Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач по справі, який був попереднім власником зазначеної квартири. Позивачка придбала вказану квартиру 23.01.2018 року, шляхом укладення з ПАТ «ПУМБ» договору купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. відповідно до п.10 вказаного договору, представник продавця повідомляє покупця, а покупець приймає до відома, що на момент його укладення жодних прав щодо нього у третіх осіб (прав наймача, прав застави, прав довічного користування, тощо), як у межах так і за межами України немає. [PERSON] зазначила, що з січня 2018 року вона користується квартирою та сплачує всі комунальні послуги. [PERSON] не є членом її сімї та не є особою, яка проживає спільно з нею та не веде спільного господарства. У належній позивачці квартирі відсутні будь-які особисті речі відповідача, він не бере участі в утриманні житла, в його ремонті, не сплачує комунальні послуги. На вимогу позивачки до ПАТ «ПУМБ» зняти з реєстрації відповідача, листом від 05.11.2018 року [PERSON] було повідомлено, що вказані дії не передбачені будь-яким пунктом договору купівлі-продажу квартири від 23.01.2018 року, у зв`язку з чим, позивачка була змушена звернутись з вказаним позовом до суду, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , а також стягнути з нього на свою користь витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позову наполягає. Представник позивачки адвокат Мельников Олексій Анатолійович в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач відзив на позов не подав, в судове\~засідання не\~з`явився,\~про день\~та час\~слухання справи\~повідомлявся своєчасно,\~належним чином,\~згідно вимог\~ЦПК України.\~Причини неявки\~суду не\~повідомив,\~заяви про\~розгляд справи\~за його\~відсутності суду\~не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди представника позивачки, суд ухвалює заочне рішення. Представник Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник ПАТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, подав суду письмові заперечення, в яких повідомив, що між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ» (до 21.12.2018 року ПАТ «ПУМБ») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5934247 від 17.12.2007 року, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 106800,00 доларів США, строком до 17.12.2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних для купівлі квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] передав в іпотеку придбану за кредитні кошти квартиру, про що між ним та банком було укладено Договір іпотеки № 5937934, посвідчений 17.08.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. та зареєстровано в реєстрі за номером № 376. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, Банк звернув стягнення на предмет іпотеку позасудовому порядку відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» шляхом прийняття квартири у власність в рахунок погашення заборгованості за основним зобов`язанням, про що 14.12.2017 року державним реєстратором Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Кравченко В.А. здійснено державному реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ». 23.01.2018 року Банк як власник вищевказаної квартири, продав її позивачці [PERSON] про що було укладено договір купівлі-продажу від 23.01.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. та зареєстровано в реєстрі № 65. Додатково у письмових поясненнях Банк зазначив, що АТ «ПУМБ» підтверджує, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири, відповідач [PERSON] у ній фактично не мешкав. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Приписами статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.\~316\~ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Положеннями ст.\~317\~ЦК України\~передбачено,\~що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до\~ст.\~319\~ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За правилами статті 150 Житлового кодексу України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні приписи містить і стаття 383 ЦК України. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб`єктивне право власності є абсолютним. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, яке належить йому на праві власності. В судовому засіданні встановлено, що 17.12.2007 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ» (до 21.12.2018 року ПАТ «ПУМБ») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5934247, згідно з яким останній отримав від Банка кредит у розмірі 106800,00 доларів США, строком до 17.12.2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних для купівлі квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] передав в іпотеку придбану за кредитні кошти квартиру, про що 17.08.2007 року між ним та банком було укладено Договір іпотеки № 5937934, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. та зареєстровано в реєстрі за номером № 376. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, Банк звернув стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» шляхом прийняття квартири у власність в рахунок погашення заборгованості за основним зобов`язанням, про що 14.12.2017 року державним реєстратором Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Кравченко В.А. здійснено державному реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 106743527 від 08.12.2017 року та № 144042410 від 05.11.2018 року. 23.01.2018 року Банк як власник вищевказаної квартири, продав її позивачці [PERSON] про що було укладено договір купівлі-продажу від 23.01.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. та зареєстровано в реєстрі № 65, що підтверджується вищевказаними Інформаційними довідками. Відповідно до п.10 вказаного вище договору від 23.01.2018 року, представник продавця повідомляє покупця, а покупець приймає до відома, що на момент його укладення жодних прав щодо нього у третіх осіб (прав наймача, прав застави, прав довічного користування, тощо), як у межах так і за межами України немає. На вимогу позивачки до ПАТ «ПУМБ» зняти з реєстрації відповідача, листом № КНО-44.2.1/264 від 05.11.2018 року [PERSON] було повідомлено, що вказані дії не передбачені будь-яким пунктом договору купівлі-продажу квартири від 23.01.2018 року. Таким чином [PERSON] є колишнім власником вищезазначеної квартири, не є членом сімї позивачки, не є особою, яка проживає спільно з нею та веде спільне господарство. У належній позивачці квартирі відсутні будь-які особисті речі відповідача, він не бере участі в утриманні житла. За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Таким чином, оскільки відсутня правова підстава для реєстрації відповідача у належній позивачці квартирі, він створює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. При цьому суд враховує ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» М382-ІУ від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved