overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У грудні 2015 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем - [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через протилежні погляди на життя, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач не з'явився, у позові просив справу розглядати без його участі. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу слухати без його участі. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилась, в письмовій заяві представник відповідача позов визнала та просила здійснювати розгляд справи без її участі. Дослідивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 1997 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1208 від 23.08.1997р. Судом з'ясовано, що у даний час сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з відповідачем суперечить їх інтересам. Спільних дітей у подружжя немає. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Майнового спору на даний час у сторін немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з вересня 2015 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, на даний час втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через постійні суперечки з різних питань сімейного життя. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без його участі з винесенням заочного рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явилась, не повідомивши причини своєї неявки. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 22 серпня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1206. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини сторони не підтримують з вересня 2015 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з 1991 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Протягом декількох останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинено до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбних відносин немає, оскільки як у позивача так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. В судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви, щоб розгляд справи проводити у їх відсутність та проти позовних вимог не заперечували (а.с. 13-14). Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 26 січня 1991 року, який зареєстрований Палацом одружень «Дарницький», актовий запис № 176 (а.с.7). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено з 2010 року. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що протягом останніх півроку з відповідачем спільного господарства не веде, шлюбні стосунки припинені. Від шлюбу має дитину: [PERSON], [INFO] За час спільного проживання подружжя переконалося, що немає спільних інтересів. Подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам, оскільки кожен з подружжя живе своїм життям. Примирення між подружжям неможливе. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов, розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Суд вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 03 вересня 2006 року, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1358 (а.с. 11). З пояснень осіб, які приймали участь у розгляді справи вбачається, що сім'я фактично розпалась. Через несумісність характерів, різні погляди на життя. Фактичні шлюбні відносини припиненні з червня 2015 року. Сторони спільного господарства не ведуть. Від шлюбу є дитина: [PERSON], [INFO] (а.с 12). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] та зареєстрований 24 лютого 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис №124. Від спільного життя мають дитину: сина - Павла, [INFO], який мешкає разом з відповідачкою. З червня 2008 року шлюбні відносини припинено, оскільки спільне життя з відповідачкою не склалося з причин різних поглядів на життя, різних характерів, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, спільного господарства не веде. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, свої вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка проти розірвання шлюбу на заперечувала, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2007 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис №124. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - Павла, [INFO], який мешкає разом з відповідачкою. Подружні стосунки припинено, подружжя не проживає разом, спільного господарства не веде. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Степанівської сільської ради Теплицького району,- про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, вартістю 94609,0 гривень, що розташований по вул. Гагаріна, 3, с. Карабелівка Теплицького району, в порядку спадкування за заповітом після рідної бабусі [PERSON], яка померла 19 листопада 2005 року. Посилаючись на те, що через відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON], він, як спадкоємець, не може реалізувати право на спадкування після її смерті. Позивач [PERSON] до суду подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від Степанівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до виписки з по господарської книги Степанівської сільської ради №5 за 1991-1995 роки, особовий рахунок №632, була зареєстрована та проживала в домогосподарстві по вул. Гагаріна, 3 с. Карабелівка Теплицького району, головою якого значилась [PERSON], яка померла 26.11.1995 року і після смерті якої головою домогосподарства значиться [PERSON]. Згідно із погосподарських книг Степанівської сільської ради з 1958 року по 2005 рік, [PERSON] проживала у вказаному будинку з 1958 року по день смерті. Документи, що засвідчують право власності [PERSON] на будинковолодіння по вул. Гагаріна, 3 с. Карабелівка Теплицького району відсутні. Позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] згідно заповіту. Спірні правовідносини регулюються: - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах не заборонених законом - ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). - ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ст.1268 ЦК України прийняття спадщини. Згідно постанови завідувача Теплицької ДНК [PERSON] від 24 вересня 2015 року, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями їй відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Оскільки [PERSON] здійснювала за життя повноваження власника будинку, по вул. Гагаріна, 3 с. Карабелівка Теплицького району, без отримання правовстановлюючих документів на будинок, її право власності на даний будинок підтверджується записами в погосподарських книгах, тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлої [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи що знаходиться в шлюбі з 28 серпня 2014 року, який був зареєстрований у виконкомі Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 179. Від спільного шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач в судове засідання не з»явився, направив до суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 28 серпня 2004 року, уклали шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 179, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], яке було видано 28 серпня 2004 року. Від спільного шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою, видану виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 22.09.2005 р., актовий запис № 277. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона з відповідачем з 15 липня 2014 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явилися, але надали суду письмові заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що 11 грудня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1660. Від спільного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до положення ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони по справі з 15 липня 2014 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вони з відповідачем з червня 2015 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, подальше збереження шлюбу не можливе. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також вказала, що позов вона підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін з постановленням по справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що 08 серпня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 93. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положення ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони по справі з червня 2015 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вказує, що [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] Оформити спадщину в нотаріальному порядку не є можливим, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про право власності на спадкову квартиру. Просила суд визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача Запорізької міської ради в судове засідання не з'явилась, просила розглядати справу за її відсутності, вирішити справу на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Куропятнікова Т.М. в судове засідання не з'явилась, просила розглядати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, та прийшов до наступних висновків. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.05.2015 року виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЗМУЮ, актовий запис№3596. Після смерті спадкодавця до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], інші спадкоємці із заявами не звертались. Відповідно довідки, ЦОА №6 від 19.08.2015 року [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , з 31.01.1979 року по день смерті [INFO] року, разом з нею проживала та постійно зареєстрована [PERSON] з 21.12.2010 року. 21.05.2009 року [PERSON] заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] онуці [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про власність на житло від 22.12.1997 року , наданого ТОВ «ЗМБТІ» м.Запоріжжя та технічного паспорту від 17.12.1997 року , власником квартири [ADDRESS] вказана [PERSON] Постановою від 23.11.2015 року приватний нотаріус Куропятнікова Т.М. відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю оригіналу правововстановлюючого документу , який підтверджує право власності померлої [INFO] року [PERSON] на квартиру. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. На підставі ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] заповіла належну їй на праві власності квартиру [PERSON], яка звернулась із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. У зв'язку із тим, що в нотаріальному порядку оформити спадщину не є можливим, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved