Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову позивач зазначила, що з 10 січня 1987 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . Подружнє життя із відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин з 2011 року. Позивач вирішила розірвати шлюб, оскільки він носить лише формальний характер, подальше його збереження є недоцільним, тому позивач звернулася до суду із даним позовом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 18 жовтня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 28 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 10 січня 1987 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданим відділом ДРАЦСу Броварського міськвиконкому Київської області, зроблено запис № 17. Із копії свідоцтва про зміну імені вбачається, що 23 серпня 2018 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). Суд встановив, що на даний час сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, позивач на розірванні шлюбу наполягає, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 1 ст. 110 СК України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Outcome: approved