Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

У вересні [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] третя особа без самостійних вимог ВМР про встановлення порядку користування земельною ділянкою, відповідно до якого просив встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1085 га. між мною та іншими співвласниками житлового будинку. Виділити позивачу у користування земельну ділянку, яка складає 4/25 частини земельної ділянки, що перебуває у користуванні співвласників житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка необхідна для обслуговування його частини будинку. Мотивував тим, що позивач являється власником 4/25 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , відповідачі є іншими співвласниками вказаного житлового будинку, після оформлення права власності до нього перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщена його частка житла, та земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування. Не визначеність меж та розміру земельної ділянки, яка є у користуванні позивача позбавляє його права оформити право власності на вказану земельну ділянку, це і стало причиною звернення з позовною заявою до суду. Ухвалою суду від 21.10.2021 провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 14.12.2021 клопотання представника позивача [PERSON] задоволено та призначено судову земельно-технічну експертизу проведення якої доручив експертам товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський центр судових експертиз» на час проведення експертизи провадження по справі зупинено, також вирішувалося питання клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Ухвалою суду від 27.07.2021 у зв`язку з надходження висновку експерта за результатами проведеної експертизи провадженні у справі поновлено. 12.10.2021 представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву відповідно до якої просив постановити рішення, яким встановити порядок користування земельною ділянкою між, [PERSON] та іншими співвласниками житлового будинку, а саме: [PERSON] та [PERSON] відповідно до варіанту № 1 встановлення порядку користування земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] , Висновку експерта № 589 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 05 липня 2021 року відповідно до якого виділити [PERSON] у індивідуальне користування земельні ділянки загальною площею 287 кв.м. 24.11.2021 представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву відповідно до якої просив постановити рішення, яким встановити порядок користування земельною ділянкою між, [PERSON] та іншими співвласниками житлового будинку, а саме: [PERSON] та [PERSON] відповідно до варіанту № 1 встановлення порядку користування земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] , з частковим урахуванням фактичного порядку користування Висновку експерта № 589 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 05 липня 2021 року. Виділити [PERSON] у індивідуальне користування земельну ділянку загальною площею 285 кв.м., з урахуванням фактичного порядку користування, який склався між співвласниками домоволодіння: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов відповідно до уточненої позовної заяви від 24.11.2021. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мишковська Т.М. не заперечувала проти задоволення позову та наполягала на проведенні судової земельно-технічної експертизи. В подальшому до суду не з`явилялася про дату, час та місце повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився про дату, час та місце повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представники третьої особи ВМР ( кожен) заперечували проти задоволення порзовних вимог посилались на те, що розмір земельної ділянки перевищує той., що був виділений в користуванні, зазанчали, що у користуванні сторін знаходиться земельна ділянка розміром 217 кв.м, яка належить територіальной громаді міста , хоча не могли вказати її місцезнаходження. [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що у винесенні рішення покладається на розсуд суду. Судом встановлено, що згідно висновку про право користуванняя земельною ділянкою по [ADDRESS] ) розміром 1099 кв.м [PERSON] згідно договором забудови засвідченого Вінницькою нотконторою 3.03.1947 року за розміром 812 кв.м та має в надлишку 217 кв.м ( 4 частина інвентарної справи 17-18 кварталу) . Згідно викопірування зі схематичного плану [ADDRESS] [PERSON] користується земельною ділянкою розміром 1099 кв.м, з яких 217 кв.м - надлишки. Згідно рішенням Вінницької міської ради депутатів трудящих від 22.07.1954 №29/823 вирішено залишити у тимчасове користування закріплений земельний участок за адресою: перший [ADDRESS] площею 882 кв. м, 217 м.кв.- залишок. Згідно плану будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] , визначено, що загальна площа 1099 м. кв. з них під забудовою 211 м.кв.(а.с. 7а звор. сторона). Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом [PERSON] , яке він успадкував після смерті [PERSON] 4/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці розташовані: житловий будинок, позначений на плані літ. «А», з прибудовами літ. «а», «а3»; тамбуром літ. «а2»; терасою літ. «а4», загальною площею 77,3 кв.м., у тому числі житловою площею - 38,7 кв.м.; сарай літ. «Б»; сарай літ. «б»; сарай літ. «Г»; погріб літ. «В»; навіс літ. «б1»; гараж літ. «б2»; убиральня літ. «Д»; убиральня літ. «У»; огорожа №1 (а.с. 5). В постійному користуванні спадкодавця перебували: кімната 2-4. житловою площею 15,0 кв.м.; коридор 2-1; санвузол 2-2; кухня 2-3; сарай літ. «Г»; убиральня літ. «Д»; тераса літ. «а4» (1 том, а.с. 5). Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] належить 4/25 частки власності, [PERSON] належить 21/50 частки власності, [PERSON] належить 21/50 частки власності ( 1 том, а.с. 7). Згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 58496793 від 27.11.2019 року, наданим приватним нотаріусом Майструк В.І. зареєстровано видачу свідоцтва про право на спадщину відповідно до якого [PERSON] належить 4/25 часток житлового будинку з господарськими спорудами (1 том, а.с. 6). Відповідно до Висновку експерта № 589 від 05.07.2021 зазначено, що станом на час проведення дослідження у фактичному користуванні співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ) за адресою [ADDRESS] перебуває земельна ділянка площею 0,1085 га. (1085,0 кв.м.). Порівнявши земельну ділянку площею 1099,0 кв.м., яка виділялась у постійне та тимчасове користування домоволод. [ADDRESS] інформація, щодо якої міститься у матеріалах інвентаризаційної справи та земельну ділянку площею 1085,0 кв.м. домоволод. [ADDRESS] та земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні співвласників станом на час проведення дослідження можливо зробити висновок, що площа земельної ділянки зменшилась на 14,0 кв.м. На розгляд суду пропонуються варіанти №1, №2, №3 встановлення порядку користування земельною ділянкою заг. пл. 1085,0 кв.м. домоволод. [ADDRESS] між співвласниками, які описані в дослідницькій частині (таблиця № [NUMBER] , 2, 3) та графічно зображені на схемах в Додатках №2, №3, №4 до даного Висновку ( 1 том, а.с. 112-127). Відповідно до варіанта №1 встановлення порядку користування земельною ділянкою домовол. [ADDRESS] з частковим урахуванням фактичного порядку користування станом на час проведення дослідження [PERSON] пропонується виділити 0,0285 га, [PERSON] та [PERSON] 0,0796 га, 0,0004 га визначено земельну ділянку спільного користування співвласників [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 124). Відповідно до статті 90 ЗК УРСР (1970 року) на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Якщо попередній власник будівлі одержав земельну ділянку на пільгових умовах за нормами, що перевищують діючі, за новим власником будинку може бути закріплена в користування земельна ділянка, виходячи з норм, встановлених статтею 88 цього Кодексу. Згідно статті 91 ЗК УРСР (1970 року) особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов`язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок. Пунктом 5 Постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» передбачено, що громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Пунктом 7 Перехідних Положень ЗК України (2001 року) визначено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до положень статті 112 ЦК УРСР (1963 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Згідно зі статтею 113 ЦК УРСР (1963 року) володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 ЦК України). Частинами першою, другою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на прав спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). За правилами статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Згідно статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до пунктів 21, 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до статті 88 ЗК України слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Таким чином, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між цими власниками. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Отже, при вирішенні даного спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, слід виходити з розміру часток кожного співвласника на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками, що склався роками між ними. Із запропонованих варіантів позивач просив встановити порядок користування земельною ділянкою визначений варіантом №1 встановлення порядку користування земельною ділянкою домовол. [ADDRESS] . Оскільки визначений експертом варіант не суперечить та не порушує прав відповідачів, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідачі проти вказаного варіанту визначення порядку користування ділянкою заперечень до суду не надали. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягнення на користь позивача 1681,60 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved