Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 29 жовтня 2007 року померла його дружина - [PERSON]. Після смерті його дружини відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,0579 гектарів кадастровий номер 3222487200:04:004:0334, що розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, Хотівська сільська рада, ОК «Садівницьке товариство «Керамік», цільове призначення земельної ділянки - ведення садівництва. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є він. Вищезгадана земельна ділянка була придбана відповідно до договору купівлі- продажу земельної ділянки від 12.04.2000 року № 3736. У передбаченому законом порядку він звернувся в Першу київську державну нотаріальну контору із відповідною заявою про видачу спадщини. Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Проте, державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори відмовив йому у звязку з ненаданням правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності на вказану земельну ділянку на імя померлої. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, за законом серія 6-222, виданого 29.05.2016 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було проведено державну реєстрацію права власності садового будинку за адресою : Київська обл., Києво-Святошинський р-н, Хотівська сільська рада, ОК «Садівницьке товариство «Керамік», вул. Садова 14, будинок 26. Також ним було замовлено, а Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» виготовлено технічний паспорт на вказаний садовий будинок. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.04.2000 року № 3736 вартість земельної ділянки становила - 3 347,00 грн. На даний час вартість вказаної земельної ділянки становить - 55 000 грн. Померла [PERSON] не завершила процедуру реєстрації права власності на спадкову земельну ділянку. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 403516 вбачається, що [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,0579 гектарів для ведення садівництва, що розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, Хотівська сільська рада, ОК «Садівницьке товариство «Керамік». Визнати за ним - [PERSON], [INFO] право власності на земельну ділянку площею 0,0579 гектарів кадастровий номер 3222487200:04:004:0334, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, Хотівська сільська рада, садове товариство «Керамік», цільове призначення земельної ділянки - ведення садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті його дружини [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, до суду направили заяви про слухання справи у їх відсутності, в яких просили заяву задовольнити. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ст. 131 Земельного кодексу України 2001 року передбачає, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. В п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» детально /розяснено, що «право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Постановою судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (справа № 6-2цс 15) встановлене наступне. На відміну від норми статті 30 ЗК Української PCP (1991 року), яка в імперативній формі передбачала автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду, частина перша статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення сторонами договору купівлі-продажу частини жилого будинку - 22 березня 2003 року) визначила, що при переході права власності на будівлю і споруду до набувача нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівля або споруда, може переходити на підставі цивільно- правових угод між власниками земельної ділянки і набувачем будівель або споруд (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо). Перехід права користування земельної ділянки при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, також визначається на підставі договору (частина друга статті 120 ЗК України). Разом з тим, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід враховувати наступне. Частина четверта статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Ч. 1 ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих же норм права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Як вбачається із матеріалів справи 29 жовтня 2007 року померла його дружина - [PERSON]. Після смерті його дружини відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,0579 гектарів кадастровий номер 3222487200:04:004:0334, що розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, Хотівська сільська рада, ОК «Садівницьке товариство «Керамік», цільове призначення земельної ділянки - ведення садівництва. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є він. Вищезгадана земельна ділянка була придбана відповідно до договору купівлі- продажу земельної ділянки від 12.04.2000 року № 3736. У передбаченому законом порядку він звернувся в Першу київську державну нотаріальну контору із відповідною заявою про видачу спадщини. Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Проте, державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори відмовив йому у звязку з ненаданням правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності на вказану земельну ділянку на імя померлої. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, за законом серія 6-222, виданого 29.05.2016 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було проведено державну реєстрацію права власності садового будинку за адресою : Київська обл., Києво-Святошинський р-н, Хотівська сільська рада, ОК «Садівницьке товариство «Керамік», вул. Садова 14, будинок 26. Також ним було замовлено, а Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» виготовлено технічний паспорт на вказаний садовий будинок. Померла [PERSON] не завершила процедуру реєстрації права власності на спадкову земельну ділянку. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 403516 вбачається, що [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,0579 гектарів для ведення садівництва, що розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, Хотівська сільська рада, ОК «Садівницьке товариство «Керамік». За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved