Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

У грудні 2017 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до фізичної особи [PERSON] , третя особа Житлово-будівельний кооператив «Юпітер» (далі - ЖБК «Юпітер») про стягнення 40 000 грн. завданої матеріальної шкоди. В обґрунтування позову посилались на Закон України «Про кооперацію», Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Закон України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 526, 629 ЦК України та вказували, що позивачі є власниками квартир у багатоквартирному будинку [ADDRESS] та побутовими споживачами житлово-комунальних послуг. Багатоквартирний будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі ЖБК «Юпітер», який здійснює експлуатацію, ремонт будинку та утримує прибудинкову територію за рахунок власних коштів на засадах самоокупності. До квітня 2017 року головою правління ЖБК «Юпітер» був [PERSON] - відповідач у справі. За твердженням позивачів [PERSON] , будучи нелегітимним головою правління самостійно визначив склад житлово-комунальних витрат які включалися до складу витрат на утримання будинку, прибудинкової території і розміру тарифу. Таким чином, позивачі вважають, що [PERSON] безпідставно сформовано заборгованість по житлово-комунальним витратам з метою протиправного, шахрайським шляхом заволодіння належними відповідачам грошовими коштами для подальшого їх привласнення і розпорядження на власний розсуд. Виставлений борг за житлово-комунальні послуги у розмірі 5 720 грн. - [PERSON] , 2 929 грн., 34 коп. - [PERSON] , [PERSON] останні не визнають. Натомість вказують, що станом на день подачі позову сплатили за житлово-комунальні послуги, які не надавались, у зв`язку із цим, просять стягнути безпосередньо з [PERSON] на їх користь 40 000 грн. безпідставно нарахованих платежів. Протокольною ухвалою Оболонського районного суду 04.04.2019 року відмовлено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у прийнятті в даній справі «уточнення позовних вимог» та повернуто позивачам з огляду на те, що за своєю природою вказані уточнення фактично були позовною заявою з новими вимогами до іншого відповідача з іншим обґрунтуванням. Таким чином, з огляду на подані заяви та клопотання сторін, в підготовчому судовому засіданні ухвалено розглядати позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в первісному вигляді з первісним складом осіб у визначеному позивачами статусі. Після відмови 30.09.2019 року у задоволенні клопотання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відвід судді Шевчука А.В. від розгляду даної справи, останні жодного разу не з`явилися в судові засідання. При цьому неодноразово подавали заяви як про розгляд справи за їх відсутності так і про відкладення конкретних судових засідань. У відповідності до ст. 205 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, більше того, коли від нього є заява про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, з огляду на зміст заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ЖБК «Юпітер» про розгляд справи за їх відсутності, систематичні неявки останніх в судові засідання, визначені строки розгляду справи, посилання [PERSON] та його представника на зловживання процесуальними правами позивачів та вимогу про завершення розгляду справи, суд вважає можливим розгляд справи ї її завершення за відсутності позивачів та представника третьої особи. Зі змісту заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що вони підтримують позов та просять здійснити розгляд справи на підставі наявних доказів. [PERSON] та його представник категорично заперечили проти позовних вимог, при цьому вказували, що між відповідачем як фізичною особою та позивачами, як власниками квартир у багатоквартирному будинку [ADDRESS] не існувало і не існує жодних правовідносин. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 року, при вирішенні судами справ про захист прав споживачів суди мають виходити насамперед із положень Закону України «Про захист прав споживачів» за яким споживачем права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють товари, надають послуги. За ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження виникнення та існування між позивачами та фізичною особою - [PERSON] відносин які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» та підтвердження надання житлово-комунальних послуг безпосередньо відповідачем. За ст. 2 Закону України «Про кооперацію » кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; У відповідності до ст. 16 Закону України «Про кооперацію» виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п`ять років. Майнова відповідальність кооперативу та його членів визначається ст. 27 Закону України «Про кооперацію» за якою кооператив відповідає за своїми зобов`язаннями всім належним йому майном. Порядок покриття завданих кооперативом збитків визначається його статутом. За ст. 1 Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Твердження позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що вони є власниками квартир багатоквартирного будинку [ADDRESS] , є членами ЖБК «Юпітер», отримали неякісні житлово-комунальні послуги і в цьому винуватий [PERSON] , як фізична особа, не підтверджено жодними доказами у справі. Посилаючись у позові на ст.ст. 526, 629 ЦК України і зазначаючи про обов`язковість виконання договорів їх сторонами, позивачами не надано підтвердження існування будь-яких договірних зобов`язань позивачів з фізичною особою [PERSON] та його персональної відповідальності за їх невиконання або порушення. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 2 зазначеної статті зазначає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі. Загальною підставою застосування цієї статті до правовідносин із відшкодування шкоди є відсутність договірних відносин між завдавачем шкоди та потерпілим. Загальне правило коментованої статті встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди і відсутність будь-якого елементу складу цивільного правопорушення є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до статті 22 ЦК України (відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди) збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування по справі є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заподіяння шкоди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наявності протиправної поведінки і винних дій фізичної особи - [PERSON] та причинного зв`язку між цими діями та заподіяною шкодою. Належна сторона - це відповідач, який має відповідати за позовом, у зв`язку з тим, що він є учасником спірного правовідношення. Таким чином, позивачі у справі не лише безпідставно ототожнюють договірні та деліктні правовідносини, не розмежовують їх за правовою природою, але й без достатньої правової підстави намагаються перекласти можливу відповідальність Житлово-будівельного кооперативу та його виконавчого органу на неналежного відповідача - фізичну особу, за відсутності підтвердження існування спірних правовідносин та того, що він є їх учасником. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 22, 526, 629, 1166 Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. 2 Закону України «Про кооперацію», ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», та,

Outcome: dismissed