Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві (далі - третя особа) про визнання права власності в порядку спадкування за законом Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.08.2000 р. позивач подарував 2/3 частини квартири [ADDRESS], своєму синові [PERSON] та доньці [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, а після його смерті залишилася спадкова маса - 1/3 частина зазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги є позивач та мати померлого [PERSON], яка подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. 18.01.2013 р. позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом, однак постановою від 18.07.2013 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, вищезазначена частина квартири належала померлому на праві спільної сумісної власності і розмір частки не був виділений в натурі. Тому, позивач просив суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] [PERSON], на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечення на позов не надали. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до копії договору дарування квартири, 17.08.2000 р., позивач подарував 2/3 частини, належної йому квартири [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що померлий [PERSON] є сином позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.12.1984 р. (а.с.7). 18.01.2013 р. позивач подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини після померлого сина [PERSON], а мати померлого [PERSON] подала заяву про відмову від належної їй частини спадкового майна (а.с.9-10). Однак, 18.07.2013 р. приватним нотаріусом [PERSON], було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, вищезазначена частина квартири належала померлому на підставі договору дарування на праві спільної сумісної власності і розмір частки не був виділений в натурі (а.с.11). Згідно відповіді Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації № 40-261 від 06.02.2014, наданої на запит суду, відповідно до даних які містяться в архіві Служби у справах дітей з 1989 р. по теперішній час, дитина [PERSON], [INFO], який мешкав за адресою: [ADDRESS], на обліку дітей, які позбавлені батьківського піклування не перебував. Крім того, громадянин [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що мешкають за адресою: [ADDRESS], за матеріалами Служби не позбавлялися батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с.51). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачами було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Даючи юридичну оцінку поясненням та зібраним по справі доказам, враховуючи те, що 2/3 частини спірної квартири належали [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тобто в рівних долях, суд вважає, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], а тому вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом на вказану частину квартири за позивачем, як спадкоємцем першої черги, підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved