Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»), треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. (далі - приватний нотаріус Бригіда В.О.), приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв І.М. (далі - приватний виконавець Терлеєв І.М.), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] вказує, що 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис №3636 про стягнення з неї на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором у розмірі 27540,80 грн. З 27 серпня 2021 року цей виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця Терлеєва І.М. (виконавче провадження №66638069). Зазначає, що жодних повідомлень, досудових вимог із визначенням суми заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок вона не отримувала та вважає, що заборгованість не відповідає фактичним обставинам справи та не є безспірною, а приватний нотаріус Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис із порушенням установленого порядку. За таких обставин [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Бригіди В.О. від 01 червня 2021 року №3636 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року було забезпечено позов [PERSON] шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №66638069 на підставі оспорюваного виконавчого напису. В судове засідання позивачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направило, причини неявки суду не повідомило, відзив на позов не подавало. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, натомість подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв Іван Миколайович, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 жовтня 2020 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір «Стандарт» №0501-7288, за умовами якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало позивачці кредит у розмірі 9100 грн. строком на 21 день під 2% від суми кредиту за кожен день користування. [PERSON] зобов`язалась повернути кредит і сплатити проценти до закінчення строку користування кредитом. У разі несвоєчасного виконання зобов`язання позивачка повинна була сплатити пеню у розмірі до 2% від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення. 01 червня 2021 року приватний нотаріус Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис №3636 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 27190 грн. 80 коп. заборгованості за кредитним договором №0501-7288 від 02 жовтня 2020 року, яка складається з 8190 грн. неповернутого кредиту, 19000 грн. 80 коп. прострочених відсотків за користування кредитом. За вчинення вказаного виконавчого напису з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» стягнуто також 350 грн. 27 серпня 2021 року приватним виконавцем Терлеєвим І.М. відкрито виконавче провадження №66638069 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису. Зазначені обставини підтверджуються копією виконавчого напису нотаріуса від 01 червня 2021 року №3636, копіями документів, на підставі яки було вчинено виконавчий напис, наданих приватним нотаріусом Бригідою В.О. на виконання ухвали суду про витребування доказів, постановою приватного виконавця Терлеєва І.М. від 27 серпня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №66638069. Частиною 1 статті 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02.09.1993 року з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №3425-ХІІ) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. За змістом ст.87 Закону №3425-ХІІ для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному прядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В силу ч.1 ст.88 Закону №3425-ХІІ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому Переліку. Із положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, слідує, що таке стягнення здійснюється за нотаріально посвідченими договорами. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. До цього Переліку постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, були внесені зміни. Зокрема, після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» перелік був доповнений розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Із положень указаного розділу слідує, що до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання такого виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 в частині вказаних змін. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. У свою чергу, боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 червня 2020 року (справа №645/1979/15-ц), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. У зв`язку із набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 в частині змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріус вправі вчинити виконавчий напис про стягнення грошових сум лише за нотаріально посвідченими договорами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). Зібрані докази вказують на те, що приватний нотаріус Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис від 01 червня 2021 року №3636 про стягнення з [PERSON] грошових коштів на підставі кредитного договору «Стандарт» №0501-7288 від 02 жовтня 2020 року. Цей договір не був посвідчений нотаріально та не вказує на безспірність заборгованості боржника, внаслідок чого мають місце підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог та на підставі ст.141 ЦПК України стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 908 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн., а всього 1362 грн.

Outcome: approved