Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

У жовтні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на набуте у шлюбі майно. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивачка посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.04.1998 року. Під час подружнього життя, сторонами за спільні кошти було придбано домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказане домоволодіння зареєстровано на відповідача. Позивачка вважає, що вона як дружина має право на ? частину вказаного домоволодіння, набутого у шлюбі. З урахуванням викладеного, просила суд визнати за нею право власності на ? частини домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], загальною площею 327,7 кв.м., жилою площею 147,6 кв.м., що складається:А-2 - житловий будинок, В - гараж, Г - альтанка, Д - літня кухня, 1-12 - огорожі, І - мостіння, яке розташоване на земельній ділянці розміром 600 кв.м., відведеної на підставі рішення Індустріальної районної ради від 22.05.1998 року за № 186/2 та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, на його задоволенні наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08 квітня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 327,7 кв.м., жилою площею 147,6 кв.м., що складається: А-2 - житловий будинок, В - гараж, Г - альтанка, Д - літня кухня, 1-12 - огорожі, І - мостіння, яке розташоване на земельній ділянці розміром 600 кв.м., відведеної на підставі рішення Індустріальної районної ради від 22.05.19988 року за № 186/2. Вказане домоволодіння було придбано на спільній сімейні кошти і було оформлено на чоловіка позивачки - відповідача по справі - [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння від 18 липня 2003 року, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 18 липня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3561. На підставі вищезазначеного договору вказане домоволодіння було зареєстроване КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» і було видано витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, де власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зазначено - [PERSON] Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування та розпордяждення майном, що належитть їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домоволеністю між ними. Згідно з ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майно, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають присудженню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved