між сторонами було укладено правочин, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 доларів США та 8550 Євро, а останній зобов'язався доставити автомобіль марки ДАФ або повернути отриману суму коштів не пізніше 20 грудня 2012 року. 02 липня 2013 року відповідач повернув позивачу частину отриманих грошових коштів у розмірі 10000 доларів США та зобов'язався повернути іншу отриману суму грошових коштів до 10 липня 2013 року. Відповідач не виконав зобов'язання та не повернув позивачу отримані у якості передплати 8550 Євро. Загальна кількість днів прострочки щодо повернення грошових коштів становить 337 днів. Просив стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу у розмірі 92425,50 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 2560,06 грн. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. За згодою позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із матеріалів справи, 30 листопада 2012 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у борг у позивача 10000 доларів США та 8550 Євро для придбання автомобіля і які зобов'язався повернути в строк до 20.12.2012 року. Вказані обставини підтверджуються власноручними розписками відповідача від 30.11.2012 року, та 02.07.2013 року (а.с. 10, 11). Відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за договором, повернув борг лише частково у розмірі - 10000 доларів США, що підтвердив і визнав у судовому засіданні [PERSON], борг у сумі 8550 Євро до теперішнього часу не повернув. За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). З огляду на ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аналізуючи вище перелічені правові норми у розрізі наданих суду матеріалів суд приходить до таких висновків. Враховуючи, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за договором, борг у сумі 8550 Євро не повернув, то вимоги позивача підлягають задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають грошові кошти у сумі 92425.50 грн., тобто сума еквівалентна 8550 Євро, та три проценти річних у розмірі 2560.06 грн. відповідно до розрахунку наданого позивачем, який суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved