Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 16 лютого 2017 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що складений відповідний актовий запис №193. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя у них з відповідачем не склалося й відповідно шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, у зв`язку з чим вважає, що збереження сім`ї та досягнення примирення з відповідачем є неможливе та суперечить її інтересам й відповідно наміру продовжувати подружні відносини з відповідачем вона не має. Посилаючись на вказане, просила шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Чернівецьким міським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~головного територіального\~управління юстиції\~у Чернівецькій\~області, розірвати. Ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.09.2020 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового засідання. 01.12.2020 року від відповідача через канцелярію суду надійшла письмова заява, в якій вказав що позовні вимоги не визнає, заперечує проти розірвання шлюбу, просив у зв`язку із ситуацією, що склалася надати строк для примирення та справу розглянути у його відсутності. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.12.2020 року викликано позивачку та відповідача у судове засідання для дачі особистих пояснень. У судовому засіданні 21 грудня 2020 року позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, заперечувала проти надання строку для примирення. Зокрема, суду пояснила, що з відповідачем разом не проживає з народження дитини, а саме більше трьох років та останній на даний час проживає у м. Києві. Крім того, відповідач за увесь цей час жодного разу не звертався до неї з пропозиціями щодо примирення та збереження родини. Також відповідач не надає будь-якої допомоги на утримання дитини та має заборгованість по сплаті аліментів. Просила шлюб розірвати. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, а також не зважаючи на визнання його явки до суду обов`язковою для дачі особистих пояснень, зокрема й у частині щодо наявності підстав для примирення, у судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, а направив лише письмове колупання, в якому просив розгляд справи провести у його відсутності та будь-яких мотивованих в обґрунтування наявності підстав для надання подружжю строку на примирення не навів. Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, з 16 лютого 2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який між ними зареєстровано Чернівецьким міським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~головного територіального\~управління юстиції\~у Чернівецькій\~області,\~актовий запис\~№193 (а.с.8). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Крім того, судом встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо й відповідно позивач наміру продовжувати подружні відносини із відповідачкою не має. Спір щодо поділу спільного майна подружжя, як убачається зі змісту поданого позову відсутній та доказів на спростування вказаного відповідачкою не надано. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~При цьому, оцінюючи письмове клопотання відповідача в частині надання строку на примирення, суд вважає за необхідне зазначити наступне. \~ \~ \~ \~Так, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. \~ \~ \~ \~Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. З метою вирішення питання про можливість надання подружжю строку на примирення, ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.12.2020 року викликано позивачку та відповідача у судове засідання для дачі особистих пояснень. Однак, відповідач в судове засідання не з`явився та не навів у поданій суду заяві наявності поважних причин, які б унеможливлювали йому з`явитися до суду. Крім того, відповідач у поданій заяві не навів доводів щодо наявності підстав для примирення та будь-яких даних, які б підтверджували вчиненнями ним фактичних дій щодо примирення із позивачем. Натомість позивач в судовому засіданні пояснила, що протягом трьох останніх років, а саме з 2017 року відповідач жодним чином не намагався примиритися з нею, а також жодного разу не бачив дитини, спілкувався із нею лише через соціальні мережі. До того ж відповідач не надає матеріальної допомоги та має заборгованість по сплаті аліментів, що підтвердження відповідним повідомлення державного виконавця про внесення відомостей щодо [PERSON] до Єдиного реєстру боржників. За таких обставин, суд ураховуючи вищевказані положення закону та обставини справи, приходить до висновку, що збереження укладеного між сторонами шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача й відповідно [PERSON] вказаного не спростовано, а також не надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження його дійсних намірів щодо примирення із позивачем та можливості відповідно зберегти шлюб, а тому позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню.

Outcome: approved