Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У грудні 2014 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги у січні 2015 р., просить стягнути з відповідача, яка мешкає в квартирі [ADDRESS], заборгованість по оплаті за постачання теплової енергії за період з 01.01.2011 р. до 01.12.2013 р. у сумі 1376,74 грн.. Судовим наказом від 28.03.2014 року з відповідача було стягнуто, в тому числі зазначену заборгованість, але за заявою відповідача судовий наказ було скасовано. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надала заяву про визнання уточненого позову та розгляд справи у її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи докази: довідку про мешканців та власників квартири; розрахунок заборгованості за період: 01.201112.2013; копії: ухвали від 26.06.2014 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу; акту звірки за особовим рахунком № [NUMBER]; акту допуску до експлуатації квартирного лічильника гарячої води; акту звірки за період 01.2011-11.2013; розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] (а.с. 3, 4, 5, 10, 19, 20, 38), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач проживаючи в квартирі, що перебуває в її приватній власності, а саме [ADDRESS] зобовязана своєчасно, тобто щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, вносити плату за надану послугу постачання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання населенню, що передбачено ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Тобто між сторонами виникли та існують відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» фактичні договірні відносини по наданню комунальних послуг з теплопостачання, і вони, згідно до ст. ст. 20, 21 вказаного Закону, набули відповідно права і обовязки споживача та виконавця. Відповідач свої зобовязання, як споживач виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим має заборгованість за надані послуги, за період з 01.01.2011 р. до 01.12.2013 р. у сумі 1376,74 грн.. Тобто відповідачем, яка отримала комунальні послуги, порушено обовязок з оплати послуг, що відповідно є порушенням з його сторони п. 5 ч. 3 ст. 20, ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа звільняється від відповідальності за невиконання зобовязань лише, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем докази, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України та свідчать про невиконання відповідачем свого обовязку споживача з оплати отриманих комунальних послуг у місячний строк з часу нарахування плати за них позивачем і наявність в цьому вини відповідача та порушення таким чином права позивача на отримання оплати в грошовому еквіваленті за надану послугу, а тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 1376,74 грн.. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявлені позову та заяви про видачу судового наказу 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, ст. 614 ЦК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved