Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 23.09.2015 року за договором позики передав відповідачу грошову суму у розмірі 4400,00 грн., про що останній склав розписку із зазначенням дати повернення боргу 04 листопада 2015 року. Однак, [PERSON] до теперішнього часу суму боргу не повернув, своє зобовязання не виконує. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, однак [PERSON] ухиляється від виконання зобовязання. Просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 4400,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу в розмірі 4400,00 грн. визнає, позовні вимоги в частині стягнення судового збору визнає частково в сумі 275,50 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 23 вересня 2015 року [PERSON] взяв у [PERSON] 4400,00 грн. у борг та зобовязався повернути цю грошову суму до 04 листопада 2015 року, що підтверджується власноруч складеною відповідачем розпискою. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов. Визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно до ст. 4 ч.2 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, за подання немайнового характеру встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487,20 грн. Встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір відповідно до ЗУ «Про судовий збір» у розмірі 487,20 грн., який і підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved