Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 01 жовтня 2010 року він передав відповідачу грошові кошти в сумі 300000 грн. під розписку. Вказану суму відповідач зобов'язався повернути до 01 квітня 2011 року. 23 березня 2011 року позивач пред'явив відповідачу усну вимогу щодо повернення заборгованості, але до сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від сплати заборгованості боргу який становить 300000 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у сумі 300000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час там місце розгляду справи повідомлений. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 01.10.2010 року між сторонами у праві був укладений усний договір позики, відповідно до якого, відповідач взяв у борг у позивача грошову суму в розмірі 300000 грн. на строк до 01.04.2011 року. Вказана обставина підтверджується власноручною розпискою відповідача від 01.10.2010 року. Свої зобов'язання за договором, відповідач не виконав, борг у встановлений договором позики термін не повернув. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved