Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 05.11.2014 між Кредитною спілкою «КС Володар» та відповідачем було укладено кредитний договір № ДЗ-1618.3, відповідно до якого кредитна спілка надала відповідачу як позичальнику кредит грошові кошти у сумі 524\~655,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним у розмірі 9% - грошовий вираз 103\~460,20 грн. Кредит було надано строком до 05.11.2018. Позивач вказував, що згідно з п. 1.5 Договору кредиту виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечувалось іпотекою. На час укладення кредитного договору іпотекою (заставою) був об`єкт інвестування квартира в об`єкті будівництва (житловому комплексі за адресою: [ADDRESS] ). Зі слів позивача, після завершення будівництва об`єктом іпотеки стала квартира [ADDRESS] . 13.09.2018 КС Володар на підставі Договору відступлення права вимоги за іпотечним договором № 1169 відступило право вимоги за іпотечним договором, укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп», про що свідчать відомості про зміни в записі про іпотеку № 10549847 від 14.11.2018. Як зазначав позивач, у зв`язку із невиконанням відповідача своїх зобов`язань за кредитним договором № ДЗ-1618.3 від 05.11.2014 іпотекодержатель ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» 02.10.2018 звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття її у власність. 05.10.2018 між ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» та позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Позивач вказував, що набувши право власності, він спробував зайти до квартири [INFO] , проте не був допущений відповідачем, який у ній проживає. З огляду на викладене та посилаючись на вимоги законодавства, позивач просив суд усунути перешкоди у здійсненні ним права користування квартирою шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді від 28.01.2019 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 02.12.2019 було залучено до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог [PERSON] . Ухвалою суду від 15.09.2020 було закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання з`явився не з`явився, його представник подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені, у судових засіданнях, коли були присутні в суді, заперечували проти позову. Третя особа також в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена, причини неявки та позицію щодо позову суду не повідомила. Вислухавши думку осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2014 між Кредитною спілкою «КС Володар» та відповідачем було укладено кредитний договір № ДЗ-1618.3, відповідно до якого кредитна спілка надала відповідачу як позичальнику кредит грошові кошти у сумі 524\~655,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним у розмірі 9% - грошовий вираз 103\~460,20 грн. Кредит було надано строком до 05.11.2018. Відповідно до п. 1.4 даного кредитного договору кредит був наданий на інші потреби. Відповідно до наданої суду заяви відповідача від 05.11.2014 отримані за кредитним договором № ДЗ-1618.3 кошти він просив Кредитну спілку «КС Володар» перерахувати на рахунок ТОВ «ФК «Толока» згідно з договором виду А № 82-В1 від 05.11.2014 про участь у Фонді Фінансування будівництва за 58,95 квадратних метри. Згідно з п. 1.5 Договору кредиту виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечувалось іпотекою. На час укладення кредитного договору іпотекою (заставою) був об`єкт інвестування квартира в об`єкті будівництва (житловому комплексі за адресою: [ADDRESS] ), технічні характеристики якого зазначено в Додатку № 7 до Додаткової угоди № 3 до договору про участь у Фонді Фінансування будівництва виду А № 82-В1 від 05.11.2014. Після завершення будівництва об`єктом іпотеки стала квартира [ADDRESS] , про що було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 13.09.2018 КС Володар на підставі Договору відступлення права вимоги за іпотечним договором № 1169 відступило право вимоги за іпотечним договором, укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп», про що свідчать відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зміни в записі про іпотеку № 10549847. За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотекодержатель ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» 02.10.2018 звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття її у власність на підставі договору іпотеки від 05.11.2014, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Журавльовою\~Л.М. за реєстровим № 8003, право власності позивача було припинено. 05.10.2018 між ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» та позивачем було укладено посвідчений приватним нотаріусом КМНО Журавльовою\~Л.М. за реєстровим № 499 договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , та зареєстровано за ним право власності, що підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на повідомлення ТОВ «Квартал-Авіа Сервіс» від 04.12.2018 відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , користується послугами за місцем свого проживання. За відомостями ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області та даними виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області відповідач у спірній квартирі не зареєстрований. З огляду на встановлені обставини у справі суд вважає за необхідне проаналізувати наступне законодавство та правові висновки Верховного Суду. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)\~визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. З огляду\~на 328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У\~ст. 391 ЦК України\~закріплено, що власник майна має право вимагати\~\~усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту (позики), повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення. У відповідності до правового висновку ВС, викладеного у постанові від 24.06.2020 у справі № 139/839/19, визначення того, чи здійснюється виселення з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, або придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, має суттєве значення для правильного вирішення цієї справи та застосування судом відповідної норми статті 109 ЖК Української РСР. Встановивши, що спірний будинок, який є предметом іпотеки, придбаний відповідачем за кредитні кошти, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для виселення відповідачів без надання їм іншого житла. Верховний Суд погодився з оцінкою належного застосування положень частини другої статті 109 ЖК Української РСР судом апеляційної інстанції, яка встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення. Проте, як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду\~на ст.\~5\~ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм та практики Верховного Суду суд приходить до наступних висновків. Так як позивач є законним власником спірної квартири, набув її правомірно, відповідач проживає в ній без законних підстав і не бажає звільняти в добровільному порядку, до звернення стягнення даної квартири придбав її саме за кредитні кошти і його виселення є наслідком того, що попередньо іпотекодержатель звернув стягнення на предмет іпотеки та продав його позивачеві, суд вважає за необхідне захистити порушене право власності позивача на квартиру [ADDRESS] , та задовольнити його позов у повному обсязі, так він відповідаю вимогам ст. 109 ЖК УРСР. З урахуванням того, що відповідач має статус інваліда ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , та звільнений від сплати судового збору, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України компенсує позивачу за рахунок держави сплачений ним судовий збір у розмір 704,80 грн., підтверджений квитанцією та листом УДКС України у Києво-Святошинському районі Київської області. З урахуванням викладеного й

Outcome: approved