Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], де третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що позивач є рідною бабусею [PERSON], [INFO]. Батьки хлопчика - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У зв'язку з тим, що між сторонами спільне подружнє життя не склалося, 01.12.2010 рішенням Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська шлюб було розірвано. Батьки дитини свідомо не бажають брати участь у його вихованні, виявляти турботу щодо нього, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ним освіти, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з сином їм ніхто не чинить. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судом вирішено стягувати щомісяця з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 вересня 2010 року. На підставі викладеного, позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO], стягувачем аліментів з батька, [PERSON], що було призначено рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2010, визнати бабусю дитини [PERSON], [INFO], [PERSON], стягнути з матері [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, передати дитину [PERSON], [INFO], його бабусі [PERSON] для визначення спільно з органом опіки та піклування подальших питань для соціального захисту дитини, стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. 28 лютого 2019 року справу розглянуто з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач надала аналогічні пояснення викладені в позовній заяві. Зазначила, що відповідач [PERSON] та [PERSON] не піклуються про дитину від народження. 22 червня 2018 року онуку [PERSON] зробили операцію, поруч була баба, дід та хрещена [PERSON]. Батько хлопчика приїздив в лікарню один раз зі своєю матір'ю в день операції, мати [PERSON] не приїжджала та не цікавилась його станом здоров'я. З самого народження саме вона як баба піклується про онука, а ще дід та хрещена. Мати та батько дитини надали нотаріально завірені заяви щодо позбавлення їх батьківських прав відносно їх дитини - [PERSON]. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради Баранець З.О. у судовому засіданні проти позову не заперечувала, оскільки в матеріалах справи наявні нотаріально завірені заяви відповідачів про надання згоди на усиновлення дитини. Просила врахувати висновок Органу опіки та піклування з питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх дитини та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Відповідач [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, надали суду нотаріально завірені заяви про розгляд справи за їх відсутності, про визнання позову та надання згоди на усиновлення дитини будь-яким громадянином, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 17 жовтня 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис №1111, який 01 грудня 2010 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було розірвано (а.с.63, 59). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №683 (а.с.34). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2010 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.09.2010. Характеристикою «Спеціалізованої школи №134 гуманістичного навчання та виховання» Дніпровської міської ради визначено, що вихованням дитини [PERSON] займаються бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON]. Дідусь та бабуся приводять та забирають [PERSON] зі школи. Разом з онуком приймають активну участь у класних та шкільних заходах, акціях та виставах. Постійно цікавляться шкільним життям [PERSON], консультуються з проблемних питань у вихованні та навчанні. За період навчання батьків не бачили жодного разу, на зв'язок з вчителем також не виходили (а.с. 38). Характеристикою дошкільника Комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №323 комбінованого типу» Дніпровської міської ради зазначено, що хлопчик відвідував спортивний клуб МДА, чому завдячують бабусі [PERSON] Два роки бабуся приводила та забирала [PERSON]. Хлопчик завжди був доглянутий. Маму й тата в дошкільному закладі не бачили. Вихованням займалась бабуся. Інколи приходили забирати дідусь та хрещена [PERSON] (а.с.39). Довідкою Комунального закладу «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» вказано, що [PERSON] регулярно, у супроводі з бабусею, звертаються до поліклініки за медичною допомогою. Батьків з хлопчиком ніколи не бачили (а.с.40). Довідкою ФОП [PERSON] підтверджено, що [PERSON] була замовником послуги зі спортивної підготовки за програми раннього розвитку «Еволюція» та «Олімпія» для [PERSON]. В період з 02.04.2016 по 10.11.2017 до клубу «MDA» дитину супроводжувала [PERSON] (а.с.51). Висновком Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради №4/4-232 від 19.02.2019 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.132 - 134). При цьому, зібраними по справі письмовими доказами та поясненнями допитаних свідків, встановлено, що відповідач [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] дитину не відвідують, не приймають участі у його вихованні, станом здоров'я не цікавляться, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини. Так, свідок [PERSON], яка є класним керівником [PERSON], у суді пояснила, що в 2017 році було набрано її перший клас. Спершу звернула увагу, що [PERSON] приводить до школи [PERSON], а згодом дізналась, що хлопчик проживає з бабусею. Батьків жодного разу не бачила. Повідомила, що одного разу, для дітей було завдання скласти речення про мати, але [PERSON] склав речення про бабусю. Свідок [PERSON], який є хрещеним батьком хлопчика, пояснив що відповідачку [PERSON] бачив дуже давно. Хлопчику допомагає, дитина батьків майже не згадує, з бабусею та дідом [PERSON] комфортно. Крім того, пояснив, що коли дитина попала у лікарню, то батьки у лікарню не з'являлися. Свідок [PERSON] є хрещеною [PERSON], зазначила, що батьки хлопчика, [PERSON] та [PERSON], сином не цікавляться та не відвідують. З сестрою [PERSON] спілкувалася дуже давно, але вона не проявляла бажання зустрітись та спілкуватися з сином. Зазначила, що [PERSON] комфортно з бабусею та дідом. Судом також вислухано думку дитини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - [PERSON]. Так, [PERSON] повідомив, що проживає з бабусею, дідом та хрещеною [PERSON]. Батько [PERSON] приходить до нього, але дуже рідко. Зазначив, що маму [PERSON] - [PERSON] давно не бачив та не сумує за нею, що йому дуже подобається жити з бабусею. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме слід позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], та передати малолітню дитину [PERSON], [INFO], на опікування органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпро ради для подальшого влаштування або вирішення питання встановлення опіки. Що стосується позовних вимог про визнання стягувачем аліментів з батька, [PERSON], що було призначено рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2010, бабусю дитини [PERSON], [INFO], [PERSON], та стягнення з матері [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на користь бабусі - [PERSON], то такі вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України). Оскільки на даний час не визначено конкретної особи, яка виконуватиме обов'язки опікуна, заявлення вимоги про стягнення аліментів з матері на користь бабусі, яка ще не визнана опікуном дитини, є передчасним; вимога про стягнення аліментів підлягає розв'язанню за умови призначення такої особи. Також після призначення конкретної особи опікуном дитини, така особа має право звернутися до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні по виконанню рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.09.2010, в порядку встановленому ст.442 ЦПК України. Згідно зі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 352 грн. 40 коп.

Outcome: partial