Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У грудні 2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності та стягнення грошової компенсації за майно, нажите за час шлюбу, посилаючись на те, що він та [PERSON] перебували у шлюбі. Під час перебування у шлюбі за спільні грошові кошти подружжя, на ім'я дружини та її доньки, була придбана квартира [ADDRESS]. Після фактичного припинення шлюбних відносин, внаслідок неможливості спільного мешкання у одній квартирі разом з відповідачами, він виїхав з спірної квартири та забрав з собою свої речі. У зв'язку з тим, що квартира була придбана сторонами спільно, у період шлюбних відносин, він брав особисту участь у придбанні квартири, вважає, що разом з відповідачами фактично набув право спільної сумісної власності на цю квартиру. Вважає частки співвласників квартири рівними, і у зв'язку з неможливістю виділення його частки квартири в натурі та неможливості спільного проживання у квартирі просить стягнути з відповідачів грошову компенсацію вартості належної йому частини у праві спільної часткової власності у спірній квартирі. Просив визначити за ним право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]; виділити частку у цій квартиру у розмірі 1/3 частини; припинити право спільної часткової власності у цій квартирі на користь відповідачів; стягнути з відповідачів на його користь грошову компенсацію вартості належної йому частки у спірній квартирі у сумі 34202 грн. та судові витрати по справі. У листопаді 2013 р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, що знаходиться у праві спільної сумісної власності та його поділ на частини, Просили визнати за ними право приватної власності на квартиру [ADDRESS]; визначити частки [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру в наступному співвідношенні: частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру - 10/100; частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру 90/100; поділити дану квартиру між її співвласниками [PERSON] та [PERSON] з урахуванням їх часток: частка [PERSON] у вказаній квартирі - 10/100; частка [PERSON] у вказаній квартирі - 90/100; припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на зазначену квартиру; встановити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на вказану квартиру з урахуванням їх часток; стягнути з [PERSON] на їх користь судовий збір. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав із зазначених у ньому підстав, зустрічний позов не визнав, надав письмове заперечення у якому посилається на їх безпідставність, недоведеність та невідповідність фактичним обставинам справи, зокрема те, що відповідачі не мали матеріальної можливості для придбання спірної двокімнатної квартири за особисті кошти так як на час її придбання не продали належну їм однокімнатну квартиру. Крім того посилається на те, що у договорі купівлі-продажу спірної квартири розрахунок за неї було проведено до підписання договору і відсутні відомості про придбання квартири за особисті грошові кошти відповідачів та відсутність відомостей про визначення часток власників у придбаній спірній квартирі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та представник відповідача [PERSON] первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали із зазначених у ньому підстав посилаючись на те, що позивач не брав участі у придбанні спірної квартири. Стверджували, що спірна квартира була придбана [PERSON] за особисті кошти та кошти отримані від продажу квартири, яка належала [PERSON] Наголошують на тому, що спірна квартира придбана [PERSON] та [PERSON] в подарунок [PERSON] за їх власні кошти. Оскільки [PERSON], на час придбання спірної квартири, було десять років і вона не змогла б самостійно володіти, користуватися та розпоряджатися цією квартирою було прийнято рішення меншу частину квартири передати у власність [PERSON], при цьому сторони домовились, що [PERSON] належить 10/100 часток квартири, а [PERSON] належить 90/100 часток квартири. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 серпня 1998 року у відділі реєстрації актів громадського стану виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 418, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6). 29 серпня 1998 року згідно договору купівлі-продажу [PERSON] продала, а [PERSON] придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 687; продаж квартири вчинено за 5750 грн., що підтверджується відповідним договором (а. с. 7). Право власності на спірну квартиру було зареєстровано у ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна справа № 25313, що підтверджується технічним паспортом на квартиру (а. с. 8-9). Згідно копії договору купівлі-продажу від 29.08.1998 року [PERSON] продала однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 688; продаж квартири вчинено за 2990 грн., що підтверджується відповідним договором. Свідок [PERSON] повідомила, що є рідною бабою [PERSON] та матір'ю [PERSON], по суті справи пояснила, що придбала за особисті кошти спірну двокімнатну квартиру і подарувала її [PERSON] як своїй онучці. Однак у зв'язку з тим, що на час придбання спірної квартири онучка була неповнолітньою то оформлення квартири відбулось на [PERSON] Свідок [PERSON], яка виступала продавцем спірної квартири у 1998 році, по суті справи пояснила, що спірну квартиру придбавав у неї [PERSON], який і розрахувався з нею у нотаріуса до підписання договору; у нотаріуса була присутня також [PERSON] Показала, що не знає хто така [PERSON] і що жодних інших осіб крім [PERSON] та [PERSON] у нотаріуса при оформленні договору купівлі-продажу спірної квартири не було. Не знає чому [PERSON] який розрахувався з нею за спірну квартиру не оформляв її на себе. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги за зустрічним позовом є безпідставними з таких підстав: Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. При цьому спільною сумісною власністю вважається власність двох або більше осіб без визначення часток кожного у праві власності. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана подружжям [PERSON] і [PERSON] у спільну сумісну власність, хоча [PERSON] і не зазначений у правовстановлюючих документах на цю квартиру, що не позбавляє його права власності на неї. Посилання [PERSON], [PERSON] та свідка [PERSON] щодо придбання спірної квартири за їх особисті грошові кошти суд не приймає до уваги через їх недоведеність та невідповідність обставинам справи та наявним доказам. Зокрема судом встановлено, що однокімнатна квартира, яка належала відповідачам за первісним позовом була продана після придбання спірної двокімнатної квартири, що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу. Не було доведено також факту придбання спірної квартири за особисті кошти відповідачів, чи того, що [PERSON] брала будь-яку участь у придбанні цієї квартири. Крім того відповідачі не надали жодних доказів визначення часток у спірній квартирі між співвласниками, а посилання на те, що вони у жовтні 2012 року звертались до нотаріуса з наміром укласти договір про визначення часток у спірній квартирі і не змогли цього зробити через арешт Заводського районного суду м. Дніпродзержинська є неправдивими, так як арешт (заборону на відчуження) на спірну квартиру було накладено тільки у січні 2013 року; також не було доведено чи звертались відповідачі до нотаріуса взагалі. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, позивач [PERSON] є власником 1/3 частини спірної квартири. Згідно висновку судового експерта вартість спірної квартири складає 102606 грн., тому суд вважає, що відповідачі повинні відшкодувати позивачу грошову компенсацію вартості належної йому 1/3 частки квартири у сумі 34202 грн. З огляду на викладе суд вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає повному задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню. При зверненні до суду позивачем сплачено 342,12 грн. судового збору. Вказана сума відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON]

Outcome: approved