Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивачка просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів, яка утворилась за період з липня 2007 року по жовтень 2013 року включно в сумі 24694,43 грн., а також стягнути пеню, яка утворилась внаслідок прострочення відповідачем сплати аліментів за період з січня 2013 року по жовтень 2013 року, у розмірі 9656,26 грн., мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів , присуджених за рішеннями Артемівського районного суду м.Луганська на утримання їх спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO] і сина - [PERSON], [INFO], і прострочення виникло з вини відповідача. Відповідач і третя особа до суду не з'явились, заперечень проти позову не представили, були повідомлені належним чином. Судом ухвалено слухати справу у відсутності відповідача заочно, згідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи у їх сукупності, приходить до наступного: Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] Рішенням Артемівського районного суду м.Луганська від 08 листопада 2007 року з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] і сина - [PERSON], [INFO] стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 липня 2007 року і до повноліття дітей. Рішенням Артемівського районного суду м.Луганська від 15 липня 2013 р., змінено розмір аліментів, з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26 квітня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. З даних довідки Артемівського ВДВС Луганського МУЮ № 13430/07-48/18 від 11.12.2013 р. [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] і сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 19 474,93 грн. станом на 25.04.2013 року, за виконавчим листом № 2-3314 від 13.11.2007 р. Згідно довідки Артемівського ВДВС Луганського МУЮ № 13414/07-48/18 від 11.12.2013 р. у відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 5219,50 грн. станом на 01.11.2013 року, за виконавчим листом № 2/434/2515/13 від 22.07.2013 р. Частиною 3 статті 194 СК України передбачено, що заборгованість з аліментів, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Ст. 187 СК України передбачає стягнення аліментів за заявою платника аліментів; в даному ж випадку мова йдеться про стягнення аліментів за рішенням суду, до того ж дане рішення суду було пред'явлено до виконання до ВДВС у встановленому законом порядку. Тому положення ч.3 ст.187 СКУ, яка передбачає стягнення заборгованості з аліментів за рішенням суду - в даному випадку не застосовуються, оскільки регулюють інші правовідносини. Згідно ст. 197 СК України у певних випадках за заявою платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами, звільнити повністю або частково від сплати заборгованості. Інших положень щодо цього сімейне законодавство не передбачає. На даний час є чинне рішення суду, яким стягнуто аліменти - які є періодичним платежем, визначеним на певний строк. За даним рішенням видано виконавчий документ, який знаходиться на виконанні, тобто рішення виконується і підлягає виконанню, в тому числі дане рішення і даний виконавчий документ підлягає виконанню і в частині стягнення аліментів за вказаний позивачем період, за який виникла заборгованість. Закон не передбачає стягнення заборгованості, виниклої за виконавчим листом про стягнення аліментів, - за новим рішенням суду, що було б фактично додатковим стягненням. Заборгованість, що виникла у боржника по сплаті призначених судом аліментів, підлягає стягненню в порядку, визначеному законом України «Про виконавче провадження», і для такого стягнення не передбачено звернення до суду з позовом, що потягне у разі його задоволення видачу ще одного виконавчого документу. Позивач, заявляючи вказані позовні вимоги , посилався на ст.195,196 СКУ, які не передбачають стягнення у судовому порядку, шляхом винесення рішення, заборгованості з аліментів, призначених судовим рішенням. Тому, не оспорюючи сам факт наявності заборгованості у платника аліментів, суд не вбачає законних підстав для стягнення такої заборгованості за рішенням суду, і для задоволення позову в даній частині. Право стягувача аліментів на отримання аліментів, і в тому числі вказаної заборгованості, не порушено. В цій частині у позові слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], яка утворилась за період з січня 2013 року по жовтень 2013 року включно, то суд робить такі висновки: Відповідно до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Стаття 197 СКУ передбачає підстави для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості з аліментів, а також підстави для розстрочення або відстрочення сплати такої заборгованості, зокрема ч.3 даної статті передбачає, що такою підставою є непред'явлення стягувачем без поважних причин виконавчого документу до виконання. В даному випадку, виходячи з наданих доказів, суд дійшов висновку, що дійсно платник аліментів допустив суттєве прострочення в платежах аліментів. Неустойка, передбачена ст.196 СК України, є видом забезпечення виконання грошового зобов'язання, передбаченим законом, тому в даному випадку не вимагається укладення між сторонами договору щодо даного виду забезпечення. Виходячи з загальних положень цивільного законодавства, що регулюють даний вид зобов'язань (неустойку), на стягувача закон не покладає обов'язку по доказуванню наявності у платника вини в простроченні платежу; в даному випадку закон саме на платника (боржника у грошовому зобов'язанні) покладає обов'язок по доказуванню відсутності його вини у простроченні грошового зобов'язання. Відповідачем не доведена відсутність його вини, і наявність поважних причин, які потягли виникнення заборгованості і які б були об'єктивною перешкодою йому у виплаті аліментів. Разом з тим, визначаючи період, у якому виникло прострочення саме з вини платника аліментів, суд дійшов таких висновків: Закон передбачає обчислення розміру аліментів і їх виплату із отриманих доходів по факту їх отримання; враховуючи загальні положення виплати зарплати за минулий місяць у наступному, і враховуючи відсутність конкретних даних про отримання платником доходів щомісячно, а також з метою спрощення порядку визначення строку прострочення і алгоритму нарахування пені, суд виходить з того, що аліменти за минулий місяць платник повинен був сплачувати у наступному місяці, і прострочення платежу аліментів виникало у нього після закінчення наступного календарного місяця. Таким чином, виниклу на січень 2013 р. заборгованість з аліментів відповідач повинен був сплатити протягом лютого 2013р., аліменти за лютий 2013р. також повинен був сплатити протягом березня 2013 р., тобто не пізніше 30 числа наступного за нарахуванням місяця. У подальшому відповідач повинен був сплачувати аліменти щомісячно у визначеному розмірі 1 / 4 частки доходів, отриманих у минулому місяці, за який аліменти нараховані, і прострочення виникало з 1 числа місяця, наступного за місяцем виплати аліментів. Враховуючи дату звернення позивача до суду з позовом і період, за який позивачка просить стягнути пеню, а також розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог - згідно ст.10,11 ЦПКУ, суд обчислює пеню станом на 01.11.2013р., як того просить позивачка. Згідно даних довідки Артемівського ВДВС Луганського МУЮ № 13430/07-48/18 від 11.12.2013 р., відповідач періодично здійснював платежі по аліментам на утримання дитини, в окремих місяцях мала місце сплата відповідачем суми більшої, ніж сума нарахованих до сплати аліментів. В такому разі сума, що перевищує нараховану суму аліментів за поточнийц місяць, має бути зарахована на погашення заборгованості за хронологією її виникнення, так за період з 01.01.2013 р. по 01.11.2013 р. сплачено: у березні 2013 р. сплачено 900 грн., нараховано до сплати 363,00 грн., сума переплати становить 537 грн. (900 грн. - 363 грн. = 537 грн.), сума переплати зараховується в рахунок погашення заборгованості за січень 2013 р. і частково за лютий 2013 року, у січні 2013 р. нараховано 363,00 грн., переплата за березень 2013 р. - 537,00 грн., зараховується 363,00 грн., за лютий 2013 року нараховано 363,00 грн., залишок переплати за березень 2013 р. складає - 174,00 грн. (537 грн. - 363 грн.), зараховується 174,00 грн. Між тим, суд не погоджується із запропонованою позивачем методикою нарахування пені і вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а пеня підлягає стягненню, виходячи з розрахунків, які ґрунтуються на даних довідок Артемівського ВДВС Луганського МУЮ № № 13430/07-48/18 і 13414/07-48/18 від 11.12.2013 р., і з урахуванням розміру несплачених аліментів по кожному з цих періодичних (щомісячних) платежів, з строку, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, з періоду прострочення, виходячи з суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником свого обов'язку щодо сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів , з подальшим визначенням загальної суми пені (згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.09.2013р. у справі №6-81цс13). Суд приймає до уваги нараховані до сплати аліменти згідно наданої довідки, визначаючи, що простроченою є лише несплачена частина нарахованих аліментів. Оскільки позовних вимог про стягнення пені за період після жовтня 2013р. позивачем не заявлено і не збільшено суму позову в цій частині під час розгляду справи у суді, то суд не вирішує питання про наявність або відсутність підстав для нарахування пені на прострочені аліменти у період після жовтня 2013р. Таким чином, підлягає стягненню пеня, нарахована у такий спосіб: за січень 2013 року: борг 0 грн.; неустойка 0 грн. за лютий 2013 року: борг 189,00 грн., неустойка (189,00 грн. х 1% = 1,89 грн.); 1,89 грн. х 214 днів (прострочення рахується з 01.04.2013 р. по 01.11.2013 р.) = 404,46 грн.; за березень: нараховано 363,00 грн., сплачено 900,00 грн., борг 0 грн., неустойка 0 грн. за квітень 2013 року: нараховано за 25 днів - 302,50 грн. (згідно довідки Артемівського ВДВС Луганського МУЮ № 13430/07-48/18 від 11.12.2013 р.) + 137,00 грн. (згідно довідки Артемівського ВДВС Луганського МУЮ № 13414/07-48/18 від 11.12.2013 р.), сплачено 100,00 грн., борг 339,50 грн. ((302,50 грн. + 137,00 грн.) - 100,00 грн. = 339,50 грн.), неустойка (339,50 грн. х 1%= 3,39 грн.), 3,39 грн. х 153 дня (з 01.06.2013 р. по 01.11.2013 р.) = 518,67 грн.; за травень 2013 року: нараховано 829,00 грн., сплачено 0 грн., борг 829,00 грн., неустойка (829,00 грн. х 1% = 8,29 грн.); 8,29 грн. х 123 дня (з 01.07.2013 р. по 01.11.2013 р.) = 1019,67 грн.; за червень 2013 року: нараховано 848,00 грн., сплачено 0 грн., борг 848,00 грн., неустойка (848,00 грн. х 1% = 8,48 грн.); 8,48 грн. х 92 дня (з 01.08.2013 р. по 01.11.2013 р.) = 780,16 грн.; за липень 2013 року: нараховано 874,00 грн., сплачено 0 грн., борг 874,00 грн., неустойка (874,00 грн. х 1% = 8,74 грн.); 8,74 грн. х 61 день (з 01.09.2013 р. по 01.11.2013 р.) = 533,14 грн.; за серпень 2013 року: нараховано 851,50 грн., сплачено 0 грн., борг 851,50 грн., неустойка (851,50 грн. х 1% = 8,51 грн.); 8,51 грн. х 31 день (з 01.10.2013 р. по 01.11.2013 р.) = 263,81 грн. Щодо аліментів, нарахованих за вересень 2013 року (борг 836,00 грн.) то станом на час звернення позивачки з позовом до суду (19.12.2013 року), то відповідач мав би сплатити нараховану суму аліментів за вересень 2013 р. протягом жовтня 2013 р., прострочена заборгованість виникла у листопаді 2013 року, тому сума неустойки за вересень 2013 року буде становити 409,64грн., виходячи з наступного розрахунку: борг 836 грн., неустойка (836,00 грн. х 1% = 8,36 грн.) 8,36 грн. х 49 днів (з 01.11.2013 року по 19.12.2013 р.)= 409,64 грн. Таким чином загальний розмір нарахованої пені становить 3929, 55 грн. Щодо аліментів, нарахованих за жовтень 2013 року (борг 844 грн.), то станом на час звернення позивачки з позовом до суду, у платника аліментів ще не виникло прострочення, враховуючи строки виплати аліментів, передбачені законом. Підстав для стягнення пені у більшому, вказаному позивачем, розмірі, суд не вбачає. Суд, виходячи з поданих документів, конкретних обставин справи , майнового і сімейного стану відповідача не вбачає підстав для застосування ч.2 ст.196 СК України щодо зменшення розміру нарахованої неустойки. Враховуючи часткове задоволення позову, враховуючи пропорційно ту частину, в якій позов задоволено, частковому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем судовий збір . Підлягає відшкодуванню 1% від суми задоволених позовних вимог, тобто 39,49 грн. На підставі ст. 10,11,60,84,88, 212-215 ЦПК України,

Outcome: partial