Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

У вересні 2019 року позивач пред`явила дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначила, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2002 року. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з жовтня 2014 року. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 лютого 2002 року Молодогвардійською міською радою, актовий запис № 16. Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 01 жовтня 2019 року було відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання. 24 жовтня 2019 року ухвалою суду було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, разом з позовом надіслала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи(а.с.10). Відповідач [PERSON] про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України та ст. 12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про причини неявки відомостей не надходило(а.с.20,23). За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 18 лютого 2002 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 16. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Молодогвардійською міською радою міста Краснодона 18 лютого 2002 року (а.с.6). Шлюб позивача з відповідачем не склався. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у жовтні 2014 року. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Молодогвардійської міської ради, м. Краснодона, Луганська область, Україна(а.с.7). Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved