Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 06.09.2007 між ним та ПАТ « Комерційний банк «Правексбанк» було укладено кредитний договір № 416-026/07Р. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Правексбанк» було укладено договір іпотеки № 416-026/07Р, посвідчений 13.09.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. за реєстровим № 3345у, відповідно до якого позивач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: незавершене будівництво житлового будинку (літера «А») та надвірні будівлі і споруди, огорожа (№ 3-6), колодязь (№ 1), каналізаційна яма (№ 2), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 31.05.2017 ПАТ «Комерційний банк «Правексбанк» було укладено з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» договір № 1 купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В. за реєстровими №№ 490, 491, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 416-026/07Р від 06.09.2007. 02.06.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та [PERSON] було укладено договір відступлення прав вимоги № 02/06/2017, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 416-026/07Р від 06.09.2007 до [PERSON] . 20.09.2017 Державним реєстратором комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Київської області Лейман Іриною Євгеніївною здійснено державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво житлового будинку (літера «А») та надвірні будівлі і споруди: огорожа (№ 3-6), колодязь (№ 1), каналізаційна яма (№ 2), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] на підставі рішення за індексним номером 37223297 від 22.09.2017. Позивач вважав, що вказане рішення державним реєстратором було прийнято з порушенням норм чинного законодавства. Так, позивач вказував, що 17.06.2008 державним виконавцем ВДВС Бучанського МУЮ під час виконання виконавчого напису від 22.05.2008 про стягнення з позивача на користь ПАТ « Комерційний банк «Правексбанк» заборгованості за кредитним договором було накладено арешт на незавершене будівництво житлового будинку (літера «А») та надвірні будівлі і споруди: огорожа (№ 3-6), колодязь (№ 1), каналізаційна яма (№ 2), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До тепер виконавче провадження не закінчено, арешти не знімались. Також позивач зауважив, що договір відступлення права вимоги № 02/06/17 від 02.06.2017, укладений [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», містить безумовні ознаки договору факторингу, а [PERSON] не є банком чи фінансовою установою, тому не мав права укладати правочин, який має ознаки факторингу. Позивач вважав, що державний реєстратор здійснила державну реєстрацію права власності в рахунок погашення заборгованості перед [PERSON] , строк позовної давності за яким сплив 22.05.2011. Позивач посилався на те, що державним реєстратором проведено державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно без всіх, визначених п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015, документів, а саме: без вимоги про усунення порушень, доказів факту завершення 30-денного строку на усунення порушень та сплату кредиту, копії кредитного договору, розрахунку заборгованості. Позивач вказував, що вимога про усунення порушень основного зобов`язання йому не надсилалась іпотекодержателем. Позивач зауважив, що державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно мала місце раніше ніж прийняття державним реєстратором спірного рішення про це. Позивач зазначив, що [PERSON] прийняв у власність нерухоме майно позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 6 721 560,53 грн., хоча 22.05.2008 ПАТ «Комерційний банк «Правексбанк» було отримано виконавчий напис нотаріуса про стягнення за цим кредитним договором з позивача заборгованості у розмірі 2 712 870,16 грн., і з цього часу кредитний договір припинив свою дію і на цій підставі відсотки та штрафні санкції за цим договором не нараховуються, тобто ця сума не може змінюватись. Позивач звертав увагу на те, що реєстрація права власності на нерухоме майно на ім`я відповідача мала місце без оцінки цього майна. Також позивач вважав, що за договором про відступлення права вимоги до відповідача перейшло лише право вимоги за кредитним договором, а за договором іпотеки - ні. З огляду на викладене позивач просив суд: -визнати незаконним рішення державного реєстратора комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Київської області Лєйман Ірини Євгеніївни (з відкриттям розділу), індексний номер: 37223297 від 22.09.2017 14:21:51, яким за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: незавершене будівництво житлового будинку (літера «А») та надвірні будівлі і споруди: огорожа (№ 3-6), колодязь (№ 1), каналізаційна яма (№ 2), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Київської області Лєйман Ірини Євгеніївни (з відкриттям розділу), індексний номер: 37223297 від 22.09.2017 14:21:51, яким за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: незавершене будівництво житлового будинку (літера «А») та надвірні будівлі і споруди: огорожа (№ 3-6), колодязь (№ 1), каналізаційна яма (№ 2), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.01.2019 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 18.07.2019 було витребувано: у ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» інформацію про відступлення на користь [PERSON] прав вимог за Договором іпотеки № 416-026/07Р, який був посвідченим Сень-Силкою І.В. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 13.09.2007 за реєстровим № 3345у; у державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції інформацію про арешт, який накладений на підставі постанови державного виконавця серія АА 233818 від 17.06.2008, а саме: інформацію щодо його чинності. Ухвалою суду від 26.02.2020 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 09.06.2020 було відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. 30.07.2020 позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. 30.07.2020 представник відповідача [PERSON] також з`явився, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Відповідач Державний реєстратор комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Київської області Лейман І.Є. в судове засідання не з`явилась, про день, час, та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки та свою позицію щодо позову суду не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, про день, час, та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки свого представника та свою позицію щодо позову суду не повідомила. Вислухавши думку осіб, які брали участі в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2007 між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Правексбанк» було укладено кредитний договір № 416-026/07Р. 13.09.2007 позивач придбав на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку (домоволодіння), посвідченого 13.09.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. за реєстровим № 3334ц, незавершений будівництвом житловий будинок (літера «А») та надвірні будівлі і споруди: огорожа (№ 3-6), колодязь (№ 1), каналізаційна яма (№ 2), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за вище вказаним кредитним договором між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Правексбанк» було укладено договір іпотеки № 416-026/07Р, посвідчений 13.09.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. за реєстровим № 3345у, відповідно до якого позивач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок (літера «А») та надвірні будівлі і споруди: огорожу (№ 3-6), колодязь (№1), каналізаційну яму (№ 2), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Пунктами 3.2.2.1, 3.2.2.1 вказаного договору іпотеки визначено, що право власності на передане в іпотеку нерухоме майно переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя, якщо протягом 30 календарних днів іпотекодавець не задовольнить вимогу іпотекодержателя про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов даного договору, в якій зазначається про звернення стягнення шляхом передачі від іпотекодавця до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Право власності на передане в іпотеку нерухоме майно переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя на наступний день після закінчення тридцятиденного строку відповіді на вимогу, що надсилається іпотекодержателем відповідно до п. 2.4.1 даного договору. Виникнення права власності іпотекодержателем підлягає державній реєстрації в установленому законом порядку. Пунктом 3.2.2.8 вказаного договору іпотеки у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у даному договорі, є правовстановлювальним документом та правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. 17.06.2008 державним виконавцем ВДВС Бучанського МУЮ під час виконання виконавчого напису№ 2517 від 22.05.2008 про стягнення з позивача на користь ПАТ «Комерційний банк «Правексбанк» заборгованості за кредитним договором було накладено арешт на незавершене будівництво житлового будинку (літера «А») та надвірні будівлі і споруди, огорожа (№ 3-6), колодязь (№ 1), каналізаційна яма (№ 2), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 28.09.2012 у справі № 6-1249/12 було видано виконавчий документ (виконавчий лист) для примусового виконання рішення Постійно діючого незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 04.07.2012 по справі № 80/12 про стягнення з позивача на користь ПАТ «Комерційний банк «Правексбанк» заборгованості. 31.05.2017 ПАТ «Комерційний банк «Правексбанк» було укладено з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» договір № 1 купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В. за реєстровими №№ 490, 491, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 416-026/07Р від 06.09.2007. 06.06.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. за реєстровим № 1641, відповідно до якого було відступлено [PERSON] право вимоги за кредитним договором № 416-026/07Р від 06.09.2007. 22.08.2017 [PERSON] вручив позивачу особисто під розписку вимогу від 12.06.2017 про погашення заборгованості за кредитним договором № 416-026/07Р від 06.09.2007 у розмірі 6 721 560,53 грн. 20.09.2017 Державним реєстратором комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Київської області Лейман Іриною Євгеніївною здійснено державну реєстрацію права власності на незавершене будівництвом житловий будинок (літера «А») та надвірні будівлі і споруди: огорожа (№ 3-6), колодязь (№ 1), каналізаційна яма (№ 2), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] на підставі рішення за індексним номером 37223297 від 22.09.2017, підставою виникнення права власності вказано договір про відступлення права вимоги за № 1641, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Г.В., та договір іпотеки № 416-026/07Р від 06.09.2007, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 24.11.2017 у справі № 6-1249/12 було замінено стягувача на [PERSON] у виконавчому провадженні на примусове виконання виконавчого листа № 6-1249/12, виданого Печерським районним судом м. Києва, про солідарне стягнення в тому числі і з позивача на користь ПАТ «Комерційний банк «Правексбанк» заборгованості за кредитним договором № 416-026/07Р від 06.09.2007 у розмірі 4 526 808,78 грн. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції станом на час прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції станом на час прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові ВП ВС від 31.10.2018 у цивільній справі № 465/646/11, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12.07.2001 № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичних осіб, які не можуть надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Аналогічна позиція вже була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16. Отже, на підставі договору відступлення права вимоги від 06.06.2017, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. за реєстровим № 1641, [PERSON] не перейшло право вимоги за кредитним договором № 416-026/07Р від 06.09.2007, а відтак і не перейшло право вимоги за договором іпотеки № 416-026/07Р від 13.09.2007, яким було забезпечено виконання основного зобов`язання. Так як у [PERSON] відсутнє право вимоги за договором іпотеки № 416-026/07Р від 13.09.2007, у нього відсутнє і право реєструвати за собою право власності на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження, викладеного у зазначеному договорі іпотеки. Тобто, рішення державного реєстратора КП «Добробут» Литвинівської сільської ради Київської області Лєйман І.Є. (з відкриттям розділу), індексний номер: 37223297 від 22.09.2017, відповідно до якого за [PERSON] зареєстровано право власності на незавершений будівництвом житловий будинок (літера «А») з надвірними будівлями і спорудами: огорожею (№ 3-6), колодязем (№ 1), каналізаційною ямою (№ 2), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , повинно бути скасованим, а тому суд в цій частині задовольняє вимоги позивача. Інші обставини, на які посилався позивач з метою доведення підстав для скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора, у ході розгляду справи не були підтверджені належними та допустимими доказами. Посилання відповідача на те, що в ухвалах Печерського районного суду м. Києва було вже встановлено дійсність переходу права вимоги до нього, суд не може взяти до уваги, так як дані процесуальні документи не є рішеннями суду в розумінні ст. 258 ЦПК України, тому відсутня підстава застосовувати у даному випадку ст. 82 ЦПК України. З аналізу змісту ст.ст. 18, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015, (у їх редакції станом на час прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення) не вбачається обставин, які б вказували на порушення державним реєстратором під час прийняття нею рішення про реєстрацію за відповідачем права власності на майно, що є предметом іпотеки, вимог законодавства, порушення встановленої законом процедури реєстрації речових прав на нерухоме майно, тому вимоги позивача про визнання цього рішення незаконним суд залишає без задоволення. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). З урахуванням викладеного та правових висновків, викладених у постановах ВП ВС від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 та від 31.10.2018 у цивільній справі № 465/646/11,

Outcome: partial