Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У грудні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом у розмірі 252550 доларів США 28 центів; суму боргу по сплаті пені за кредитним договором у розмірі 122 грн 13 коп.; судовий збір у розмірі 8630 грн 30 коп., посилаючись на ті підстави, що 12.05.2005 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 35530 доларів США 00 центів, а Позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 12.05.2020 згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,50%. Так, додатковою угодою сторони домовились збільшити суму наданого кредиту на 26000 доларів США 00 центів. Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за даним кредитним договором від 12.05.2005 було укладено договір поруки між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, представником позивача було подано заяву про слухання справи без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 221). Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12.05.2005 між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26-4LI/05-2005К, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 35530 доларів США 00 центів (а.с. 5-11). 14.07.2006 між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитного договору №26-4LI/05-2005К від 15.05.2005, відповідно до якого було збільшено суму наданого кредиту на суму 26000 доларів США 00 центів (а.с. 19). Для забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за виконання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в даному кредитному договорі (а.с. 28-29). Як вбачається із розрахунків заборгованості станом на 09.12.2015 заборгованість відповідача [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 25250 дол. США 28 центів та пеня у розмірі 122 грн 13 коп. (а.с. 31-42). Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених у вказаних Договорах, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. Як убачається з позовної заяви, позивач просить стягнути заборгованість по відсотках в іноземній валюті - доларах США. Згідно умов кредитного договору валютою кредитування був долар США. Згідно п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»! від 30.03.2012 №5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої ст. 533 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 1 та 3 ст. 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Згідно ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Із розрахнку заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути з відповідачів пеню, що становить 122 грн 13 коп. Таким чином, з урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 8680 грн 30 коп.

Outcome: approved