Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] (далі [PERSON]А.) звернувся до суду із зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі- ПАТ «КБ «Приватбанк»). Свої позовні вимоги мотивував тим, що ним із указаним банком були укладені наступні договори банківських вкладів: 07 вересня 2011 року № SAMDN01000719463343 «Стандарт із щомісячною виплатою %» на суму 48\~387,94 грн. із виплатою 12 процентів річних, строком на 6 місяців (рахунок за вкладом 26301608857131); 21 січня 2014 року № SAMDNWFD0070063299000 «Стандарт на 12 місяців» на суму 5000 доларів США зі сплатою 10 процентів річних, строком на 1 рік (рахунок за вкладом 26359623294293); 21 січня 2014 року № SAMDNWFD0070063298200 «Стандарт на 12 місяців» на суму 41700 грн. зі сплатою 19 процентів річних, строком на 1 рік (рахунок за вкладом 26359623307599). З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та посилаючись на те, що банком суми вклади із нарахованими відсотками не повернуто, що підтверджується довідкою Кримського регіонального управління ПАТ «КБ «Приватбанк» від 19 травня 2014 року, позивач у кінцевій редакції позовних вимог просив суд стягнути із відповідача на його користь 5081,13 доларів США за вкладом від 21 січня 2014 року (№ рахунку 26359623294293), 42990,16 грн. за вкладом від 21 січня 2014 року (№ рахунку 26359623307599), 58\~728,12 грн. за вкладом від 07 вересня 2011 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року відкрито провадження у цивільній справі № 201/17765/15-ц та призначено її до розгляду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями указану справу для розгляду автоматизованою системою 07 грудня 2015 року розподілено судді Черновському Г.В., але у звязку із звільненням указаного судді з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно із протоколом від 04 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П. Ухвалою від 04 жовтня 2016 року суддею Ходаківським М.П. прийнято цивільну справу № 201/17765/15-ц до свого провадження та призначено її до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав та просив позов задовольнити з підстав наведених у ньому та озвучених у судовому засіданні. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на необґрунтованість заявлених у справі позовних вимог, у ході судового засідання представником відповідача надано письмові заперечення на позов, які долучено до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надав копії заяв від 07 вересня 2011 року на оформлення вкладу, за умовами якого передав відповідачу 48397,94 грн. на 6 місяців під 12 процентів річних, та на оформлення вкладів 21 січня 2014 року, за умовами яких передав відповідачу 5000 доларів США строком на 366 днів під 10 процентів річних та 41700 грн. строком на 366 днів під 19 процентів річних. Ці три договори оформлені відділенням банку у м. Севастополі. У судовому засіданні представником позивача були надані для огляду та звірення оригінали цих заяв (а.с. 8-10). Також ним була надана копія довідки Кримського регіонального управління ПАТ «КБ «Приватбанк» про наявність на його рахунках коштів у визначеному ним у позовній заяві розмірі, оригіналу цієї довідки суду надано не було (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Згідно з п. 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Згідно з п. 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 червня 2011 року за № 790/19528, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Вирішуючи спори у таких правовідносинах суд має зробити висновки щодо застосування норм матеріального права, а саме: ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, пп. 1.8, 1.10 Інструкції № 492, п. 8 гл. 2 «Приймання банком готівки» розд. ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 29 січня 2014 року у справі № 6-149цс13, від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1286цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України. З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що позивач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження внесення за указаними ним договорами (заявами) коштів (матеріали справи не містять ощадної книжки, квитанції про передачу коштів та внесення їх позивачем до банківської установи). При цьому суду не надано оригіналу довідки відділення банку про наявність на рахунках коштів та в силу указаних приписів законодавства така довідка не може підтверджувати факт внесення коштів на рахунок вкладника. Оцінюючі всі докази досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності, та приймаючи до уваги приписи законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість предявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, судові витрати не підлягають стягненню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed