Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

у грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16.10.2009 року. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через те, що у них різні характери та погляди на сімейне життя, в зв'язку із чим між ними часто виникали непорозуміння та сварки. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки їх сім'я розпалася і існує лише формально. Спільно вони не проживають більше двох років. Ухвалою суду від 23.12.2014 року провадження по справі було зупинено у зв'язку із наданням сторонам строку для примирення до 23.02.2015 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, на розірванні шлюбу наполягав, зазначив, що примирення між ним та відповідачем не відбулось та є неможливим. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти розірвання шлюбу з підстав, зазначених у позові, заперечувала та зазначила, що хоча примирення між нею та позивачем не відбулось, однак, на її думку, воно є можливим. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 6, 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки у них різні характери та погляди на сімейне життя, в зв'язку із чим між ними часто виникали непорозуміння та сварки. Сім'я розпалася і існує лише формально. Спільно вони не проживають більше двох років. Відповідач у судовому засіданні визнала, що спільно з позивачем вони не проживають, однак розривати шлюб вона не згодна. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються, Конституцією України та Сімейним кодексом України. Так, згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб згідно ч. 1 ст. 36 СК України, є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Статтею 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Таким чином, оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір в сумі 243,60 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved