Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, та зменшивши позовні вимоги, просила стягнути з співвласників будинку [ADDRESS] на її користь витрати на ремонт спільного будинку в сумі 14 596,27 грн. з кожного відповідача та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла матір сторін [PERSON] . Після її смерті її три дочки, позивач та відповідачі, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2018 року на 1/3 частку у праві власності на земельну ділянку та 1/3 частку на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] фактично з нею проживала позивач та здійснювала за нею догляд. Позивач разом з чоловіком їздили на заробітки та спільно робили ремонт у будинку матері, оскільки вона говорила, що залишить будинок їй. Позивач за особисті кошти зробила добудову до будинку. Так, у 2005 році вона оплатила газове постачання будинку у розмірі 2000 грн. В 2008 році проведено централізоване водопостачання, на що витрачено 2361,82 грн.; вартість облаштування опалення будинку становила 13050 грн. (газові труби, батареї опалення, газовий котел, проект переобладнання, робота). В 2017 році був проведений ремонт каналізації за 4277 грн.; поставлена огорожа від сусідів із металевої сітки за 2000 грн. Крім того, за виготовлення та встановлення металопластикових вікон позивач сплатила 20100 грн. Оскільки відповідачі не захотіли продати їй свої частки у праві власності на будинок, бажають провести поділ будинку в натурі, тому [PERSON] просить стягнути з інших співвласників будинку понесені нею витрати на ремонт та утримання будинку. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду. У відзиві відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки ремонт будинку, тобто поліпшення майна не було проведене за згодою всіх співвласників будинку. А роботи по газифікації та водопостачанню проведені за життя їх матері [PERSON] (а.с. 35-37). Відповідач [PERSON] у відзиві зазначає, що вона не проживала у спільному будинку. Позивач одноосібно проживає у всьому домі, користується водою, каналізацією, газом, отоплює будинок, а вона всім цим не користувалась, тому просить не покладати на неї судові витрати (а.с. 41). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, заявлених у позовній заяві, просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 10.02.2020 року надійшло до суду доповнення на відзив, де зазначила, що фундамент біля спільного будинку був споруджений саме [PERSON] та її колишнім чоловіком виключно за їхні кошти, що просила прийняти до уваги при постановленні рішення. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , сусіди та знайомі [PERSON] , повідомили, що покійна матір [PERSON] не витрачала власні кошти на утримання будинку. Ремонт будинку в основному проводився за кошти доньки [PERSON] , яка разом з сім`єю проживала з матір`ю у її будинку. Саме вона приймала участь при газифікації будинку та проведенні централізованого водопостачання. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, показання свідків, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Встановлено, що позивач та відповідачі в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] відповідно до свідоцтв про право на спадщину від 12.02.2018 року стали співвласниками кожен у 1/3 частці житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] та житлової ділянки за вказаною адресою площею 0,1062 га. На підтвердження факту проведення ремонтних робіт у спільному будинку позивач долучила Технічні умови на підключення споживачів до міських мереж водопроводу та каналізації від 2008 року, на газопостачання від 2005 року, укладеного від імені [PERSON] по об`єкту за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-21). Також долучена копія товарного чеку від 15.10.2018 року на суму 18100 грн. за металопластикові вікна та відливи (а.с. 22) та копії чеків від 06.11.2017 року, 24.10.2017 року, 06.11.2018 року, 01.11.2017 року (а.с. 23-24). Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та фактично проживала у вказаному будинку з матір`ю з 2003 року. Відповідачі у спірному житловому будинку не проживають. Договір між сторонами про порядок володіння та користування спільним майном не укладався. При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. Відповідно до частин першої та четвертої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власність зобов`язує. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно частини 1 статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Стаття 358 ЦК передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно із частиною другою статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Частиною першою статті 218 ЦК України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однієї із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Суд зауважує, що спільна власність сторін на нерухоме майно виникла 12.02.2018 року, тому звертає увагу лише на квитанції, що підтверджують витрати позивача на ремонт спільного майна саме з вказаної дати (встановлення металопластикових вікон у розмірі 18100 грн. та чек від 06.11.2018 року на 513,94 грн.). Аналізуючи зазначені факти суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що нею з відповідачами були погоджені, досягнута домовленість про розмір та якість ремонтних робіт, проведених у спільному будинку. Також на дослідження суду позивачем не надано докази, що саме ці витрати були необхідні для збереження спільного майна. За таких обставин суд позбавлений можливості визначити, які саме витрати позивача на збереження спільного майна були необхідними, розумними та обґрунтованими. Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 14 листопада 2018 року, справа № 204/3354/15-ц. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосування норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Окрім того, одноособово приймаючи рішення про проведення ремонту, позивач приймала на себе відповідний ризик та обов`язок проведення цього ремонту без надання відповідачами коштів на проведення такого ремонту, а тому стягнення цієї грошової суми обмежує та порушує право відповідачів, які не розраховували на такі витрати. Також позивачем долучено копії квитанцій про сплату комунальних послуг за газопостачання, однак вказану суму 8500 грн. (а.с. 25 ) не включено до ціни позову та позивач у вказаній заяві не ставила питання про стягнення витрат на утримання майна у виді сплати комунальних послуг, тому суд не вирішує питання про поділ вказаної суми між співвласниками будинку. Згідно зі статтями 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак судом не встановлено підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача коштів на ремонт будинку. Також, оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог, тому відсутні підстави і для відшкодування витрат позивача по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed