Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У вересні позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтуванні якого зазначив, що 08.11. 2011року під час здійснення реєстрації придбаного легкового автомобіля ним було сплачено 8060,00 грн.. 3% збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при автомобіля за призначенням платежу: «101;28127114899; пенсійний фонд 3%». Згідно з п. 7 ст. 1 ЗУ «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997, № 400/97-ВР (в редакції від 13.01.2011р., що діяла до 28.06.2012р.) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом. Тобто, відповідно до вказаної статті Закону такий збір сплачується при відчуженні автомобіля, а не при його купівлі. Таким чином вказані кошти безпідставно отримані Державним бюджетом України без належних підстав. Згідно з пунктом 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затвердженого наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 року № 226, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державного казначейства України з відповідних рахунків, відкритих в органах Державного казначейства України згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Державного казначейства України від 28.11.2000 року № 119, зі змінами, шляхом оформлення розрахункових документів. Відповідно до пункту 5 вказаного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, тобто Енергодарське об'єднане УПФ України в Запорізькій області, Управління Державної казначейської служби України у м. Енергодар Запорізької області. З метою повернення вказаних коштів [PERSON] 17.05.2013 року звернувся з відповідними заявами на адресу відповідачів. Згідно відповіді Управління Державної казначейської служби України у м. Енергодар Запорізької області від 20.05.2013 року за № 02-08/307-518 позивачу було рекомендовано звернутись до УПФУ в м. Енергодар, тобто фактично відмовлено в поверненні зазначених коштів. Згідно відповіді Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (на той час УПФУ в м. Енергодар) від 30.05.2013 року за № 3524/07 [PERSON] було повідомлено, що вказані кошти поверненню не підлягають. 11.02.2014р. Запорізьким окружним адміністративним судом винесено постанову в справі № 808/8810/13-а за адміністративним позовом [PERSON] до УПФУ у м. Енергодар та УДКСУ у м. Енергодар якою, визнано протиправною відмову УПФУ у м. Енергодарі Запорізької області в поверненні Позивачу коштів, сплачених 08.11.2011 року під час здійснення реєстрації придбаного легкового автомобіля в сумі 8060,00 грн. 3% збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при реєстрації автомобіля; та стягнуто з Державного бюджету міста Енергодара Запорізької області на користь позивача кошти у розмірі 8060,00 (вісім тисяч шістдесят гривень) грн., сплачених відповідно до квитанції № К17/0/81. 19.11.2014р. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд своєю постановою по цій справі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2014 року у справі №808/8810/13-а скасовано. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Енергодарі Запорізької області в поверненні позивачу коштів, сплачених 08.11.2011 року під час здійснення реєстрації придбаного легкового автомобіля в сумі 8060,00 грн. (вісім тисяч шістдесят гривень) 3% збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при реєстрації автомобіля, стягнуто з Державного бюджету міста Енергодара Запорізької області на користь позивача кошти у розмірі 8060,00 (вісім тисяч шістдесят гривень) грн., сплачених відповідно до квитанції № К17/0/81. Кошти в сумі 8019,70грн. повернуто 17.07.2015 року. Згідно з Розрахунком інфляційних збитків (додається) інфляційні збитки за період з 21.05.2013 року по 16.07.2015 року складають 6001,48 грн. Згідно з Розрахунком відсотків за користування грошовими коштами (додається) сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 21.05.2013 року по 16.07.2015 року складає 521,36 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача- Управління Державної казначейської служби України у м. Енергодар Запорізької області, заперечувала проти позову, зазначивши, що 17.05.2013 року позивач звернувся до Управління з заявою щодо повернення йому коштів 3% збору на обов'язкове державне пенсійне страхування операцій з відчуження легкових автомобілів. Повернення помилково або надміру зарахованих до державного бюджету зборів при відчуженні легкових автомобілів, яке мало місце до 15.10.2013 регулювалось Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 №226, яким було встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яке платник надає до відповідного органу Державної казначейської служби України разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення, тощо), що підтверджує перерахування коштів до бюджету. Повернення помилково або надміру зарахованих до державного бюджету зборів при відчуженні легкових автомобілів, яке мало місце, починаючи з 15.10.2013 року, регулюється Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, яким знову ж таки встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється саме за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яке платник надає до відповідного органу Державної казначейської служби України разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення, тощо), що підтверджує перерахування коштів до бюджету. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється з рахунку, на який такі кошти були зараховані. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів» контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень від сплати збору при відчуженні легкових автомобілів покладено на Пенсійний фонд України. Таким чином, ствердження позивача, що Управління є органом, який контролює справляння надходжень бюджету, не відповідає дійсності. Оскільки відповідне подання Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області щодо повернення [PERSON] коштів, сплачених під час здійснення реєстрації придбаного легкового автомобіля на адресу Управління позивачем не було надане, то і підстави для перерахування коштів в Управління були відсутні, про що позивач був належним чином проінформований (лист від 20.05.2013 року № 02-08/307-518). Відтак, Управління діяло в межах повноважень та жодним чином не порушувало прав позивача по справі. Також зазначили, що відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (зі змінами), повернення коштів, що помилково або надміру було зараховано до державного бюджету, здійснюється також на підставі рішення суду про стягнення коштів з відповідного бюджету, до якого ці кошти було зараховано. Тобто, вимога позивача про зобов'язання Управління здійснити дії щодо повернення коштів за здійснення реєстрації придбаного легкового автомобіля за умови її задоволення, не могла бути фактично виконана, оскільки для повернення коштів, що надійшли до державного бюджету, заявник подає до Управління або подання органу, який контролює справляння надходжень бюджету, або виконавчий документ за рішенням суду, в якому зазначається сума, яка підлягає поверненню, та бюджет, з якого підлягають поверненню вказані кошти. Управління самостійно, за власним рішенням, не має можливості здійснювати таке повернення та вчиняти будь-які дії без надходження вищевказаних документів на виконання. 15.07.2015 позивачем на адресу Управління було надано заяву про виконання рішення суду із зазначенням реквізитів рахунку, на який необхідно перерахувати кошти, та виконавчий лист Запорізького окружного адміністративного суду від 20.04.2015 року щодо стягнення з Державного бюджету м. Енергодара на користь [PERSON] коштів у розмірі 8060,00 грн. Управлінням в межах наданих повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства 17.07.2015 року було здійснено стягнення коштів у повній сумі та перераховано на зазначений позивачем рахунок (п/д № 72 від 17.07.2015).Таким чином, вважає, що Управління діяло в межах повноважень та жодним чином не порушувало прав позивача по справі, а тому у задоволенні вимог [PERSON] щодо стягнення сум індексу інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми з Управління просить відмовити. Представник відповідача- Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надіслав на адресу суду письмові заперечення проти позову, відповідно яких просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З урахуванням викладеного, положення ст. 625 ЦК України регулює виключно зобов'язальні правовідносини, поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.В даному випадку зобов'язання виникло з публічно-правового спору, оскільки підставою для звернення до суду з позовною заявою є необхідність виконання судового рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду України, що набрало законної сили з питання повернення коштів збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачених позивачем підчас реєстрації автомобіля. В даному випадку справа про повернення коштів розглядалася в адміністративному порядку відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачем оскаржувалися дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідив матеріали справи - суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 08 листопада 2011р. під час здійснення реєстрації придбаного легкового автомобіля ним було сплачено 8060,00 3% збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при автомобіля за призначенням платежу: 101;28127114899; пенсійний фонд 3%. Згідно з пунктом 7 ст.1 Закону України, від 26.06.1997, № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 13.01.2011р., що діяла до 28.06.2012р.) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом; Тобто відповідно до вказаної статті 1 Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин - 08.11.2011р.) такий збір сплачується при відчуженні автомобіля, а не при його купівлі. Кошти в сумі 8019,70грн. повернуто 17.07.2015р. У постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року, 6 червня 2012 року, 30 жовтня 2013 року, 1 жовтня 2014 року та 30 березня 2016 року міститься правова позиція, відповідно до якої зобов'язання виникають у випадках, встановлених законом, у тому числі і з рішення суду. Грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, правовідношення, в якому передбачено передачу грошей, є грошовим зобов'язанням. За приписами частини першої статті 614 ЦК України відповідальність за порушення зобов'язання несе саме та особа, яка порушила зобов'язання, за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. 19.11.2014р. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд своєю постановою по цій справі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року у справі №808/8810/13-а скасовано. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Енергодарі Запорізької області в поверненні Позивачу коштів, сплачених 08 листопада 2011 року під час здійснення реєстрації придбаного легкового автомобіля в сумі 8060,00 грн. 3 % збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при реєстрації автомобіля. Стягнуто з Державного бюджету міста Енергодара Запорізької області на користь Позивача кошти у розмірі 8060,00 грн., сплачених відповідно до квитанції № К17/G/81. Таким чином вина Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо несвоєчасного перерахування коштів є доведеною. Відповідно до п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили, а відповідно до п.15 Порядку - повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів» контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень від сплати збору при відчуженні легкових автомобілів покладено на Пенсійний фонд України. З огляду на викладене суд вважає, що вина Управління казначейської служби України в м. Енергодар Запорізької області щодо несвоєчасного перерахування коштів є не доведеною і в частині стягнення сум індексу інфляції та 3% річних з Управління казначейської служби України в м. Енергодар Запорізької області слід відмовити Відповідно дочастини 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заперечень від відповідачів щодо неправильності розрахунків сум індексу інфляції та 3% річних здійснених позивачем, у доданих до справи відгуках на позов не зазначалось. На думку суду, за таких обставин, у Позивача є підстави для стягнення сум індексу інфляції в розмірі 6001,48 грн. та 3% річних в сумі 521,36 грн. згідно з доданими розрахунками з Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Outcome: partial