Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] пред`явив через суд позов до [PERSON] на предмет повернення позики в сумі 2800,00 доларів США за договором, укладеним 16 лютого 2019 року року на строк до 08 березня 2019 року, з підстав прострочення зобов`язання, оскільки на позасудові вимоги про погашення заборгованості відповідач не реагує. Також просив суд стягнути з відповідача судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування). З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 18 грудня 2019 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та з витребуванням за клопотанням представника позивача доказів. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених у позовній заяв підставі, а в подальшому просив суд розглядати справу у його відсутності. Про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача Негробова О [PERSON] . Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Судом встановлено, що 16 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 6500,00 доларів США на умовах повернення всієї суми коштів не пізніше 22 лютого 2019 року, який 22 лютого 2019 року продовжений за погодженням сторін до 08 березня 2019 року, що підтверджується письмовою розпискою від 22 лютого 2019 року, копія якої залучена до матеріалів справи (а.с.11). Згідно тексту вказаної розписки за умовами договору [PERSON] зобов`язався розрахуватися сумою 6500,00 доларів США за продаж автомобіля Міцубіші Паджеро, згідно домовленості строк повернення до 22 лютого 2019 року. Так, 02 серпня 2018 року [PERSON] на підставі посвідченої приватним нотаріусом Суховаровою Н.В. в реєстрі за №822 довіреності уповноважив [PERSON] з правом передоручення строком до 02 серпня 2021 року на експлуатацію, а також розпорядження від його, [PERSON] , імені автомобілем Mitsubishi Pajero, 3.0, Універсал-В, днз [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 19 квітня 2017 року (а.с.31). В свою чергу [PERSON] 18 серпня 2018 року уклав договір комісії з ФОП [PERSON] за умовами якого комісіонер зобов`язався вчинити правочин щодо продажу вказаного вище автомобіля (а.с.41). Згідно договору купівлі-продажу від 18 серпня 2018 року вказаний автомобіль придбав у комісіонера ФОП [PERSON] покупець [PERSON] (а.с.42-43). Після продажу вказаного автомобіля сторони 16 лютого 2019 року уклали договір позики на суму коштів, виручену за проданий автомобіль. За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Як встановлено судом 19 лютого 2019 року сторонами обумовлений строк повернення позики до 22 лютого 2019 року, проте 27 лютого 2019 року відповідач повернув частину коштів в розмірі 2700,00 доларів США та зобов`язався повернути решту коштів до 08 березня 2019 року, що підтверджується розпискою позивача (а.с.6) та що суд розцінює як погоджений сторонами угоди новий строк виконання зобов`язання. 01 березня 2019 року відповідач повернув ще 1000,00 доларів США, про що позивач склав розписку (а.с.6). За умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, за період з 27 лютого 2019 року по 01 березня 2019 року відповідач повернув 3700,00 доларів США, проте залишок в сумі 2800,00 доларів США відповідач в обумовлений договором позики строк до 08 березня 2019 року не повернув, прострочивши згідно ст. 612 ЦК України зобов`язання. Судом встановлено, що станом на день розгляду даної справи відповідач зобов`язання не виконав та решту суми позики не повернув, прострочивши таким чином перед позивачем виконання взятих на себе зобов`язань у сумі 2800,00 доларів США, у зв`язку з чим права позивача згідно зі ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням на його користь, в межах заявлених позовних вимог, основного боргу, який станом на 02 грудня 2019 року, складає 2800,00 доларів США, що за курсом НБУ встановленим 02 грудня 2019 року за 1 долар США 23,97 грн., еквівалентно 67122,37 грн. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених вимог позивача, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню оплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., фактичне понесення яких підтверджується договором про надання правничої (правової) допомоги від 23 жовтня 2019 року з адвокатом Негробовим О.В., ордером адвоката від 28 жовтня 2019 року, додатковою угодою №1 до договору про надання правничої (правової допомоги), актом приймання-передачі 28 лютого 2020 року виконаних робіт до договору про надання правничої (правової) допомоги від 23 жовтня 2019 року та квитанцією від 28 лютого 2020 року про оплату [PERSON] адвокату [PERSON] 4000,00 грн. (а.с.10, 12, 44, 45, 46).

Outcome: approved