overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначається, що позивачка з 29 серпня 2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, обовязок щодо утримання дитини не виконує. Аліменти за іншими виконавчими листами не виплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, справу просить розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 2009 року Любимівської селищною радою Каховського району Херсонської області, про що зроблено актовий запис № 5. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с.3). Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач добровільно допомогу з приводу утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання їхньої доньки Скоро ходової [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначається, що позивачка з 20 грудня 2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, обов'язок щодо утримання дитини не виконує. Аліменти за іншими виконавчими листами не виплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, справу просить розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 грудня 2002 року Червоноперекопською сільською радою Каховського району Херсонської області, про що зроблено актовий запис № 9. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с.3). Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.4). Відповідач добровільно допомогу з приводу утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп. стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просила шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 19.01.2012 року Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис №1 розірвати, після розірвання шлюбу прізвище собі змінити на Кльонову. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.12), надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.14), позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою( а.с.11), надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.15), проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 19.01.2012 року Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис №1 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюбні стосунки позивач та відповідач на теперішній час не підтримують, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Віндор Плюс» про стягнення грошових коштів у розмірі 663 517,06 гривень, відповідно до статті 625 ЦК України, трьох відсотків річних та інфляційних. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином. У своїх запереченнях посилався на необґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що 13 липня 2012 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Віндор Плюс» був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сербіною Н.П., відповідно до якого [PERSON] зобов'язалась надати ТОВ «Віндор Плюс» позику в розмірі 1 500 000,00 грн. шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок товариства згідно наступного графіку: 600 000,00 грн. - до 17 липня 2012 року, 300 000,00 грн. - до 24 липня 2012 року, 300 000,00 грн. - до 31 липня 2012 року, 300 000,00 грн. - до 14 серпня 2012 року, а ТОВ «Віндор Плюс» зобов'язалося повернути [PERSON] позику до 01 жовтня 2012 року 01 лютого 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сербіною Н.П. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ТОВ «Віндор Плюс» на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в сумі 1 450 000,00 гривень, а також витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн. В процесі здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса ТОВ «Віндор Плюс» було сплачено на рахунок відділу ДВС 391 536,47грн.: 249 650,30 грн. - 18 травня 2013 року, 126 203,49 грн. - 22 травня 2013 року, 88 290,13 грн. - 10 червня 2013 року, які згідно з платіжним дорученнями від 22 травня 2013 року та 26 вересня 2013 року були перераховані [PERSON]. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості підтверджується факт існування боргу відповідача у розмірі 42 715,53 гривень трьох відсотків річних і 620 801,53 гривня інфляційних витрат. При поданні позовної заяви позивач сплатив судові витрати в розмірі 6 090,00 грн. судового збору, який відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 19 березня 2011 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. Підставою розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Спільне проживання припинено з жовтня 2015 року. Позивачка [PERSON] зазначає, що збереження сім'ї неможливе та суперечить інтересам. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 серпня 1995 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. В останні роки шлюбні відносини між сторонами погіршувались. Тепер у відносинах сторін відсутнє порозуміння та повага. Відповідач не забезпечує утримання дитини, а також не надає допомоги у веденні господарства. [PERSON] залишив без батьківської уваги спільну дитину, поклав обов'язок з утримання дитини на позивачку. Така поведінка продовжується протягом тривалого часу, є нестерпною, приносить позивачці та дитині негативні емоції, душевні страждання, фінансові витрати. [PERSON] уважає, що цей шлюб є формальним. Відповідач не вважає за необхідне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Позивачка зазначає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вищезазначені обставини продовжують існувати тривалий час, а спроби примирення у минулому не принесли жодних результатів. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не з'явився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачка не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27 травня 2011 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Тепер у сімї склались ненормальні взаємовідносини. Сторони разом не проживають. Позивачка не бачить перспектив подальшого подружнього життя, а тому категорично наполягає на розірванні шлюбу. У судове засіданні позивачка [PERSON] не зявилась, однак надіслала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачка не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-25 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. 30 травня 2015 року померла її рідна тітка - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно. За життя, 03 лютого 2009 року, спадкодавець склала заповіт на її імя. Інших спадкоємців у заповіті не призначено. Посилаючись на те, що у визначений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки нотаріус, через втрату спадкоємцем документів, які б підтверджували, що заявник є рідною племінницею [PERSON], не має можливості перевірити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, просила встановити, що вона, [PERSON], є рідною племінницею [PERSON], яка померла 30 травня 2015 року. У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 30 травня 2015 року померла [PERSON] (а.с. 5). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] є рідною племінницею [PERSON], яка померла 30 травня 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Ураховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що 13 червня 1999 року померла її баба- Битюк О.І. 25 травня 2015 року померла її баба - [PERSON] Після їх смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно. Посилаючись на те, що у визначений законом строк вона прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки нотаріус, через втрату спадкоємцем свідоцтва про народження спадкодавця [PERSON], не має можливості перевірити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], просив установити, що [PERSON], яка померла 25 травня 2015 року, є рідною сестрою [PERSON], яка померла 13 червня 1999 року. У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 13 червня 1999 року померла [PERSON] (а.с. 5). 25 травня 2015 року померла [PERSON] (а.с. 7). Після їх смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно. У визначений законом строк [PERSON], яка є внучкою [PERSON] та [PERSON], прийняла спадщину після їх смерті, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, через недоведеність факту родинних відносин між сестрами [PERSON] та [PERSON] Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON], яка померла 13 червня 1999 року, є рідною сестрою [PERSON], яка померла 25 травня 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Ураховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved