Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся? до суду із даним позово?м, у якому просив визнати за ним право приватної власності на самочинно збудований садовий будинок, який складається з цокольного та першого поверхів, мансарди та вбиральні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунту?вання своїх вимог позивач посилався на? те, що він є власником земельної ділянки площею 0,060 га, цільове призначення для садівництва, яка розташована на території Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області в СТ «Тепличник», що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 052676 виданого 02 листопада 2000 року. У 2002 році на зазначеній земельній ділянці він самочинно збудував садовий будинок загальною площею 118,6 м2, при будівництві якого були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, скарг на порушення прав інших осіб цим будівництвом не надходило. Після отримання технічного паспорту на жилий будинок, він 08 січня 2013 року направив на адресу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області (далі - Інспекція ДАБК) заяву про прийняття в експлуатацію даного житлового будинку за формою, встановленою Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт (далі - Порядок). Листом № 7/10-44/2101/03 від 21 січня 2013 року Інспекція ДАБК повернула йому подану ним заяву з документами, відмовивши у їх розгляді з формальних підстав. 11 березня 2013 року, виконавши вимоги Інспекції ДАБК, він повторно звернувся із заявою про прийняття в експлуатацію об'єкту. Листом від 19 березня 2013 року Інспекція ДАБК повідомила його про неможливість розгляду його заяви у зв'язку із змінами внесеними до Порядку. 27 березня 2013 року головним державним інспектором Інспекційного відділу у Східному регіоні Інспекційного управління № 2 Корчевою Н.І. складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в якому вказано, що він - [PERSON] в порушення вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на земельній ділянці, що розташована за адресою: [ADDRESS], самочинно, без документа що посвідчує право на виконання будівельних робіт збудовано садовий будинок розміром 7,90 х 6,35м., вбиральню, колонку, огорожу, а 29 березня 2013 року складено припис № С-2903/1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Постановою № А-0804/1 від 08 квітня 2013 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн., який був сплачений ним 19 квітня 2013 року, що підтверджується квитанцією №к 21/J/67. 29 квітня 2013 року набрав чинності «Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95. 21 червня 2013 року у відповідності до цього Порядку він знову звернувся до ІДАБК із заявою про прийняття в експлуатацію самочинного будівництва, але листом від 05 липня 2013 року отримав відмову, яку було мотивовано тим, що для прийняття об'єкта в експлуатацію необхідно забезпечити здійснення технічного обстеження об'єкта на предмет його відповідності вимогам надійності та безпечної експлуатації та надати технічний паспорт об'єкта, виготовлений після 29 квітня 2013 року. 21 серпня 2013 року на спірний будинок КП Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» був виготовлений новий технічний паспорт. 05 вересня 2013 року він в черговий раз звернувся до ІДАБК із заявою про прийняття в експлуатацію об'єкта, але листом № 7/10-34/1809/03 від 18 вересня 2013 року йому знову було відмовлено у зв'язку із тим, що копія технічного паспорту не відповідає Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна та місцезнаходження об'єкта будівництва не узгоджується з місцезнаходженням об'єкта будівництва зазначеним в документі, що посвідчує права власності (користування) земельною ділянкою. Враховуючи викладене, вважає, що неодноразово вчиняв дії спрямовані на досудове врегулювання спору, але отримував від Інспекції ДАБК безпідставні відмови, тому змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача: [PERSON] у судовому засіданні позовні вимо?ги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному вище і змісту позовної з?аяви, просив позов задовольнити. Відповідач: Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області до суду не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та визнання позову. Представник третьої особи: Інспекції ДАБК - Сосюк Я.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом вста?новлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,060 га, яка розташована на території Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області в СТ «Тепличник», цільове призначення для садівництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 052676 виданого 02 листопада 2000 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області. Також у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на цій же земельній ділянці без проектної та дозвільної документації збудував у 2002 році садовий будинок по [ADDRESS], який на теперішній час експлуатує. Із довідки КП КОР «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» № ф-70907301 від 13 грудня 2012 року, вбачається, що у [ADDRESS] садовий будинок загальною площею 118,6 м2, житловою площею 60,6 м2 з господарськими будівлями і спорудами у 2002 році збудований самочинно. У технічному паспорті на садовий будинок [ADDRESS], виготовленого 21 серпня 2013 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» на ім'я [PERSON] зазначено, що спірний садовий будинок побудований самовільно у 2002 році. Із листа від 19 березня 2013 року за № 7/10/1903/03 вбачається, що Інспекція ДАБК повідомила [PERSON] про неможливість розгляду його заяви від 11 березня 2013 року про прийняття в експлуатацію об'єкту у зв'язку із змінами внесеними до «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт». Листом від 05 липня 2013 року за № 7/10-37/0507/03 [PERSON] отримав відмову у прийнятті його декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яку Інспекція ДАБК мотивувала тим, що для прийняття спірного об'єкта в експлуатацію необхідно забезпечити здійснення технічного обстеження об'єкта на предмет його відповідності вимогам надійності і безпечної експлуатації, а також роз'яснила йому, що для прийняття об'єкта в експлуатацію необхідно надати Інспекції технічний паспорт об'єкта, виготовлений після 29 квітня 2013 року. У листі № 7/10-34/1809/03 від 18 вересня 2013 року Інспекція ДАБК повідомила [PERSON], що декларацію про готовність об'єкта до експлуатації повернула йому у зв'язку із тим, що: у п. 2 декларації, зазначене місцезнаходження об'єкта будівництва не узгоджується з місцезнаходженням об'єкта будівництва зазначеним в документі, що посвідчує права власності (користування) земельною ділянкою; - подана копія технічного паспорту не відповідає Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна; - подані в п.2 декларації дані щодо поверховості об'єкта будівництва не узгоджуються з інформацією зазначеною в технічному паспорті; - в п. 6 декларації відсутня інформація про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта. Із акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил складеного 27 березня 2013 року головним державним інспектором Інспекційного відділу у Східному регіоні Інспекційного управління № 2 Корчевою Н.І. у присутності позивача [PERSON], вбачається, що в результаті проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил встановлено, що на будівництві садового будинку по [ADDRESS], на земельній ділянці право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 052676 від 02 листопада 2000 року, забудовником у 2002 році самочинно, без документа що посвідчує право на виконання будівельних робіт збудовано садовий будинок розміром 7,90 х 6,35 м, вбиральню, колонку, огорожу. Зазначені дії порушують ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки відсутній дозвіл на виконання будівельних робіт. 29 березня 2013 року цим же головним державним інспектором складено припис № С-2903/1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно якого [PERSON] видано припис про те, що за результатами позапланової перевірки від 10 січня 2013 року, проведеної на будівництві садового будинку по [ADDRESS], виявлено порушення: на земельній ділянці право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 052676 від 02 листопада 2000 року, забудовником у 2002 році самочинно, без документа що посвідчує право на виконання будівельних робіт збудовано садовий будинок розміром 7,90 х 6,35 м, вбиральню, колонку, огорожу чим порушив вимоги ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності». Також у цьому ж приписі [PERSON] було запропоновано усунути зазначені порушення до 31 червня 2013 року. Постановою № А-0804/1 по справі про адміністративне правопорушення від 08 квітня 2013 року винесену першим заступником начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області Неборським Є.А., за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 96, ст. 97 КУпАП притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності та покладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. Із квитанції № k21/J/67 від 19 квітня 2013 року вбачається, що [PERSON] сплатив накладений на нього адміністративний штраф у розмірі 170 грн. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є дружиною позивача [PERSON] та зазначила, що будівництво спірного будинку було завершено у 2002 році. Цей будинок ними було збудовано без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт і тому її чоловік [PERSON] звертався до Інспекції ДАБК із питанням узаконення самочинного будівництва але йому було відмовлено у прийнятті його до експлуатації. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. За змістом положень ч. 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад (або відповідних виконавчих органів у разі делегування їм таких повноважень) Крім того, необхідним є також дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших об'єктів, розширення і технічного переоснащення, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності «№ 3038 - VІ від 17 лютого 2011 року передбачено, що прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і заяви про прийняття в експлуатацію яких подаються до 31 грудня 2012 року здійснюється безоплатно інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об'єкт, протягом 30 днів з дня подання заяви. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19 березня 2013 року затверджений Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них,громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж (далі - Порядок), який встановлює процедуру та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності (далі - об'єкти), збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, що додаються. У п. п. 3.2, 3.10 цього ж Порядку передбачено, що замовник або його уповноважена особа подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції за місцезнаходженням об'єкта заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, до якої додаються: два примірники заповненої декларації; звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта з висновком про їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації (крім індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, прибудов до них загальною площею до 300 м2 включно, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них загальною площею 100 м2 включно); засвідчені в установленому порядку копії: документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою., на якій розміщено об'єкт; технічного паспорта, виданого бюро технічної інвентаризації. Заява про прийняття в експлуатацію об'єкта посвідчується також співвласниками земельної ділянки та зазначеного об'єкта (у разі їх наявності). Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 9 постанови № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України № 2780-ХП спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства Відповідно до ст. 26 Закону України «Про основу містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення, оскільки позивачем в силу ст. ст. 58, 59 ЦПК України належних та допустимих доказів у суді не надано і судом не здобуто про те, що Інспекція ДАБК у Київській області, відділ містобудування і архітектури, відділ державного пожежного нагляду, екологічна інспекція та санепідемстанція засвідчили додержання ним архітектурних, будівельних, протипожежних, санітарних, екологічних норм і правил при здійсненні спірного самочинного садового будинку. Посилання позивача [PERSON] на те, що згідно висновку техніка з інвентаризації нерухомості при виготовленні технічного паспорта на спірний садовий будинок, технічний стан цього будинку добрий, а також те, що будь-яких скарг до органів самоврядування з приводу порушення ним будівельних норм при будівництві садового будинку не надходило не можуть бути достатнім доказом для задоволення позову. Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Одночасно суд не може обійти поза увагою визнання відповідачем пред'явлених до нього позовних вимог та подачу про це письмової заяви. Визнання відповідачем позову свідчить про відсутність спору між сторонами щодо визнання права власності та відсутність в той же час підстав для розгляду даної справи у суді, оскільки в силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді даної справи по суті судом не встановлено законних підстав для прийняття такого визнання, оскільки це суперечить закону. На підста?ві викладеного та

Outcome: dismissed