Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 23 травня 2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3800,00 грн., шляхом акцептування останньою публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 24 % річних на торгові операції та на операції зняття коштів. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов'язався відкрити відповідачці картковий рахунок у валюті гривні та випустити платіжну картку, строком дії 2 роки, а позичальник зобов'язувалась в порядку та на умовах, що визначені договором та додатком №1 до нього повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі. Оскільки відповідачка ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов'язань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останньої суму заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 23 травня 2015 року в розмірі 15095,41 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Представник ПАТ «Альфа-Банк», діючий за довіреністю від 13 серпня 2018 року, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності (а.с. 82) Представник відповідачки, діючий за ордером від 06 листопада 2018 року в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні (а.с. 84) Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються главою 49 розділу 1, главою 71 розділу 3 книги п'ятої Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини. Встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» є юридичною особою, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с. 20,21,22,23). Судом встановлено, що 23 травня 2015р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3800,00 грн., шляхом акцептування [PERSON] публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осібзі сплатою 24 % річних на торгові операції та на операції зняття коштів(а.с. 4-16). Відповідно до умов договору позичальниця зобов'язувалась в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього, а ПАТ «Альфа-Банк» в свою чергу зобов'язувалось надати [PERSON] кредит у розмірі 3800,00 грн. (а.с. 4). Судом встановлено, що банк свої зобов'язання за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 23 травня 2015 року виконав в повному обсязі, однак відповідачка від виконання своїх зобов'язань ухиляється. Через невиконання зобов'язань за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 23 травня 2015 року у [PERSON] станом на 26 жовтня 2016 року склалася заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 15095,41 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 6035,56 грн., заборгованості за відсотками - 7,92 грн., простроченого тіла кредиту - 7289,70 грн., неустойки за період з 18 квітня 2016 року до 18 жовтня 2016 року - 1762,23 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 23 травня 2015 року (а.с.17). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2017 року, залишеним без змін Постановою апеляційного суду Одеської області від 01 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору було відмовлено (а.с. 96-104). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин, направлено на адресу позичальника вимогу про повернення кредиту, яку остання проігнорувала (а.с. 18,19). Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом, а відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідачкою та її представником в процесі розгляду справи не було надано жодних доказів на підтвердження виконання зобов'язань за договором. За таких обставин, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом та судових витрат, підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 1378 ,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягнення з відповідачки (а.с. 3).

Outcome: approved