Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся із вказаним позовом до суду, в обґрунтування якого зазначив, що 12 грудня 2010 року приблизно о 16 год. 00 хв., відповідач [PERSON], керуючи автомобілем 3A3-DAEWOO, державний номер [NUMBER], рухаючись на дільниці автодороги «КПП Дєміна- Олександрівка-Сватове-Лисичанськ-Луга нськ» 223 км. + 550 м. в напрямку м. Лисичанськ, не обрав безпечну швидкість руху з врахуванням дорожньої обстановки, в результаті чого не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем AUDI 100, державний номер [NUMBER], під керуванням позивача, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, а автомобілі отримали механічні ушкодження. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 18 жовтня 2011 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України на підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію в 2011 році». Цивільно-правова відповідальність [PERSON] згідно з полісом серії ВС № 9221816 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована у ПАТ «СК «Оранта-Лугань». Згідно з полісом серії ВС № 9221816 ліміт відповідальності страховика встановлений за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого), в розмірі 51000 гривень. Згідно з висновком № 112/27-11 експертної автотоварознавчої експертизи від 12 січня 2011 року розмір майнової шкоди, завданої позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди складає 48 484,73 грн. Позивачем також були понесені витрати на експертні дослідження та комп'ютерно-інформаційні послуги в розмірі 1717,12 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1100,00 грн. та плата за послуги стоянки в розмірі 148 грн. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяні тілесні ушкодження: садна спинки носа, шиї, гематоми грудної клітки справа, перелом 3,4 плюсневих кісток правої стопи зі зміщенням.Позивач вважає, що також підлягає відшкодуванню шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності, витрати на придбання ліків та діагностику, які склали 1484,35 грн.. Позивач знаходився на лікарняному з 12 грудня 2010 року по 31 січня 2011 року, за цей час його заробітна плата склала би 8919 гривень, тоді як одержано допомогу у розмірі 4500,51 гривень, таким чином не отримані ним доходистановлять 4418,49 гривень. В зв'язку із чим позивач просив суд з врахування заяви від 19 лютого 2014 р. стягнути на його користь з ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Лугань» на відшкодування майнової шкоди 27 662,72 грн.; стягнути з [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 26 459,85 грн. та моральної шкоди у розмірі 2450,00 грн та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, попереджався про місце та час розгляду справи належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази, але про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідач ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Лугань» заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити за необґрунтованістю. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, була належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. За згодою позивача суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 12 грудня 2010 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем 3A3-DAEWOO, державний номер [NUMBER], рухаючись на дільниці авто дороги «КПП Дєміна Олександрівка-Сватове-Лисичанськ-Луга нськ» 223 км. + 550 м. в напрямку м. Лисичанськ, не обрав безпечну швидкість руху з врахуванням дорожньої обстановки, в результаті чого не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем AUDI 100, державний номер [NUMBER], під керуванням позивача, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, а автомобілі отримали механічні ушкодження. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Ухвали Апеляційного суду Луганської області від 18 жовтня 2011 р. в справі № 11-1270/11 по обвинуваченню в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України на підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію в 2011 році» (а.с.7). Ухвала суду по даній справі набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], згідно з полісом серії ВС № 9221816 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована у ПАТ «СК «Оранта-Лугань». (а.с.19). Згідно п. 2 Полісу ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) становить 51 000,00 грн., за шкоду завдану майну становить 25 500,00 грн., франшиза - 510,00 грн. Згідно висновку № 112/27-11 експертної автотоварознавчої експертизи від 12 січня 2011 року розмір майнової шкоди, завданої володільцю пошкодженням автомобілю AUDI 100, державний номер [NUMBER], у результаті дорожньо-транспортної пригоди складає 48 484,73 грн. Крім того, позивачем було понесено витрати на експертні дослідження та комп'ютерно-інформаційні послуги в розмірі 1717,12 гривень, витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1100 гривень та плата за послуги стоянки в розмірі 148 гривень, що підтверджується чеками (а.с. 29-30). Також, в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяні наступні тілесні ушкодження: садна спинки носа, шиї, гематоми грудної клітки справа, перелом 3,4 плюсневих кісток правої стопи зі зміщенням. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: довідки [PERSON] міської багатопрофільної лікарні № 8 від 16.01.2014 р (а.с. 19), листа [PERSON] міської поліклініки № 11 від 20.01.2014 р. позивач знаходився на амбулаторному лікуванні в ЛМП №11 з 14.12.2010 по 31.01.2011 р. з діагнозом закритий перелом ІІІ-ІV плюсневих костей правої стопи. Витрати на придбання ліків та діагностику склали 1484,35 гривень, що підтверджується фіскальними чеками та розрахунковими квитанціями (а.с.27-28). Відповідно до ст. 201 ЦК України здоров'я є особистим немайновим благом, що охороняється цивільним законодавством. Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи у зв'язку із знищенням її майна. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі викладеного, враховуючи встановлену вину відповідача [PERSON], суд приходить до висновку, що позивач має право одержати, а відповідач зобов'язаний відшкодувати заподіяну позивачам матеріальну та моральну шкоду. Таким чином, підлягає стягненню з ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Лугань» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВС № 9221816 в межах ліміту відповідальності за шкоду, завдану здоров'ю потерпілого та майну, що знаходилося у його володіння 27 662,72 грн.; з [PERSON] підлягає стягненню на відшкодування матеріальної шкоди 26 459,85 грн. При вирішенні питання щодо заявлених позивачем вимог по стягненню з відповідача [PERSON] моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 ст.23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, у п. 6 роз'яснено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на положення ст.ст. 23, 1167 ЦК України, з врахуванням вимог розумності та справедливості, характеру правопорушення відповідача, глибини душевних страждань позивача, приймаючи до уваги, що у результаті ДТП сталися вимушені зміни у звичному способі життя позивача, суд вважає за необхідне визначити відшкодування моральної шкоди на користь позивача у розмірі 1000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial