Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі є її рідним сином. На теперішній час вона є пенсіонеркою, тобто непрацездатною особою. Розмір її пенсії є незначним і його не вистачає на придбання ліків, продуктів харчування ті інші потреби. Син є фізично здоровою особою, має стабільний дохід, однак у добровільному порядку матеріальну допомогу їй не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини доходів останнього. Рішенням Авдіївського міського суду від 05 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені: з відповідача на її утримання були стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини доходів щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2013 року. Не погодившись з рішенням суду, [PERSON], діюча на підставі довіреності від імені [PERSON], принесла апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати як таке, що не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову оцінку. Просив ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник заінтересованої особи посилалася на те, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки останньою не надано належним доказів на підтвердження своїх вимог. Наявність же пенсійного посвідчення не підтверджує факт потреби його володільця матеріальної допомоги. Задовольняючи позовні вимоги і стягуючи на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, суд не переконався в наявності у останнього можливості надавати таку допомогу. Крім того, суд не врахував тих обставин, що в провадженні суду на час розгляду вказаної справи знаходилися позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. В порушення вимог діючого законодавства, суд першої інстанції не притягнув до участі у справі в якості заінтересованої особи [PERSON], на користь якої на утримання неповнолітньої дитини відповідач вже сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини доходів і дане рішення стало підставою для звернення [PERSON] до суду з вимогами про зменшення аліментів на її користь. У судовому засіданні представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, а рішення суду залишити без змін. Інші сторони до судового засідання не прибули, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] та стягуючи на її користь з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини доходів останнього, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] є рідним сином позивачки. Остання є пенсіонеркою за віком і потребує матеріальної допомоги, яку відповідач їй у добровільному порядку не надає. Між тим, такі висновки суду не відповідають як фактичним обставинам справи, так і нормам матеріального права, що відповідно до вимог п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставами для скасування рішення з ухваленням нового. Так, при розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що відповідач є рідним сином позивачки [PERSON], [INFO]. Остання є пенсіонеркою, тобто непрацездатною особою. Відповідно до вимог ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Виходячи з вказаної норми, право на утримання від дітей у одного з батьків виникає у разі їх непрацездатності і потреби у матеріальній допомозі. Згідно ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Виходячи з викладеного, вбачається, що відповідач може бути звільненим від сплати аліментів на утримання матері лише у випадку встановлення факту ухилення останньої від своїх батьківських обов'язків. Обов'язок дітей утримувати батьків не залежить від їх матеріального стану. Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що матеріальний стан [PERSON] не дозволяє йому приймати участь в утриманні матері, є необґрунтованими. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження факту потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із непрацездатністю і тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed