Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У грудні 2010 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом у якому просить: - визнати договір іпотеки № 893436/ФЛ-3 від 05.09.2009 р. укладений між ПАТ (ВАТ) КБ «Надра» та відповідачем [PERSON], недійсним; - зобов'язати відповідача [PERSON] - приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу, зняти заборону з нерухомого майна (домоволодіння) за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує слідуючим. 05.09.2008 р. вона продала [PERSON] належний їй житловий будинок по [ADDRESS]. [PERSON] уклав кредитний договір та договір іпотеки з ПАТ КБ «Надра», відповідно до яких отримав у кредит 31079, 18 доларів США, передавши на забезпечення зобов'язання вказаний житловий будинок. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.09.2009 р. договір купівлі - продажу від 05.09.2008 р. визнано недійсним. Позивач і її представник надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, згоду на заочний розгляд справи та підтримку позову. Відповідачі будучи повідомленими належним чином до суду не з'явилися. Це є підставою для постановлення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи - докази: договір купівлі - продажу від 07.03.2008 р., витяг з Державного реєстру правочинів, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витяг з Державного реєстру іпотек, рішення від 30.09.2009 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, витяг з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, заяву від 15.06.2010 р. [PERSON], відповідь від 17.06.2010 р. відповідача [PERSON], довідку від 15.06.2010 р. КП ДОР «КБТІ», розписку від 05.09.2008 р., вирок від 05.07.2012 р. Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, договір іпотеки № 893436/ФЛ-3 від 05.09.2008 р., (а.с. 6-7, 8, 9, 10, 11-12, 13, 17, 18, 20, 54, 139-140, 158-159,), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно договору купівлі-продажу від 07 березня 2008 року [PERSON] належав житловий будинок по [ADDRESS], який 05 вересня 2008 року вона продала [PERSON] за 171 351 грн. на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 6278. 05 вересня 2008 року [PERSON] передав ПАТ (ВАТ) «КБ «Надра» вказаний житловий будинок на забезпечення виконання ним зобов'язань за кредитним договором від 05 вересня 2008 року. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 05 вересня 2008 року зареєстровано об'єкт обтяження - житловий будинок по [ADDRESS], власником якого є [PERSON] Підстава обтяження - договір іпотеки від 05 вересня 2008 року № 893436/ФЛ-3. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2009 року визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 05 вересня 2008 року згідно з ч. 2 ст. 234 ЦК України між позивачем і відповідачем [PERSON]. Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом частин першої, третьої статті 575 ЦК України застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою. Застоводавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави (частина друга статті 583 зазначеного кодексу). За ст. 5 Закону України «Про іпотеку» лише власник маже передати майно у іпотеку. Таким чином під час укладення договору іпотеки від 05.09.2008 р. відповідач [PERSON] не був власником спірного житлового будинку. Оскільки договір купівлі - продажу від 05 вересня 2008 року визнано недійсним, то майно не вибувало з власності [PERSON], яка майно в іпотеку не передавала та згоди не передачу належного їй житлового будинку у іпотеку [PERSON] не надавала. Недійсний правочин не створював для [PERSON] правових наслідків, він не був наділений повноваженнями передавати житловий будинок по [ADDRESS] в іпотеку. Тоб-то, не було дотримано при укладенні договору іпотеки вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину та настання наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Пунктом 5.1 ст. 5 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 703 від 22.06.2011р. державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Оскільки рішенням суду визнано іпотечний договір недійсним, це є підставою для припинення іпотеки, а так само підставою для зняття заборони на відчуження майна, яке перебувало в іпотеці. На підставі викладеного, ст. ст. 203, 215, 216, 236, 319, 575, 583 ЦК України, ст. ст. 5, 17 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved