Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У грудні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 08.10.2012 року відповідач отримала кредит в розмірі 3747,53 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1-го по 25-те число кожного місяця. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між ним та банком договір. Позивач виконав умови договору, однак відповідач зі своєї сторони порушила умови договору та має заборгованість. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2018 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні, про що були повідомлені сторони. Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач належним чином та своєчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило, у встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 08.10.2012 року [PERSON] отримала в ПАТ «ПриватБанк» кредит в розмірі 3747,53 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1-го по 25-те число кожного місяця. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком договір про що свідчить підпис [PERSON] у відповідній анкеті-заяві. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тей самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 3747,53 грн. Відповідачем були порушенні умови договору і станом на 12.12.2017 року за нею рахується заборгованість у розмірі 12200,84 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 3747,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 1873,85 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 5696,20 грн., а також штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди в сумі 883,26 грн. Однак суд вважає, що з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню штраф у сумі 883,26 грн. враховуючи наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт передбачено, що за порушення клієнтом строків виплати грошових зобов'язань більш ніж на 31 день, по обовязкам, строк яких не наступив, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 883,26 грн. Тобто вказаним пунктом передбачено сплату штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення клієнтом строків виплати грошових зобов'язань, передбачених договором. Крім того, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Так, із матеріалів справи випливає, що за порушення позичальником строків виконання зобовязання, банком одночасно нараховано пеню та комісію у розмірі 5696,20 грн. та накладено штрафу сумі 883,26 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що одночасне застосування пені та двох видів штрафів за одне й те саме порушення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 95 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1484,17 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial