Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. З 17 травня 1979 року у будинку зареєстрований відповідач. Більше чотирьох років відповідач за вказаною адресою не мешкає, він зібрав свої особисті речі і переїхав до іншого місця проживання, мешкає за іншою адресою. Його особистих речей у будинку не має. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 228468 від 31 січня 2013 року, зареєстрованого 24 січня 2013 року у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 10,11). Згідно копії картки реєстрації [PERSON], [INFO], з 11 жовтня 1991 року зареєстрований у [ADDRESS] Відповідно до особового рахунку [NUMBER], виданого головою «Об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Іллічівський 129», власником квартири [ADDRESS] є позивачка [PERSON] Відповідача зареєстровано за вказаною адресою як члена сім'ї позивачки із вказівкою дати прибуття - 17 травня 1979 року. (а.с. 8). Відповідач не проживає у [ADDRESS] з жовтня 2010 року і по теперішній час. Його особистих речей у кватирі не має, що підтверджується актом №642, складеним 18 грудня 2014 року головою «ОСБЖБ «Іллічівський 129» на підставі пояснень сусідів (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації більше одного року.

Outcome: approved