Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі з 02 липня 2007 року вона перебувала у зареєстровану шлюбі, який рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 14 січня 2014 року був розірваний. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивачка стверджувала, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, необхідної та достатньої для забезпечення її гармонійного розвитку. Оскільки позивачці складно самостійно утримувати доньку, а відповідач працездатний, та має можливість сплачувати аліменти, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Представник позивачки, який діє на підставі довіреності від 25 листопада 2019 року, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. 38, 44). Відповідач та його представник, яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 31 жовтня 2019 року та ордеру від 31 жовтня 2019 року, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до ст. 128 ЦПК України. Раніше надав до суду відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що не припиняв матеріально забезпечувати доньку, однак вони з позивачкою не можуть досягнути домовленості щодо порядку та способу виконання ним свого обов`язку по утриманню дитини. Стверджував, що позивачка працездатна, тому виходячи з передбаченого законом обов`язку обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, на його думку, сума аліментів у розмірі 3000, 00 грн. на місяць призведе до того, батьки опиняться у нерівних умовах, однак, не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 1600,00 грн. Крім того, в судовому засіданні вказував, що на його утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу (а.с. 22-24, 31, 32, 42). У зв`язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про судове засідання, та неповідомленням про поважні причини такої неявки, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 02 липня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 14 січня 2014 року був розірваний (а.с. 6). В період шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку та способу виконання відповідачем свого обов`язку по утриманню дитини, з підстав чого позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти для забезпечення достатнього рівня життя та розвитку дитини у розмірі 3000,00 грн. щомісячно. Досліджуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з встановленого законом та покладеного на батьків обов`язку утримання своїх неповнолітніх дітей. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027, 00 гривень, з 1 липня - 2118, 00 гривень, з 1 грудня - 2218, 00 гривень. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи те, що відповідач погодився зі способом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачкою. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що відповідач перебуває в працездатному віці, договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, однак суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу - син [PERSON] , [INFO] , який також потребує матеріального забезпечення (а.с. 36, 37). При визначенні розміру аліментів судвраховує, що донька відповідача [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги, також те, що відповідач частково визнав позовні вимоги, не заперечував щодо сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 1600,00 грн. щомісячно. Таким чином, враховуючи величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково та з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2218,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 17 вересня 2019 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO] , включно. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Суд роз`яснює, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір по справі становить 768,40 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial