Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

У грудні 2017 р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житлом, яка уточнювалась в останнє 19.01.2018 року. В позовній заяві позивачка [PERSON] зазначає, що є співвласником житлового будинку, який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Широке, вул. Першотравнева,56. ? частину позивачка успадкувала після смерті батька, а іншу ? частину успадкувала її сестра [PERSON] Відповідач по справі не є родичем позивачки. Як було зазначено позивачкою, відповідач [PERSON] був зареєстрований у вказаному житловому будинку ще до набуття права власності на вказаний житловий будинок позивачкою. Як було вказано, відповідач [PERSON] не проживає у належному їй житловому будинку з моменту набуття позивачкою права власності на вказаний будинок, тобто з 2014 року. Місце знаходження відповідача їй не відомо. Також позивачка вказала, що вона як власник майна повинна сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідну кількість людей, які зареєстровані на вказаною адресою та взагалі позбавлена права розпоряджатись вказаним майном. За таких обставин [PERSON] була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Широке, вул.Першотравнева, 56. У судовому засіданні була присутня представник позивачки адвокат [PERSON], яка підтримала позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, неодноразово про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом публікування оголошення на сайті «Судова влада». Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Заяв, клопотань, пояснень та відзив на позов не надавала. Представник третьої особи Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області також в судове засідання не зявився. Про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Заяв, клопотань, пояснень та відзив на позов не подавав. Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України\~- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.1, ч. 2\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, та підтверджується документами, наданими стороною позивачки, оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.10.2014 року, яке посвідчене приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області, позивачка [PERSON] є власником ? частини житлового будинку, який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Широке, вул.Першотравнева,56. Власником іншої ? частини зазначеного вище житлового будинку, згідно того ж свідоцтва про право на спадщину за заповітом є [PERSON]. Право власності позивачки на ? частину житлового будинку, який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Широке, вул.Першотравнева,56, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №28631939 від 27.10.2014 року. Відповідно до довідки №4039 від 07.12.2017 р., яка видана виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у житловому будинку який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, с с.Широке, вул.Першотравнева,56, відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований але фактично не проживає. Крім того, за клопотанням представника позивачки адвоката [PERSON] в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідками позивачки [PERSON] Вказані свідки пояснили, що давно знають родину позивачки, вказаний житловий будинок [PERSON] та [PERSON] дістався як спадщина після смерті їх батька. Також свідки вказали, що їм відомо про те, що у житловому будинку [PERSON] зареєстрований [PERSON], однак він там не проживає та ніколи не проживав, його місце знаходження свідкам не відомо. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок ( ст. ст. 379,383 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сімї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім'ї власника. Відповідач [PERSON] не є членом родини позивачки [PERSON], тому в розумінні частини 2 статті 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач втратив право на користування житлом. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки адвоката [PERSON], пояснення свідків, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved