overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 25.06.2014 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 36. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину Тетяну, [INFO], батьком якої є позивач. В шлюбі перебуває вперше. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місце проживання дитини немає. На примирення не згоден. В звязку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю підтримав позовні вимоги та просив слухати справу в його відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю визнала позовні вимоги та просила слухати справу в її відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ Зокрема, судом встановлено, 25.06.2014 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 36 (а.с.7).\~ Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину Тетяну, [INFO], батьком якої є позивач (а.с.8). Дитина проживає разом з відповідачкою. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сімю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ Дружина та чоловік \~зобовязані спільно піклуватися про \~побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї \~на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. \~ Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. \~Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість \~і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). \~ \~ \~ Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~ \~ За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 12 жовтня 2012 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. В даний час вони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] зроблений актовий запис № 1294. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. З 15 серпня 2015 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; оскільки почуття любові та поваги втрачено, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута, вона залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 14 вересня 2007 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння та більше року вони проживають окремо. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] зроблений актовий запис № 1547. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; оскільки почуття любові та поваги втрачено, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута, донька залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 вересня 2012 року він уклав шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя склалось невдало по причині різності характерів та поглядів на життя, необдуманого підходу до створення сімї. Між ними постійно виникали конфлікти. Шлюб існує формально. Примирення між ними виключається. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснив що 25 грудня 2015 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2012 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Подружні відносини склалися невдало по причині несумісності характерів, відмінності поглядів на життя. Сторони несерйозно підійшли до створення сімї. 25 грудня 2015 року між сторонами припинено шлюбно-сімейні відносини. Примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. Сторонам надавався строк для примирення. Примирення між ними не досягнуто. Дані обставини підтверджуються: поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №101083, виданим 14 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області; свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ №192537, виданим 12 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він 21 липня 2012 року уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя не склалося по причині несумісності їх характерів, відмінності у поглядах на життя, а також неможливості дійти єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем. Між ними постійно виникали конфлікти. Зусилля, які докладались позивачем для збереження сімї виявились марними. У звязку з чим протягом останніх двох років спільне проживання та шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб існує формально. Примирення між ними виключається. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя в них з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та взаємні обовязки. Вони стали чужими людьми. Пів року проживають окремо один від одного. Подальше життя та продовження шлюбу неможливе. На даний час донька [PERSON] проживає з позивачем. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої він підтримує заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу та просить розглянути справу у його відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявилась. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 74, 76, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 1920 (а.с. 3). Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Суд враховує зміст позовної заяви про те, що майже пів року [PERSON] та [PERSON] не підтримують жодних відносин і проживають окремо, спільного господарства не ведуть, та приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між подружжям суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказав, що відповідач його батько. В теперішній час він, позивач, досяг повноліття і навчається за контрактом за скороченою формою навчання, з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року, на 2-му курсі денного відділення електротехнічного факультету Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет». У зв*язку з цим, у теперішній час він потребує матеріальної підтримки з боку свого батька, відповідача по справі. Просить позов задовольнити, стягнувши з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача на час його навчання - по 30 червня 2018 року включно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, з 06 жовтня 2015 року. Представник позивача також пред*явлений підтримав та вважає, що з відповідача на користь позивача на час навчання необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з дня звернення з позовом до суду, з 06 жовтня 2015 року. Відповідач пред*явлений позов визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього на утримання сина до закінчення ним навчання аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, однак, з 09 грудня 2015 року. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України: «Якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв*язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов*язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу». У судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком позивача, який навчається за контрактом за скороченою формою навчання, з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року, на 2-му курсі денного відділення електротехнічного факультету Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет». Позивач у теперішній час потребує матеріальної підтримки з боку свого батька, відповідача по справі. Відповідач у змозі таку допомогу на утримання сина на час навчання надавати. У судовому засіданні було встановлено, що позивач з позовом до суду звернувся 06 жовтня 2015 року. Тому з цього часу відповідач і зобов*язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд вважає, що судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до позичальника [PERSON] та [PERSON] про стягнення 7 071 314 грн. 13 коп. заборгованості за договором позики від 25.04.2013 року. У квітні 2016 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 3,3840 га, яка розташована на території Обухівського району Григорівської сільської ради за кадастровим номером: [NUMBER], яка належить на праві власності [PERSON] Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За твердженням представника позивача з огляду на недобросовісність виконання відповідачами своїх зобов»язань та порушення строків оплати за нотаріально посвідченим договором позики, а також зловживання своїми процесуальними правами та свідоме зволікання і чинення перешкод для розгляду справи вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а тому захист інтересів позивача у даній справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову. Із долученого до матеріалів заяви витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,3840 га за кадастровим номером: [NUMBER], яка розташована на території Григорівської сільської ради, Обухівського району, Київської області. Таким чином, з огляду на позовні вимоги та наявні матеріали справи, суд вважає, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому суд приходить до висновку про необхідність накладення арешту в межах суми заявлених позовних вимог на належну [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,3840 га за кадастровим номером: [NUMBER], яка розташована на території Григорівської сільської ради, Обухівського району, Київської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

у грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сарівської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, вказуючи, що у березні 2015 року помер його батько [PERSON], після смерті батька залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,6404 га. В даний час позивач не може скористатися правом на спадщину в звязку з відсутністю правоустановчих документів, тому звернувся до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Треті особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] народився 6 вересня 1963 року в с.Біленченківка Гадяцького району, його батьком є [PERSON] Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,640 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 55438,68 грн. 2 березня 2015 року в с. Довгалівка Великобагачанського району [PERSON] помер. Згідно довідки Великобагачанської селищної ради на дату смерті [PERSON] проживав [INFO] разом з дружиною [PERSON], сином [PERSON], невісткою, онуками та правнуками. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], заяву про відмову від прийняття спадщини подала [PERSON] Приватним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,640 га у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну ділянку після смерті батька.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Соболівської сільської ради Теплицького району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті батька [PERSON], який помер 08 квітня 2014 року, відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Соболівської сільської ради та підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯА №100687. Він є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, інших спадкоємців, які б подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини немає. Згідно позовної заяви він не звернувся до нотаріальної контори в установлений законом термін у звязку з тим, що дізнався про смерть батька лише у жовтні 2015 року. На даний час він є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON], просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] до суду подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Соболівської сільської ради в суд надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без участі їхнього представника. Згідно ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті батька . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Соболівської сільської ради та підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯА №100687. Однак, позивачем не було подано протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки він дізнався про смерть батька лише у жовтні 2015 року, є інвалідом і рухатись без сторонньої допомоги не може, проживає в Вінницькому будинку-інтернаті геріатричного профілю з 2013 року. На даний час позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Спору про спадкування немає, спадщина не визнана відумерлою, відповідно до ч.1, 2 ст.1277 ЦК України. Позивач має право на її прийняття, а тому суд вважає, що строк прийняття спадщини пропущений з поважної причини і тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

у грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Біленченківської сільської ради Гадяцького району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що у травні 2004 року померла його мати [PERSON],після смерті матері залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки. Позивач не оформив спадщину в нотаріальній конторі в шестимісячний термін, в звязку з тим, що захворів та тривалий час перебував на лікуванні, тому звернувся до суду. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Сторони також направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що [PERSON] народився 29 січня 1936 року в с.Біленченківка Гадяцького району, його матірю є [PERSON] Згідно Державного акту на право власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,194 га. 18 листопада 2002 в с. Біленченківка Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належну їй земельну частку (пай) площею 3,194 га заповіла [PERSON] 16 травня 2004 року в м. Полтава [PERSON] померла. Згідно довідки КП житлово-експлуатаційної організації № 2 Полтавської міської ради на дату смерті, [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [INFO]. Згідно повідомлення державного нотаріуса після померлої [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Згідно довідки поліклінічного відділення Гадяцької ЦРЛ [PERSON] перебував на лікуванні з 13 листопада 2004 року по 20 листопада 2004 року з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини захворювання [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved