Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У жовтні 2014р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі- ПАТ «УСК «Гарант-Авто»), [PERSON], посилаючись на те, що 22.10.2013р. о 14год. 00хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Нісан», д/н [NUMBER], рухаючись по вул. Розумовського в м.Одесі, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай», д/н [NUMBER], що зупинився попереду, яким керувала [PERSON] Внаслідок ДТП, з вини відповідача, автомобіль «Хюндай», д/н [NUMBER], який належить позивачці на праві власності отримав механічні пошкодження. Вина [PERSON] підтверджується постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.12.2013р., відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Позивач зазначала, що цивільна правова відповідальність автомобіля «Нісан», д/н [NUMBER], на момент ДТП була застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто», у зв'язку із чим вона, 22.10.2013р., звернулась до страховика із повідомленням про настання страхового випадку, а 28.10.2013р. із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», д/н [NUMBER] була встановлена страховиком у розмірі 11527,20грн. на підставі розрахунку-фактури №С-00038047 від 23.10.2013р., який був офіційним дилером автомобілів «Хюндай» - ДП «Автотрейдінг-Одеса». Таким чином, відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було зобов'язане, у разі визнання події від 22.10.2013р. страховим випадком, здійснити [PERSON] виплату страхового відшкодування протягом 90 днів, тобто до 28.01.2014р. Однак, на момент складання позовної заяви, станом на 30.09.2014р., страхове відшкодування здійснено не було, тому виплата страхового відшкодування прострочена на 243 дні, за що законом передбачено стягнення пені. Стверджувала, що діями відповідача [PERSON] їй були спричинені не тільки матеріальна шкода, але і моральні страждання та нервові переживання. Крім того, для складання позовної заяви, позивачка була вимушена звернутися за правової допомогою до адвокатського об'єднання «Авто-юст», уклавши з ним угоду про надання правової допомоги, гонорар якого склав 3000,00грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на її користь вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», д/н [NUMBER] у розмірі 11527,20грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 1454,73грн., у відшкодування судових витрат за надання правової допомоги - 3000,00грн., стягнути з відповідач з [PERSON] 1000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також стягнути за відповідачів судовий збір в розмірі 243,60грн., сплачений при зверненні до суду із позовною заявою. Представник позивача, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки вважає, що не спричинив позивачці жодних душевних страждань. Крім того, суду пояснив, що після ДТП він сплатив [PERSON] 510,00грн., в якості відшкодування франшизи, що передбачена його полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засіданні не з'явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.73,79). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-1У) та розділом третім главою 82 книги п'ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 22.10.2013р. о 14год. 00хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Нісан», д/н [NUMBER], рухаючись по вул. Розумовського в м.Одесі, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай», д/н [NUMBER], що зупинився попереду, яким керувала [PERSON] Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Хюндай» реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.14). В результаті ДТП автомобіль «Хюндай», д/н [NUMBER], який належить позивачці на праві власності, отримав механічні пошкодження. Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України (далі-Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Вина [PERSON] підтверджується постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.12.2013р., відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.12). Згідно з висновком розрахунком-фактурою №С-0003847 від 23.10.2014р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Хюндай», д/н [NUMBER] становить 11527,20 грн. Судом встановлено що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Нісан» д/н [NUMBER] була застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3854633 від 07.07.2013р. (а.с.30). Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3854633 від 07.07.2013р. розмір франшизи складає 510 грн., які [PERSON] виплатив позивачці, яка в судовому засіданні підтвердила цей факт. Таким чином, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Хюндай», д/н [NUMBER] за мінусом франшизи становить 11017,20 грн. Згідно з ч.3 ст.1 Закону України №1961-1У потерпілі - це треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода. Відповідно до ст.3 Закону України №1961-1У обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 29 Закону України №1961-1У передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством... Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України № 1961 -1У у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 9 Закону №1961-1У встановлено, що розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення на його користь суми матеріальної шкоди в розмірі 11017,20грн. підлягають задоволенню. і вказані суми повинні бути стягнуті з відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто», оскільки страхова компанія зобов'язана їх відшкодовувати відповідно до вимог чинного законодавства. Пунктом 36.2 ст.36 Закону України №1961-1У передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Оскільки з моменту повідомлення ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про настання страхового випадку пройшло більш ніж 90 днів та страховик не виконав вимоги про виплату розміру страхового відшкодування, то з останнього належить стягнути пеню в розмірі 1390,36 грн., яка визначається відповідно до розрахунку: З 28.01.2014р. по 14.04.2014р. (76 днів), тобто 11017,80 х 0,00036 х 76 = 301,43грн. (де подвійна ставка НБУ становить 0,036%), з 15.04.2014р. по 16.07.2014р. (92 дні), тобто 11017,80 х 0,00052 х 92 = 527,06грн. (де подвійна ставка НБУ становить 0,052%) та з 17.07.2014р. по 30.09.2014р. (75 днів), тобто 11017,80 х 0,00068 х 75 = 561,87грн. (де подвійна ставка НБУ становить 0,0682%). Загалом, сума пені за 243 дні прострочення зобов'язання складає 301,43грн.+527,06грн.+561,87грн.=1390,36грн. Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] 1000,00грн. у якості відшкодування моральної шкоди, то дані вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187). Згідно з п.19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (п.5 ч.1 ст. 989 ЦК, п.5 ч.1 ст.991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися , чи є ця подія страховим випадком. Власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00грн. позивач послалась на те, що їй було завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням належного їй транспортного засобу. Пошкодження автомобіля спричинило їй нервові переживання. З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини осіб, які завдали моральну шкоду та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування їй моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Оскільки позивач має право на відшкодування моральної шкоди, то таке відшкодування відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З цих підстав, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що інтереси позивача по справі представляв адвокат [PERSON] на підставі ордеру та угоди від 30.09.2014р. (а.с.6,7). Відповідно до розрахунку суми гонорару від 30.09.2013р. та квитанції до прибуткового касового ордеру від 30.09.2014р. позивачка внесла в касу 3000,00 грн. за правову допомогу (а.с.8, 68). На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судовий збір у справі за вимогами майнового характеру складає 243,60грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягненню з ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Оскільки позивач за позовними вимогами в частині стягнення на його користь моральної шкоди не сплатив судовій збір в розмірі 243,60грн., то дана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial