Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

У грудні 2019 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 15.02.2013 року між нею та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника, згідно п.1.1 якого банк надав їй грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, дата повернення кредиту 02.09.2015 року, тобто строк виконання вимог банку закінчився, як і строк позовної давності. 19.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинено виконавчий напис №4447 про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 8929,89 грн. 29.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрите виконавче провадження №60442544, а також винесена постанова про стягнення основної винагороди у розмірі 892,99 грн. Позивачка вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його вчинено нотаріусом з порушенням законодавства, зокрема, заборгованість за кредитом є спірною, при цьому у позивачки виникли кредитні правовідносини не з відповідачем, а з ПАТ «Платинум Банк». Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності за участі представника [PERSON] . Представник позивачки [PERSON] ., яка діє на підставі ордеру від 19.12.2019 року, наполягала на задоволенні позову, зазначивши, що кредитні правовідносини у позивачки виникли не з відповідачем, а саме з ПАТ «Платинум Банк» внаслідок укладення договору від 15.02.2013 року, за яким строк виконання вимог банку закінчився, як і строк позовної давності. Вважає, що за таких обставин заборгованість не може бути безспірною, а тому виконавчий напис вчинено безпідставно, внаслідок чого він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. В подальшому в судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позов з підстав викладених у ньому, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, представник відповідача не надав. Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечував проти задоволення позову. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином в установленому законом порядку. Ухвалою суду від 16.04.2020 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки представник відповідача, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши надані сторонами по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу кредитних зобов`язань. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 19.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №4447, за яким у безспірному порядку стягнуто зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» (правонаступника ПАТ «Платинум Банк») заборгованість за кредитним договором №2688/4261ВСL1A від 15.02.2013 року у розмірі 8429,89 грн. (прострочена заборгованість за сумою кредиту), а також плату за вчинення виконавчого напису - 500,00 грн. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3 пп.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). У відповідності до підп.2.1. п.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначені у написі є безспірними. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Наведене свідчить про надання фінансовою компанією неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. При цьому судом встановлено, що відповідач додав письмову вимогу (претензію), яке спрямовано на адресу [PERSON] , проте відомостей про отримання вказаного відправлення суду надано не було, що позбавило останню права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Ураховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та у зв`язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved