Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Аксеос», в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму гарантійного внеску у подвійному розмірі, а саме 464 070 грн. 00 коп. Також позивач у судовому засіданні 27.05.2015 збільшив позовні вимоги, відповідно до чого просив суд також стягнути з відповідачів сплачену ним суму судового збору у розмірі 3 654 грн. та витрати у розмірі 630 грн., пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача [PERSON] Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання за договором доручення № 1 від 16.11.2014, а саме п. 1.1 договору, у зв'язку із чим відповідно до положень п. 3.5 договору доручення повинен відшкодувати подвійний розмір гарантійного внеску. Свої договірні зобов'язання відповідач [PERSON] не виконав, після сплину строку, визначеного у договорі, оформлення договору іпотеки/позики так і не відбулось. 25.11.2014 позивач звернувся до відповідача [PERSON] з письмовою вимогою про повернення суми гарантійного внеску, яка залишилась без задоволення. При цьому, обґрунтовуючи вимоги щодо солідарного стягнення суми гарантійного внеску з [PERSON] та ТОВ «Аксеос», позивач зазначає, що поручителем за виконання [PERSON] своїх договірних зобов'язань виступило ТОВ «Аксеос», про що видало гарантійний лист від 04.11.2014, у зв'язку із чим, в силу положень ст. ст.553, 554 ЦК України останні мають відповідати перед ним солідарно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з врахуванням збільшених ним позовних вимог, просив задовольнити з викладених підстав. Відповідачі у призначене судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи. Зі згоди позивача суд визнав за можливе проведення заочного розгляду справи, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів про права та обов'язки сторін. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 16.11.2014 між громадянином України [PERSON], за договором довіритель, та громадянином України [PERSON], за договором повірений, був укладений договір доручення № 1, за умов якого сторони погодили, що повірений протягом дії договору в рамках п. 1.1 договору здійснюють наступні юридичні дії: п.п. 1.1.1 повірений проводить пошук інвестора щодо видачі кредиту на суму у еквіваленті 550 000 дол. США під заставу (документи щодо застави майна додаються); п.п. 1.1.2 повірений забезпечує нотаріальне оформлення договору іпотеки/позики між інвестором та отримувачем кредиту, строком на шість місяців з виплатою трьох відсотків від суми кредиту за кожен місяць не пізніше19 числа кожного місяця. Вказаний договір іпотеки та позики має бути оформлений не пізніше 20:00 18 листопада 2014 року. Сторони погодили, що повірений зобов'язаний виконати дане йому доручення особисто та згідно з вказівками довірителя (п. 2.1 договору); до 18-го числа листопада 2014 року подати довірителю звіт з наданням копій усіх підтверджувальних документів по виконанню доручення за договором (п.п. 2.1.3 договору). Також сторони визначили, що гарантією виконання чинного договору є гарантійна сума в еквіваленті 15 500 дол. США, що була передана довірителем повіреному під час підписання чинного договору згідно розписки на суму в еквіваленті 15 500 дол. США, копія якої додається (п. 3.4 договору). В свою чергу, у разі невиконання повіреним п. 1.1 чинного договору та не досягнення результатів договору, що викладені у п.п. 1.1.1. - 1.1.4. повірений не пізніше 17:00 місцевого часу 18 листопада 2014 року відшкодовує подвійний розмір гарантійної суми, що зазначена в п. 3.4 чинного договору - еквівалент 31 000 доларів США (п. 3.5 договору). Пунктом 4.1 договору визначено, що за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Даний договір підписаний договірними сторонами: від імені довірителя - [PERSON] із зазначенням ІПН, паспортних даних та від імені повіреного - [PERSON], із зазначенням паспортних даних (а.с. 4). Також матеріали справи містять розписку, видану [PERSON], про те, що він отримав 16 листопада 2014 року у присутності свідків від [PERSON] грошовий завдаток у розмірі 15 500 дол. США у гривневому еквіваленті в термін до 12:00 17 листопада 2014 р. у якості забезпечення виконання умов договору доручення № 1 від 16 листопада 2014 року (а.с. 5). На зворотній стороні даної розписки містяться підписи свідків, в присутності яких передавались дані грошові кошти, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні судом був оглянутий оригінал розписки, наданий позивачем. Також за заявою позивача у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що дійсно 16 листопада 2014 року в їх присутності [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 15 500 дол. США в забезпечення виконання договору доручення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] При цьому, [PERSON] представився як директор ТОВ «Аксеос», що дало їм підстави вважати, що останній діє від імені товариства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України закріплено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Так, відповідно до положень ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Згідно із ч. 1 ст. 1005 ЦК України повірений повинен виконати дане йому доручення особисто. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором доручення № 1 від 16.11.2014 не виконав, чим порушив взяті на себе договірні зобов'язання, передбачені п. 1.1, доказів протилежного матеріали справи не містять. На вимогу позивача повернути подвійний розмір гарантійної суми, що було передбачено сторонами у п. 3.5 договору доручення, не відреагував, грошові кошти у визначеному розмірі не повернув. За даних обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, пред'явлені позивачем до відповідача [PERSON], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідальність за невиконання договірних зобов'язань має нести виключно відповідач [PERSON], в той час, як вимоги, пред'явлені позивачем до ТОВ «Аксеос», задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, обґрунтовуючи вимоги щодо солідарного стягнення суми гарантійного внеску з [PERSON] та ТОВ «Аксеос», позивач зазначає, що поручителем за виконання [PERSON] своїх договірних зобов'язань виступило ТОВ «Аксеос», про що видало гарантійний лист від 04.11.2014, у зв'язку із чим, в силу положень ст. ст.553, 554 ЦК України останні мають відповідати перед ним солідарно. Однак, як встановлено судом, матеріалами справи (дослідженням умов договору доручення № 1 від 16.11.2014, розписки від 16.11.2014, гарантійного листа від 04.11.2014) не підтверджується факт того, що ТОВ «Аксеос» виступало поручителем за виконання [PERSON] своїх договірних зобов'язань. Дослідженням гарантійного листа від 04.11.2014 встановлено, що ТОВ «Аксеос» гарантувало [PERSON] видачу кредиту у розмірі 7 122 500,00 грн., що за курсом НБУ на дату даного листа складає 550 000,00 дол. США за умови розміщення [PERSON] в ТОВ «КК «Аксеос» депозиту у розмірі 50 000 дол. США. Даний гарантійний лист підписаний директором ТОВ «Аксеос» [PERSON] (а.с. 7). Водночас, будь-яких доказів того, що [PERSON] укладав договір доручення № 1 від 16.11.2014 як директор ТОВ «Аксеос» матеріали справи також не містять, в свою чергу, покази свідків [PERSON] та [PERSON] з приводу того, що [PERSON] укладав договір доручення як директор ТОВ «Аксеос», не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки суд оцінює докази у їх сукупності, в той час, як підписаний між сторонами договір доручення, написана [PERSON] розписка від 16.11.2014, свідчать про те, що договірні зобов'язання на себе брав [PERSON] як громадянин України, фізична особа, а не як директор ТОВ «Аксеос». Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654 грн. 00 коп., а також понесені позивачем та документально підтверджені витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача [PERSON], у розмірі 630 грн.

Outcome: partial