Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.09.2020 року видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №50515, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованості за кредитним договором в сумі 11097 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 1109 грн.70 коп. 23.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №63702080 про примусове виконання виконавчого напису №505158, виданого 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу. 23.11.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з позивача основної винагороди в сумі 11097 грн. та витрати в сумі 1109 грн.70 коп. Про наявність вказаної постанови позивачу стало відомо з отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом, оскільки між ним та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не було укладено жодних боргових зобов`язань (кредит, договір тощо). Крім того, зазначив, що відповідачем порушено алгоритм дій направлення документів. У виконавчому написі вказане місце проживання позивача: [ADDRESS] , хоча насправді позивач за вказаною адресою ніколи не проживав та не був зареєстрований. Місце реєстрації та фактичне місце проживання позивача - [ADDRESS] . Робоче місце приватного нотаріуса Горай Олега Станіславовича зазначено в [ADDRESS] , натомість в порушення норм ст.13-1 ЗУ «Про нотаріат», відповідач здійснював нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу. Позивач також посилався на вимоги ст.ст.87,88 ЗУ «Про нотаріат» якими передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Крім того, приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис за відсутності документів, визначених у п.3.1, 3.2 глави 16 Порядку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. На підставі наведених ним обставин просив суд визнати таким, що не підлягає до виконання, виконавчий напис №50515 вчинений 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо звернення стягнення з [PERSON] кредитного боргу. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Микита М.Ф. не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. До заяви долучено копію наказу про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] та лист на ім`я позивача надісланий з Міністерства юстиції, на підтвердження анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю відповідача. Представник відповідача -\~ ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відзиву на позов відповідач до суду не надсилав. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду нотаріус надіслав заяву та письмові докази, на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис та просив долучити вказані докази до справи. Ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 30.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. 30.12.2020 року витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. відповідні письмові докази. 04.02.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. 24.02.2021 року винесено ухвалу про прийняття справи до свого провадження та призначення її до судового розгляду. 19.04.2021 року долучено до матеріалів справи докази витребувані судом. 31.05.2021 року долучено до матеріалів справи лист Міністерства юстиції на звернення [PERSON] з копією копія наказу. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши письмові докази у справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №55015, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором у розмірі 11097 грн. У змісті виконавчого напису зазначається, що строк платежу за кредитним договором №AG1764015 від 14.09.2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводилось в період з 06.11.2018 року до 11.03.2020 року. Сума заборгованості складає 10097,0 грн. втому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4600,00 грн.; - прострочена заборгованість за комісією становить - 0 грн.; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 897 грн.; - строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн. 00 коп.; - строкова заборгованість за комісією 0 грн. 00 коп.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн.; - строкова заборгованість за штрафами і пенями - 4600 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 0,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Приватним нотаріусом на виконання ухвали суду надіслано пакет документів, на підставі яких видано виконавчий напис. Матеріали містять виписку з особового рахунку за кредитним договором №AG1764015 від 14.09.2018 року, натомість не містять самого кредитного договору. Позивач ствердив, що не укладав з відповідачем будь-яких кредитних договорів. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не заперечило та не спростувало твердження позивача про відсутність кредитного договору, не надало суду його належним чином завірену копію. Відтак суд бере до уваги твердження позивача про те, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відсутні договірні правовідносини. У відповідності до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст.88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус Горай О.С. посилається на ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п.2 Переліку). Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання не чинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172 для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин також додається засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В даному випадку, як вбачається з матеріалів цивільної справи, нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками фінансової компанії, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що визначена у спірному виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, а сам виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст.87 ЗУ «Про нотаріат» та постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 р., що є підставою для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений. Вказане дає підстави для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню.

Outcome: approved