Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

У грудні 2018 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22.10.2016 року між ПАТ «Акцент Банк» (правонаступник - Акціонерне товариство «Акцент Банк») укладено договір № ABH0RG176870553, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 23 603,84 грн. у зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У Договорі відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на сайті банку http://a-bank.com.ua/terms, Тарифами складає між нею та Банком кредитно-заставний договір. У порушення норм закону та умов Договору, відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася перед банком заборгованість, яка з урахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафів відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг (фіксована та процентна складові) станом на 28.09.2018 р. становить 65 617,79 грн. Позивач просить стягнути із відповідача дану заборгованість та судові витрати на свою користь. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог 24 вересня 2019 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позовні вимоги АТ «Акцент Банк» не визнає з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують факт перерахування коштів з рахунку позивача на рахунок відповідача, рахунок виробника (продавця) вікон або видачу готівки відповідачу. Крім того, відповідач вказує на те, що умови договору про нарахування комісії за обслуговування кредиту є нікчемними, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позиція позивача щодо заперечень відповідача 05 лютого 2020 року до суду від АТ «Акцент Банк» надійшла відповідь на відзив, в якому на підтвердження перерахунку коштів за договором № ABH0RG176870553 від 22.10.2016 року позивач надає меморіальний ордер та зазначає, що при укладенні договору відповідача було повідомлено про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту, з якою [PERSON] погодилася, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк». За таких обставин, звернення до суду позивача є правомірним, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті (а.с. 30). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково (а.с. 39-41). Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року скасовано та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження (а.с. 72-73). У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині відповіді на відзив справу просив розглядати за відсутності представника позивача, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Додатково пояснив, що такий доказ як меморіальний ордер, поданий позивачем з порушенням строків, визначених ЦПК України, тому не може братись судом до уваги. Обставини справи, що встановлені судом 22 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (правонаступник - Акціонерне товариство «Акцент-Банк») та [PERSON] підписано Заяву Позичальника № ABH0RG176870553. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що [PERSON] просить надати їй кредит у розмірі 23 603 (двадцять три тисячі шістсот три) грн. 84 коп. Строк кредиту 36 місяців з 22.10.2016 р. по 21.10.2019 р. включно. Відсоткова ставка (фіксована) становить 0,12 % річних. Відповідно до п. 7 вказаної Заяви, [PERSON] у період із 25 по 29 число кожного місяця зобов`язалася здійснювати щомісячний платіж у розмірі 1601,04 грн. для погашення суми боргу кредиту. Як вбачається із п. 10 заяви, кредит надається відповідачу для оплати/часткової оплати товару, а саме метало пластикових вікон/дверей балкона шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] № [NUMBER] . З вищевказаної заяви видно, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно Умов та правил надання банківських послуг (п.п. 2.7.4.2.2.) Позичальник зобов`язалася використовувати кредит на цілі, зазначені в Заяві, погашати кредит, у порядку та терміни, визначені у Заяві, сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п. 2.7.4.3.1 цих Умов та тарифів, сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно Тарифів, Заяві та даних Умов. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитом позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за Кредитом за кожен день прострочення, але не менше 1 (однієї) гривні (п. 2.7.4.5.1. Умов та правил надання банківських послуг). При порушенні Позичальником термінів платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 90 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості (п.п. 2.7.4.5.3. Умов та правил надання банківських послуг). Згідно меморіального ордеру № HSAVG1024BB19M від 24 жовтня 2016 року ФОП [PERSON] отримала 22 696 грн. за договором № ABH0RG176870553 від 22.10.2016 року (а.с. 106). Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.09.2018 року заборгованість відповідача перед Банком становить 65 617 (шістдесят п`ять тисяч шістсот сімнадцять) грн. 79 коп., яка складається із: -23 603,84 грн. - заборгованості за кредитом; -38,37 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; -20 771,30 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; -17 603,44 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: -500 грн. - штраф (фіксована частина); -3100,84 грн. - штраф (процентна складова). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідність до вимог ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». Дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам у справі, та враховуючи ті обставини, що зобов`язання відповідачем за кредитним договором № ABH0RG176870553 від 22.10.2016 року, укладеним між сторонами, не виконано, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками. Посилання представника відповідача на те, що такий доказ як меморіальний ордер № HSAVG1024BB19M від 24 жовтня 2016 року, що підтверджує видачу відповідного кредиту, поданий позивачем з порушенням строку, визначеного ЦПК України, суд не бере до уваги, оскільки вказаний доказ наданий позивачем у відповідь на відзив. Щодо стягнення із відповідача на користь позивача одночасно пені та штрафу, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України у разі порушення зобов`язання боржник повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню). Як роз`яснив Верховний Суд України в правовій позиції №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З письмового розрахунку, доданого до позову вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань за кредитним договором у відповідача також виникла заборгованість по нарахованій пені у розмірі 17 603,44 грн. Водночас, за вказане порушення до [PERSON] також застосований штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 3 100,84 грн. (процентна складова). З вищевикладеного вбачається, що додаткове стягнення з відповідача ще й пені буде свідчити про притягнення останньої до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж порушення, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що розмір пені взагалі підлягає виключенню зі складу боргу за кредитним договором. За таких обставин, у зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 3 600,84 грн. (фіксована частина та процентна складова). Щодо стягнення комісії за кредитним договором, суд приходить до наступного. Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення договору) передбачено, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За змістом частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Передбачивши сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, а компенсація сукупних послуг банку за рахунок позичальника, є такою, що не відповідає вимогам законодавства. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 234/169/15-ц. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за користування кредитом. Таким чином, загальний розмір боргу, який підлягає стягненню із відповідача становить 27 243 грн. 05 коп., та складається із: 23 603,84 грн. - заборгованості за кредитом, 38,37 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 500 грн. - штрафу (фіксована частина) та 3100,84 грн. - штрафу (процентна складова). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 762 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ICMPI10103LQLA від 10 жовтня 2018 року. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 731,54 грн. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: partial