Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

у грудні 2016 р. позивач звернувся до суду з позовним вимогами, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 25.04.2019 (а.с. 197-198) просить стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 194284 грн.71 коп., інфляційні втрати в розмірі 69980 грн.18 коп., 3% річних в розмірі 13317 грн.82 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 16.06.2016 близько 08 год. 20 хв. по вул. Федорова в м. Києві сталося ДТП за участю автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Опель» д.н.з. [NUMBER] під керування [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.06.2016 відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення. У результаті вказаної ДТП, належний на праві власності автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до звіту, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП становить 305474 грн. 72 коп. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ страховою компанією «Юнівес», яка на вимогу позивача сплатила страхове відшкодування в розмірі 40098 грн. 49 коп. 17.03.2017 позивач отримав від [PERSON] 72500 грн. 00 коп. за пошкоджений автомобіль. Решту суми, що складається з різниці невиплаченої суми відшкодування, витрат, пов`язаних з вартістю виготовлення звіту, поштових витрат, відповідач не сплачує, а тому позивач просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2017 відкрито провадження по справі (а.с. 89). Ухвалою суду від 02.03.2017 за клопотанням представника відповідача по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу (а.с. 106). Ухвалою суду від 18.05.2017 провадження по справі відновлено, для виправлення описки в ухвалі суду від 02.03.2017 (а.с. 108). Ухвалою суду від 07.06.2017 виправлено описку, допущено в ухвалі суду від 02.03.2017, зазначено вірну назву експертної установи (а.с. 115). 21.08.2017 до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи через ненадання додаткових документів (а.с. 121-123). Ухвалою суду від 21.08.2017 провадження по справі відновлено (а.с. 126). Ухвалою суду від 20.06.2018 за клопотанням представника відповідача по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу (а.с. 139-140). 18.09.2018 до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи через те, що не надано для огляду пошкодженого автомобіля (а.с. 153-157). 24.09.2018, 25.01.2019 до суду від представника відповідача надійшов відзив, додаткові письмові пояснення в якому зазначає, що позивач отримав страхову компенсацію, прибуток від реалізації залишків автомобіля. Спірна сума є фактично сумою утилізаційної вартості пошкодженого автомобіля «Опель», яку позивач отримав від продажу автомобіля. Звернувшись до суду вимогою стягнення суми, що становить залишкову вартість автомобіля, позивач погодився з тим фактом, що авто є фактично знищеним, здійснивши його реалізацію. А тому позивач не може вимагати стягненню різниці суми, правові підстави для задоволенню позову в цій частині відсутні. Позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 800 грн.00 коп. за проведення оцінки товарознавчого дослідження, 318 грн. 48 коп. поштових витрат, у задоволенні інших вимог просить відмовити (а.с.159-161). Ухвалою суду від 19.09.2018 провадження по справі поновлено (а.с. 166). Ухвалою суду від 04.01.2019 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (а.с. 181). Ухвалою суду від 26.04.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи ПАТ «СК «Юнівес» (а.с. 221). Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково на суму 1118 грн. 48 коп., у задоволенні інших вимог просив відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 225). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16.06.2016 близько 08 год. 20 хв. по вул. Федорова,10 в м. Києві водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме-перед початком руху та зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечно та не створить перешкоди для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Опель» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів. Вказані обставини встановлені постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.07.2016. Постанова набрала законної сили (а.с. 13). Відповідно до звіту №11/ч/16 від 13.07.2016, вартість відновлювального ремонту становить 321781 грн. 96 коп., вартість матеріального збитку, яку визначено як таку, що дорівнює ринковій вартості, складає 305474 грн. 72 коп. (а.с. 25-34). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на підставі полісу №АЕ7993010 від 01.03.2016 в ПАТ «СК «Юнівес», термін дії договору до 02.03.2017 (а.с. 64) Відповідно до страхового акту ПАТ «СК «Юнівес» від 12.09.2016, розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті [PERSON] визначено в розмірі 40098 грн. 49 коп. (а.с. 64-65). 17.03.2017 позивач отримав від [PERSON] 72500 грн. 00 коп. за автомобіль «Опель», д.н.з. [NUMBER] , який після ДТП не підлягав відновленню, що підтверджується розпискою (а.с. 178). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.09.2018 року у справі № 643/4161/15-ц (провадження № 61-13692св18) зроблено висновок, що «якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди». Із матеріалів справи вбачається, що в результаті ДТП автомобіль позивача є фізично знищеним. З огляду на це при вирішенні спору підлягає застосуванню спеціальне законодавство, а саме вище вказані норми Закону. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню в результаті фізично знищеного автомобіля, становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Разом з тим, не можуть бути взяті до уваги доводи позивача про необхідність відшкодувати майнову шкоду в розмірі, який відповідає вартості пошкодженого автомобіля до ДТП, у зв`язку з визнанням автомобіля фізично знищеним, виходячи з наступних обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Всупереч обов`язку доказування, позивач не довів обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог, зокрема не підтвердив розмір завданої йому майнової шкоди, а саме, залишкової вартості. У зв`язку з відсутністю відомостей про вартість пошкодженого автомобіля після ДТП, необхідної для визначення розміру відшкодування у порядку статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», неможливо зробити висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість зазначеного в позовній заяві розміру майнової шкоди. Суд позбавлений можливості визначити залишкову вартість пошкодженого автомобіля шляхом призначення відповідної судової експертизи, оскільки транспортний засіб був відчужений позивачем, а тому матеріальна шкода відшкодуванню не підлягає. Вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, у задоволенні яких відмовлено. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed