Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У вересні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого посилається на те, що 22.02.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис №32. Від подружнього життя дітей немає. Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не складаються, протягом останнього часу сторони переконалися, що у них відсутні спільні інтереси та уподобання. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне проживання та ведення спільного господарства. Також, позивачка зазначає, що відповідач заперечує щодо розірвання шлюбу, тому вона не має можливості звернутися до органів ДРАЦСу, з метою подачі спільної заяви про розірвання шлюбу, внаслідок чого, змушена звернутися з позовом до суду. Позивачка переконана, що перспектив на збереження шлюбу немає, подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе та буде суперечити їх інтересам, тому просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 22.11.2021 року в судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. 22.11.2021 року в судове засідання відповідач [PERSON] надіслав на адресу суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши що позовні вимоги визнає, просить суд не надавати строк для примирення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 22.02.2014 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 22.02.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис №32. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розклад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом в якому наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вона та відповідач фактично припинили подружні стосунки, а їх шлюб існує формально. Відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, категоричність рішення позивачки розірвати шлюб, визнання позову відповідачем, та відсутність у сторін бажання вчиняти дії для збереження сім`ї, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивачки про розірвання шлюбу. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 908 гривень. Відповідно до ст.ст.24, 56, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 13, 81, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved