Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Житлово-будівельний кооператив №379, про визнання права власності на квартиру, в обґрунтування позову зазначивши, що на підставі ордеру №1954 від 25.07.1986 квартира [ADDRESS] була видана на склад сім'ї з чотирьох чоловік, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З цього часу вони вселилися та стали проживати в зазначеній квартирі. В період шлюбу позивачка разом з чоловіком повістю сплатили вартість вищезазначеної кооперативної квартири в розмірі 8344 руб. 76 коп. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON], яка відмовилася від спадщини на користь матері [PERSON] Позивачка з 1986 року постійно проживала в зазначеній квартирі і після смерті чоловіка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. В жовтні 2014 року позивачка звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 22.10.2014 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на момент смерті спадкодавця, право власності на зазначене спадкове майно у померлого [PERSON] не виникло. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] як спільна сумісна власність подружжя; визнати за нею право власності на ? частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник 3-ї особи - Житлово-будівельного кооперативу №379 в судове засідання не з'явився, надавши заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, просили позов задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Судом встановлено, що 05.06.1982 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8). Згідно ордеру №1954 від 25 липня 1986 року квартира [ADDRESS] була видана на склад сім'ї з чотирьох чоловік, а саме чоловіка позивача - [PERSON], позивача - [PERSON], доньку позивача від першого шлюбу [PERSON], та на [PERSON], доньку [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). За довідкою ЖБК № 379 від 01.10.1992 за № 224 вартість кооперативної квартири [ADDRESS] в розмірі 8344 руб. 76 коп. сплачена у повному обсязі (а.с.31). Оскільки пай було виплачено в період шлюбу, то квартира [ADDRESS], відповідно до ст. 22 КпШС (в редакції 1969 року), є спільною власністю подружжя та належить їм по ? частині кожному. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 1339 від 30 липня 2001 року (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] року, тобто до 1 січня 2004 року, до правовідносин зі спадкування майна [PERSON] застосовується Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права. У відповідності до вимог ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцями першої черги після померлого [INFO] року [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON] Донька померлого - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], що підтверджується відповіддю Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 30.12.2014 за Вих. № 4840/01-16, наявного в матеріалах справи. [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. За змістом ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В жовтні 2014 року позивачка звернулася через свого представника [PERSON] до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєвою Н.С. від 22.10.2014 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на момент смерті спадкодавця [PERSON] право власності на вищезазначене майно у останнього не виникло. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, а тому слід визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] як спільна сумісна власність подружжя; визнати за [PERSON], право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON]. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: approved