Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У вересні 2019 року представник позивача - адвокат Дьячук Н.В., що діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Пришивальницької сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на майно, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS] . Для оформлення спадщини він звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи на дане домоволодіння. У зв`язку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просив суд визнати за позивачем право забудовника на даний будинок в порядку спадкування. Ухвалою судді від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та представник позивача Дьячук Н.В. не з`явились, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач - Пришивальницька сільська рада Фастівського району Київської області в засідання не з`явилися, однак надали письмову заяву, в якій просили слухати справу у їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 14 травня 1996 року Пришивальницькою сільською Радою та про що зроблений запис за №9 (а.с.14). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] . Заповіт спадкодавцем не складався, спадкова справа не заводилась, що підтверджується витребуваною судом з Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області Інформаційної довідки зі спадкового реєстру №58301352 від 13.11.2019. Родинні зв`язки між спадкодавцем та позивачем підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 червня 1975 року (а.с.13), де останній записаний сином [PERSON] та [PERSON] . Позивач, являючись спадкоємцем першої черги, як син померлого спадкодавця, фактично вступив в управління та володіння майном, оскільки до дня смерті спадкодавця [PERSON] проживав з нею однією сім`єю, що підтверджено довідкою для прийняття спадщини виданої Пришивальницькою сільською радою Фастівського району Київської області №83 від 19.06.2019 (а.с.12). Оскільки на день смерті спадкодавця він проживав разом з нею, користувався спадковим майно та користується по теперішній час, в установленій формі від спадщини не відмовився, він вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Згідно ст. 529 ЦК України (в редакції року 1963 року) позивач [PERSON] має право на спадкування майна померлої [PERSON] , оскільки остання є його матір`ю. Однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності. У відповідності до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що спадщина вважається прийнята якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини, однак Постановою від 10.09.2019 йому було відмовлено у оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, у зв`язку з чим він не може успадкувати його, й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом (а.с.7). Відповідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28.06.1988 житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , тобто батьку позивача (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 1975 року (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). На підставі довідки наданої виконкомом Пришивальницької сільської ради Фастівського району Київської області від 15.07.2019 № 95 встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , оскільки відразу після його смерті вступила в володіння та управління спадковим майном, а саме: проживала в будинку, доглядала за садибою, обробляла земельну ділянку та збирала врожай, сплачувала комунальні платежі, у неї знаходились ключі від будинку та всі документи померлого (а.с.15). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з вищенаведеного, оформити свої спадкові права на житловий будинок в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки в зв`язку із зміною законодавства (на час відкриття спадщини був чинним ЦК УРСР, а з 01.01.2004 року спадкові правовідносини регулюються новим ЦК України) фактичне прийняття спадщини, що згідно ст. 549 ЦК УРСР було окремим і самостійним способом прийняття спадщини, а на даний час можливо встановити лише в судовому порядку. Крім цього, у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, позовні вимоги доведеними та обґрунтованими. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved