Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У грудні 2018 року представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог, вказує, що власником квартири є позивачка [PERSON] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.09.2011 р. 10.12.2018 р. відбулася спроба виселення її з квартири, оскільки дверні замки у зазначеній квартирі були змінені, внаслідок чого доступ до квартири та до майна, яке там залишилось, тимчасово став неможливим, що підтверджується відповіддю Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області на адвокатський запит. При цьому, [PERSON] , знаходячись біля квартири № [NUMBER] за вказаною адресою у підтвердження своєї позиції передав [PERSON] копію договору іпотеки від 09.02.2016 р. При цьому, пізніше позивачка шляхом перевірки інформації про квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановила, що власником квартири є [PERSON] на підставі договору іпотеки від 09.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тарасовою Ю. П., підстава внесення запису про державну реєстрацію права власності: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44296073 від 28.11.2018, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бакумової А. В., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.12.2018, договором іпотеки від 09.02.2016. Представник позивачки вважає, що договір іпотеки від 09.02.2016, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тарасовою Ю.П. і зареєстрований в реєстрі за № 127, вчиненим з перевищенням повноважень представника - [PERSON] та з порушенням вимоги Цивільного кодексу України щодо наявності у особи необхідного обсягу цивільної дієздатності, а отже підлягає визнанню недійсним, тому вимушений був звернутися до суду. Позивачкою на підставі усного договору доручення була видана довіреність від 03.02.2016 року, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ключніковою В.О. Відповідно до зазначеної довіреності [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником «(…) в усіх державних, комерційних, адміністративних, громадських, господарських та інших установах, підприємствах і організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності, галузевої належності у тому числі з усіх питань, пов`язаних з розпорядженням та користуванням належним мені майном з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, укладати всі дозволені законом правочини по розпорядженню моїм майном (…)». Тобто [PERSON] не уповноважував довіреністю від 03.02.2016 р. на представництво перед фізичними особами. Оспорюваний договір іпотеки був укладений [PERSON] та [PERSON] для забезпечення зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] за договором позики, укладеним між [PERSON] та [PERSON] 09.02.2016 (не в інтересах позивача), за яким [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність грошові кошти в розмірі 550 800,00 гривень, що складає 20 400,00 доларів США (п. 1 Договору іпотеки). Таким чином, повірений ( [PERSON] ) на підставі договору доручення (довіреності) спочатку уклав у власних інтересах договір позики з [PERSON] , а в забезпечення цього основного зобов`язання, діючи від імені довірителя ( [PERSON] ), уклав оспорюваний договір іпотеки, предметом якої виступило майно довірителя ( [PERSON] ). Тобто повірений ( [PERSON] ), уклавши оспорюваний договір іпотеки, керувався не інтересами довірителя, а власними інтересами, а саме інтересами щодо забезпечення основного зобов`язання, внаслідок якого отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 550 800,00 гривень (20 400,00 доларів США). Вказані дії [PERSON] не відповідають інтересам позивача, грубо суперечать змісту та правовій природі договору доручення і є очевидним перевищенням ним своїх представницьких повноважень. Позивач не отримувала жодних грошових коштів за договором позики, укладеним між [PERSON] і [PERSON] , та на її думку, [PERSON] при вчиненні правочину - укладенні договору іпотеки від 09.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Тарасовою Ю.П. було перевищено повноваження, надані йому позивачем і закріплені у довіреніості від 03.02.2016 р. Ухвалою суду від 28 грудня 2018 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 26). Ухвалою суду від 28 грудня 2018 р. задоволено заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову.(а.с.27) 29 січня 2019 р. відповідач [PERSON] надав до суду письмові заперечення проти позову. (а.с. 34-37). У письмових поясненнях відповідач [PERSON] зазначив, що не визнає позовні вимоги, тому що вимоги є незаконні надуманими, безпідставними, як такі що не грунтуються на нормах права. Вказує, що позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, так і не довів наявність перевищення повноважень представника - [PERSON] та порушення вимог ЦК України щодо наявності у особи необхідного обсягу цивільної дієздатності при укладанні договору іпотеки від 09.02.2016 р. 11 лютого 2019 р. приватний нотаріус Тарасова Ю.П., Бакумова А.В. подали заяви з проханням слухати справу у її відсутність, та прийняти рішення на розсуд суду. (а.с. 57, 61). Ухвалою суду від 02 серпня 2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 100). 28 серпня 2019 р. відповідачем [PERSON] надано до суду пояснення, в якому він зазначає, що дійсно не передавав позивачці грошові кошти за договором позики, на забезпечення якого був укладений оспорюваний позивачкою договір іпотеки, а використав їх на свій розсуд. Та просив вирішити спір на розсуд суду. Представник позивача Кулабухов О.В, в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] просив в задоволенні вимог позову відмовити, посилаючись на його безпідставність. Представник [PERSON] підтримав пояснення, надані [PERSON] , письмово. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідча, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини, а також дійшов наступних висновків. Згідно частини 1, 3статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторонами не заперечується, що 03 лютого 2016 року [PERSON] , підписала довіреність на ім`я свого зятя - [PERSON] , яку посвідчив Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ключнікова В. О., зареєстрована в реєстрі за № 199. Цією довіреністю [PERSON] уповноважила [PERSON] на її представництво в усіх державних, комерційних, адміністративних, громадських, господарських та інших установах, підприємствах і організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності, галузевої належності у тому числі з усіх питань, пов`язаних з розпорядженням та користуванням належним їй майном з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось. Зокрема представляти її інтереси в органах державної реєстрації, держгеокаоастру, нотаріату. Департаменту архітектури, містобудування та генерального плану, в бюро технічної інвентаризації Також в даній довіреності [PERSON] уповноважила [PERSON] розписуватись від її ім`я та укладати всі дозволені законом правочини цивільно - правового характеру щодо користування та розпорядження усім її майном : розписуватись від її ім`я на договорах цивільно - правового характеру що укладатимуться, зокрема, на одержання належних їй грошей та майна. 09 лютого 2016 р. між [PERSON] та [PERSON] , від імені та інтересах якої діяв [PERSON] , було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тарасовою Ю. П. і зареєстрований в реєстрі за № 127. За цим договором іпотеки [PERSON] , від імені [PERSON] , передав в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 29.9 кв.м., загальною площею 47,4 кв.м.), яка належала на підставі приватної власності [PERSON] Передача вищевказаної двокімнатної квартири відбулась в забезпечення зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 09.02.2016р., за яким [PERSON] прийняв у власність від [PERSON] грошові кошти у розмірі 550 800 грн., що було еквівалентно 20 400 доларів США на момент укладання даного договору. Відповідно до ч.1ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач у своєму позові посилається на правові підстави, що передбаченіст. 241 ЦК України, та які регулюють правовідносини вчинення правочину представником з перевищенням повноважень. Але це ствердження є помилковим. З письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, можна зробити обгрунтованого висновку про те, що видача [PERSON] на ім`я [PERSON] довіреності, якою довірену особу уповноважено на укладення та підписання від її імені цивільно - правових договорів, правочинів про користування та розпорядження усім її майном, а також договорів купівлі - продажи цього майна, міни, застави, свідчить про спрямованість її волі на відчуження належної їй квартири чи передачі її в заставу за ціною та на умовах на розсуд довіреної особи. Застережень щодо додаткового погодження ціни та умов цивільно - правового договору із [PERSON] після видачі довіреності, зміст документа на представництво не містить, що в свою чергу свідчить про те, що при вчиненні договору іпотеки від 09 лютого 2016 року [PERSON] діяв в межах повноважень, наданих йому [PERSON] , а тому відсутні підстави для визнання недійсним оспорюваного договору іпотеки. Спрямованість волі [PERSON] на вчинення правочинів щодо розпорядження її майном, а саме двокімнатною квартирою [ADDRESS] житловою площею 29,9 кв.м., загальною площею 47,4 кв.м.), шляхом укладання [PERSON] (її довіреною особою) договорів щодо дарування, купівлі - продажу, застави, займу, свідчить розписка від 09.02.2016р., власноруч складена нею. Дата складання даної розписки та передання її [PERSON] у під час укладання договору позики та іпотеки, а саме 09.02.2016р., в свою чергу свідчить щодо обізнаності [PERSON] , щодо вчинення даних правочинів від її ім`я [PERSON] . Відповідно до довіреності від 03.02.2016р. яку посвідчив Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ключнікова В.О., зареєстрованої в реєстрі за № 199 [PERSON] уповноважила [PERSON] на одержання належних їй грошей та майна та розпорядження даним майном та грошима. Ухвалюючи рішення у даній цивільній справі, суд виходить з такого. Згідно ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. За приписами ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного суд вважає, що позов [PERSON] є безпідставним та необґрунтованим. Обставини, на які позивач посилається, є недоведеними, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заявлених вимог. Згідно з ч. 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 2 ст. 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку вона представляє. Відповідно до ст. 240 ЦК представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Відповідно до ст. ст. 248, 249 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала; особа яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника. Таким чином, підстав вважати, що [PERSON] , вчиняв дії, всупереч наданих йому повноважень довіреністю, не вбачається. Отже, укладаючи від імені [PERSON] , та в інтересах якої діє [PERSON] , спірний договір іпотеки, її представник діяв в межах наданих повноважень. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Так, ухвалою від 28 грудня 2019 року судом забезпечено позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS] і належить на праві власності [PERSON] (проживає за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), шляхом заборони [PERSON] (проживає за адресою: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ) та будь-яким іншим особам чинити перешкоди [PERSON] (адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ) щодо володіння та користування цією квартирою (а.с. 27). Суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову та зняти заборону на відчуження спірної квартири. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, вимоги щодо стягнення на користь позивача судових витрат задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed