Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.11.2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що одруження виявилось невдалим через різні погляди на шлюб, сім`ю. За останні місяці відносини повністю зіпсувались, відповідач перестав приймати участь у веденні домашнього господарства, дбати про сімейний бюджет тощо. На теперішній час через стійкий конфлікт з чоловіком та його батьками вона вимушена разом з дітьми переїхати до своїми батьків. Представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 06.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 12 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Виконкомом Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (а.с.7) та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.8). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства між сторонами припинено. Питання щодо розподілу спільного майна та місце проживання дитини вирішенню у судовому порядку не потребує. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.109 та ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та дітей, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved