overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 29 червня 2013 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований\~ Відділом ДРАЦС РС Решетилівського РУЮ у Полтавській області, актовий запис № 44. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя у них погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають різні погляди на шлюб та сімю, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, на примирення позивач не згоден, у звязку з чим він і вимушений звернутися до суд з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, справу прохав слухати без його участі. Позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити. (а.с.а.с. 2-3) Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. (а.с. 22) Справу розглянуто відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України за відсутності сторін, які надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 червня 2013 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Зінюк) Р.О, [INFO], було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом ДРАЦС РС Решетилівського РУЮ у Полтавській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 106756. (а.с. 33) Від спільного шлюбу сторони мали малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 95, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 183784 від 06.11.2013 року. (а.с. 8) Судом також встановлено, що кожна зі сторін живе своїм особистим життям,\~фактичні шлюбні відносини між ними припинились та поновлювати їх вони не збираються. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу між ними неможливе Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. У ч.3 ст.105 СК України зазначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із подружжя, що встановлено судом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 14 серпня 1999 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Малинського району Житомирської області, про що зроблений актовий запис № 122. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на головні критерії подружнього життя, на розвиток відносин. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 14 серпня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Малинського району Житомирської області, актовий запис № 122. 24 січня 2018 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позов визнає повністю та погоджується на розірвання шлюбу, просила справу розглянути за її відсутності та покласти на позивача всі судові витрати. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 серпня 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 267640, видане 14 серпня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Малинського району Житомирської області, актовий запис № 122. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 017585, актовий запис № 243. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 154 видана [PERSON] про те, що він дійсно зареєстрований разом з сином з [PERSON], [INFO], [ADDRESS], дитина находиться на утриманні батьків. Згідно з довідкою виданою директором Дмитрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON] є учнем 7-го класу Дмитрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Києво-Святошинського району Київської області з 01 вересня 2011 року по теперішній час. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на головні критерії подружнього життя, на розвиток відносин. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, разом не проживають 10 місяів. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.03.2011 року він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу дітей не мають. З червня 2016 року шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин відсутності взаєморозуміння. Спору про розділ спільного майна подружжя не має. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачкою, розірвати. Позивач [PERSON] надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи у відсутності відповідачки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.12.2017 року, сторони 10 березня 2011 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 155 та видано свідоцтво про шлюб. Справа знаходиться у провадженні суду з грудня 2017 року, з того часу сторони не примирилися. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 лютого 2014 року він уклав шлюб з [PERSON]. В шлюбі в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з дружиною мають суперечливі характери, різні погляди на життя та сім»ю, у звязку з чим подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 01 лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. 22 грудня 2017 року за клопотанням відповідача [PERSON] судом було надано строк для примирення з позивачем [PERSON], однак наданий строк не дав позитивних результатів. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально, сім'ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилась дитина син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 18,75% усіх його видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.3). На теперішній час дитина проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що не оспорюється сторонами. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на повнолітню доньку, що продовжує навчання та на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 15.11.2014 року, від іншого шлюбу. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, У звязку з вищевикладеним суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 11 вересня 2010 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 240. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейне життя та виховання дитини. У зв»язку з цим між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 11 вересня 2010 року, Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 240. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 103746, видане 11 вересня 2010 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 240. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейне життя та виховання дитини. У зв»язку з цим між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрваоному шлюбі з [PERSON]. В шлюбі в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. 09 листопада 2017 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір»ю та знаходиться на її утриманні. [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачу відомо, що інших осіб на утриманні [PERSON] він не має. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видій його заробітку (доходу), але не менше 30 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду. У судове засідання [PERSON] не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримала та просила провести розгляд справи у її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду від відповідача надійшла заява, в якій він позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18 травня 2013 року по 09 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач [PERSON] зазначала, що після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] у забезпеченні умов життя їхньої дитини та її вихованні не приймає. Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки виконавчого комітету Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 828 від 14 грудня 2017 року [PERSON], разом зі своєю дочкою [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, між 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу Згідно вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, оцінивши в сукупності зібрані докази, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 02.11.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. Дітей від даного шлюбу не мають. На теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин відсутності взаєморозуміння, з грудня 2016 року проживають окремо, відповідач у Сполучених Штатах Америки, а позивач в Україні. Спільного майна не мають. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON], надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про згоду на розлучення, просив позовну заяву задовольнити, шлюб з [PERSON] розірвати. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва, виданого повторно, серії [NUMBER] від 06.06.2014 року, сторони 02 листопада 2012 року зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 610 та видано свідоцтво про шлюб. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. В обґрунтування позову зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 05 квітня 2017 року, від даного шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час відповідач не проживає разом з ними, добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, між тим вона тимчасово не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. На теперішній час обставини склалися так, що позивачці самій важко нести витрати, пов'язані з утриманням та вихованням дитини, у зв'язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом та просить стягнути на її користь на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця до досягнення дитиною трьох років. У ході розгляду до участі у справі у якості третьої особи була залучена [PERSON], на користь якої відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася за невідомих суду причин, про час та день слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином.\~ \~Відповідно до пункту 9 розділу\~ХІІІ\~Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції\~Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядають за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. \~\~\~\~Згідно з ч. 3\~ст. 3 ЦПК України, в редакції\~Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. \~\~\~\~У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому\~Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції\~Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши\~ матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась із позовом до відповідача [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування квартирою, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування квартири від 09 грудня 2011 року їй належить на праві власності квартира [ADDRESS] В даній квартирі крім неї зареєстрований її син [PERSON], [INFO] та її колишній чоловік [PERSON]. 13 березня 2013 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області. Жодних домовленостей у неї з колишнім чоловіком щодо користування квартирою [ADDRESS] у них не було. Враховуючи викладене та

Outcome: approved