Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради № 12 року від 16.01.2013 року «Про розподіл квартири [ADDRESS] житлово-комунальному підприємству по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району» однокімнатна квартира [ADDRESS] площею 18.7 кв.м розподілена ЖКПРЕЖФ Іллічівського району м. Маріуполя для надання монтажнику сантехсистем підприємства [PERSON] на склад родини - 1 особа та включено до числа службової житлової площі. [PERSON] зареєструвався у вказаній квартирі 19.02.2013 року, як квартиронаймач. Згідно копії особового рахунку [NUMBER] від 15.11.2017 року у квартирі з 05.12.1989 року зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] . З 2012 року останній у квартирі не проживає. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - Житлово-комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Згідно ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління обєктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, є підставою для визнання осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним. Рішенням Маріупольської міської ради № 12 року від 16.01.2013 року «Про розподіл квартири [ADDRESS] житлово-комунальному підприємству по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району» однокімнатна квартира [ADDRESS] , житловою площею 18.7 кв .м розподілена ЖКПРЕЖФ Іллічівського району м. Маріуполя для надання монтажнику сантехсистем підприємства [PERSON] на склад родини - 1 особа та включено до числа службової житлової площі. Згідно відомостей, наданих Житлово-комунальним підприємством «Керуюча компанія «Кальміуська», згідно до особистого рахунку № [NUMBER] та відомостей відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 14.12.2017 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO]. Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 17 квітня 2018 року, складеного комісією у складі: начальника відділу обліку та приватизації житлового фонду департаменту міського майна міської ради Малюги Д .О., головного спеціаліста відділу приватизації комунального майна департаменту міського майна Романюк М.В, у присутності сусідів встановлено, що квартиру [ADDRESS] було надано [PERSON] , як службове житло, він зробив ремонт у квартирі, у 2014 році відбулася пожежа, будинок згорів. В квартирі зареєстрований [PERSON] , однак не проживає з 2012 року. За вимогами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2012 року, тобто понад шість років, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн., тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказану суму судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved