Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У грудні 2015 року до суду звернулася [PERSON] (далі - позивач) з позовом до Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року у с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області помер двоюрідний брат позивача - [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається, зокрема із його права власності на земельну ділянку, а також із права на земельну частку (пай) площею 1,48 в умовних кадастрових гектарах, яке належало його матері [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 26 квітня 1999 року. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки є двоюрідною сестрою спадкодавця. Бажаючи оформити спадщину після смерті [PERSON], позивач звернулася до нотаріуса, проте оформити у спадщину право на земельну частку (пай) площею 1,48 в умовних кадастрових гектарах, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 26 квітня 1999 року позивач не може, оскільки сертифікат втрачений. З огляду на викладене та з урахуванням заяви про часткову зміну предмету позову, позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 1,48 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на ті самі обставини, що і у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте у заяві від 11 лютого 2016 року Голинчинецький сільський голова [PERSON] справу просить розглянути у його відсутність, заперечень проти позову не має. Представники третіх осіб - Реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції та Відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області у судове засідання не з'явилися, проте, від них надійшли заяви про розгляд справи у відсутність їх представників. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. [INFO] року у с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 10). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема із права на земельну частку (пай) площею 1,48 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що вбачається із листа Відділу Держземагенства у Шаргородському районі Вінницької області від 2.06.2015 № 31-28-0.2-1453/2-15, згідно із яким [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] площею 1,48 в умовних кадастрових гектарах на території Голинчинецької сільської ради, зареєстрований 26.04.1999 за № 865 на підставі рішення Шаргородської райдержадміністрації від 27.05.1997 № 121 (а.с. 13). Спадкоємцем після смерті [PERSON] був [PERSON], оскільки був її сином, що підтверджується рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року у справі №152/17/16-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту, заінтересована особа - Голинчинецька сільська рада Шаргородського району Вінницької області (а.с. 63). [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв, що вбачається із довідки Виконавчого комітету Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 21 листопада 2013 року № 781 (а.с. 11). [INFO] року, не оформивши спадщини після смерті матері, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема із земельної ділянки, що вбачається із державного акта на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] (а.с. 12). Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки є двоюрідною сестрою спадкодавця, що підтверджується рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2015 року у справі №152/512/15-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - Голинчинецька сільська рада Шаргородського району Вінницької області (а.с. 15-17). Інші спадкоємці після смерті [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадщину не прийняли і на неї не претендують, про що подали до нотаріуса відповідні заяви (а.с. 34, 35, 39). Частину спадщини після смерті [PERSON] позивач оформила, що вбачається із копії спадкової справи № 99/2013 до майна померлого [PERSON] (а.с. 28-41). Проте оформити у спадщину право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON], позивач не може, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] втрачений. Із постанови нотаріуса про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) (а.с. 8). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормамиЦивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548ЦК УРСР). Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 551 ЦК УРСР, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами невизнання її права отримати у спадщину право на земельну частку (пай) площею 1,48 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON], яке належало останній на підставі сертифіката, який було втрачено. Окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому, позов слід задовольнити.

Outcome: approved