Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У вересні 2019 року на адресу суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що 10 жовтня 2015 року [PERSON] , зареєструвала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу подружжя має двох дітей, [INFO] та [INFO] . На думку позивача сімейне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на сімейні стосунки та повну відсутність взаєморозуміння, а тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу визначити місце проживання дітей з позивачем і повернути позивачу її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім цього, позивач у зв`язку з тим, позивачка самостійно забезпечити дітям належний рівень життя не в змозі, а позивач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просить суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі прожиткового мінімуму для кожної дитини. Ухвалою судді від 16 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 12.12.2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали поданий позов та просили суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Визнав вимогу позивача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Щодо вимоги про стягнення аліментів то позивач зазначив, що не погоджується з вказаною вимогою, у зв`язку з тим, що з моменту подачі вказаного позову вони з відповідачкою порівну утримують їх дітей. Крім цього просив суд визначити стягнення аліментів з моменту набрання рішення про розірвання шлюбу законної сили. Суд заслухавши думку позивача, її представника, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб, про що зроблений актовий запис №2697. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 10 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Після одруження прізвище у подружжя [PERSON] (а.с.10). [PERSON] народилася [INFO] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 22 березня 2016 року серія [NUMBER] (а.с.11). Сторони у справі є батьками [PERSON] [INFO] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві серія [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач не бажають жити однією сім`єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач у позові просила повернути її дошлюбне прізвище, то у зв`язку з цим суд вважає за можливе відновити [PERSON] її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За таких обставин [PERSON] зобов`язаний утримувати своїх сина та доньку до досягнення ними повноліття. Враховуючи, що відповідач проживає окремо від дітей, а фактично піклуванням дітей займається позивачка, то вона має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх спільних дітей. Статтею 182\~СК України\~передбачено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду справи та вимог ст. 182-184 СК України суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають частковому задоволенню. Необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У судовому засіданні відповідачем була визнана позовна вимога [PERSON] про визначення місця проживання дітей з нею, а тому суд вважає за можливе визначити місце проживання малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з їх матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи це з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст.. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 768,40 грн. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial