Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

У грудні 2018 [PERSON], [PERSON] звернулися до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Свій позов мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на частку в житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS]. Його спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON], який звернувся до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Ніколаєнко С.В. із заявою про прийняття спадщини за законом на вищевказаний будинок, проте нотаріус у його видачі відмовив у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Позивач [PERSON] просить визнати за нею право, як бувшого члена колгоспного двору та право власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] Позивачі, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. У своєму позові просили про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, відзив на позов не подавав, клопотань про розгляд справи лише за його участю не заявляв. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З виданої Локнистенською сільською радою Менського району Чернігівської області довідки № 1-15/859 від 04.12.2018 року, судом встановлено, що станом на 15.04.1991 року, домоволодіння по [ADDRESS] мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON], а членом двору була [PERSON], 1937 року народження (а.с. 42). Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військові службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таким чином, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в [ADDRESS] після його припинення збереглось за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, по 1/2 частці кожному. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). За життя, а саме 26.01.1998 року, [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своє смерті зробив розпорядження, що все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на випадок його смерті і на що він за законом матиме право він заповідає [PERSON]. Згідно запису на ньому від 16.06.2015 року даний заповіт не змінювався і не відмінявся (а.с. 79). В матеріалах спадкової справи заведеної після померлого [INFO] [PERSON] міститься заява [PERSON], в якій вона відмовляється від права на спадщину після його смерті (а.с. 60). Таким чином, спадкоємцем за законом після померлого [INFO] [PERSON] є позивач [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або с сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено судом, [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] приватному нотаріусу Менського районного нотаріального округу Ніколаєнко С.В., однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 1017/02-31 від 31 серпня 2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с. 43). Згідно звіту про оцінку майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вбачається, що його ринкова вартість складає 24201,00 грн. (а.с. 21 - 29). Відповідно до довідки № 984 виданої КП «Чернігівське МБТІ Чернігівської обласної ради» від 03.09.2015 слідує, що станом на 31.12.2012 право власності за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 15). Дослідженням технічного паспорту, виготовленого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, встановлено, що спірний будинок має такі характеристики: житловий будинок - А-1, прибудова - А1-1, тамбур - а-1, погріб - а1-1, сараї - Б-1, Г-1, Д-1, навіси - а3-1, Б1-1, Г11, вбиральня - В-1,колонка - №1. Враховуючи, що позивач [PERSON] вчасно звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], суд вважає можливим визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS], як успадковане після смерті [PERSON] Також визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS], як члена бувшого колгоспного двору. Щодо вимоги про визнання за [PERSON] права на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] суд вважає, що в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити, оскільки в силу ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вона має право на цю частку, а тому це право не є необхідним визнавати та тут відсутній спір про право, а тому визнання права власності на 1/2 частку у спірному будинку не буде порушувати її права на цю частку.

Outcome: partial