Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання станом на 24.08.1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» на території України, а саме, у м. Запоріжжі. В обґрунтування заяви вказує, що він народився [INFO] в с. В-Колоб Советського району Дгестанської АРСР, де у 1989 році закінчив школу. У вересні 1990 року він приїхав до м. Запоріжжя і з цього часу постійно проживав у м. Запоріжжі, вступивши на підготовчі курси до навчального закладу Запорізький державний університет, у вересні 1991 року знявся з реєстраційного обліку в Дагестанській АРСР. 12.10.1999р. отримав паспорт громадянина України, 09.11.2017р. здав паспорт громадянина України до Дніпровського РВ у м. Запоріжжі УДМС в Запорізькій області для вклеювання фотокартки по досягненню 45 річного віку. Листом від 10.11.2017р. №2312/2780 його повідомили що відносно нього триває перевірка належності до громадянства України, при цьому повідомили, що для завершення перевірки йому необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання на території України на 24.08.1991р. З урахуванням викладеного, просить встановити факт його постійного проживання станом на 24.08.1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» на території України, а саме, у м. Запоріжжі. В судовому засіданні [PERSON], його представник заяву підтримали, просили її задовольнити з наведених вище підстав. Представник заінтересованої особи надав пояснення по суді заяви [PERSON], підтвердивши зазначені ним обставини, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Заслухавши заявника, та його представника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 12.10.1999 року [PERSON] видано паспорт громадянина України. По досягненню 45-річного віку [PERSON] 09.11.2017р. здав паспорт громадянина України до Дніпровського РВ у м. Запоріжжі УДМС в Запорізькій області для вклеювання фотокартки. Перевіркою законності підстав отримання [PERSON] паспорта громадянина України, а саме, факту належності особи до громадянства України на момент оформлення паспорта, Дніпровським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області встановлено, що громадянин [PERSON] з 18.11.1998р. проживає за адресою [ADDRESS], куди прибув з адреси: [ADDRESS]. Згідно картки прописки, за адресою: [ADDRESS], [PERSON] проживав з 05.10.1996 року по 07.07.1998р., куди прибув з адреси [ADDRESS], де був зареєстрований тимчасово з 05.09.1995р. по 05.09.1996р., прибув з адреси: [ADDRESS]. Проте, відповідно до поквартирного обліку за вказаною адресою, який ведеться з 1982 року, інших відміток про перебування за цією адресою [PERSON], ніж з 05.10.1996р. по 07.09.1998р., немає. Таким чином, у відповідності до ст.2 Закону України «Про громадянство України» належність [PERSON] до громадянства України документально не підтверджується. З наведених підстав [PERSON] рекомендовано для встановлення зазначеного юридичного факту звернутися до суду. Перевіряючи доводи заявника, що він з вересня 1990 року він переїхав до м. Запоріжжя і з того часу постійно проживає у м. Запоріжжі, судом встановлено наступне. Заявник [PERSON] народився [INFO] в с. В-Колоб Советського району Дгестанської АРСР. Згідно довідки спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з боротьби вільної і дзюдо від 11.12.2017р. №126, [PERSON], [INFO], займався у відділенні вільної боротьби в ВДСФ «Трудові резерви» з грудня 1990 року по 1995 рік під керівництвом тренера-викладача [PERSON], був членом збірної команди Запорізької області. Відповідно до грамоти Запорізької обласної ради [PERSON] 15-16.12.1990 року приймав участь у відкритій першості Запорізької облради з вільної боротьби. Згідно адресного листка вибуття [PERSON] знявся з реєстрації в Дагестанській АРСР 28.09.1991 року з метою виїзду до м. Запоріжжя на навчання. Доводи заявника, що він з вересня 1991 року по травень 1992 року навчався на підготовчих курсах Запорізького державного університету, підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому, у липні 1992 року заявник вступив до Запорізького державного університету, що підтверджується розпискою приймальної комісії від 15.07.1992р. З 04.03.1992 року [PERSON] був офіційно працевлаштований у м. Запоріжжі, що підтверджується записами у трудовій книжці заявника. Свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON] з 1990 року, з вересня 1991 року навчався разом з ним на підготовчих курсах в університеті, разом тренувалися у відділенні вільної боротьби «Трудові резерви». З того часу [PERSON] постійно проживає у м. Запоріжжі. Свідок [PERSON] пояснив, що з кінця 1990 року по 1993 рік займався із [PERSON] у клубі «Трудові резерви» у тренера [PERSON] [PERSON] навчався в університеті, проживав у Ленінському районі м. Запоріжжя, точну адресу назвати не може. Свідок [PERSON] пояснив, що з 1990 року знайомий з [PERSON], з того часу підтримує з ним стосунки. Заявник приїхав у м. Запоріжжя навчатися і займатися спортом. Проживав в Ленінському районі м. Запоріжжя, тренувався в клубі «Трудові резерви». З урахуванням викладеного, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» на території України у м. Запоріжжі, підтверджений належними і допустимими доказами. Відповідно до ч 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991р. (набрання чинності Законом України «Про громадянство України»). Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991р. або 13.11.1991р. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, вимоги заявника обґрунтовані, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991р. На підставі викладеного,

Outcome: approved