Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 03.10.2012 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1452. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, вказувала, що відповідач не бере участь по утриманню дитини, тому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів зоробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 03.10.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1452. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, а позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Крім цього, за твердженням позивача відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по утриманню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. За твердженням позивача, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, але ухиляється від утримання дитини. При цьому, обґрунтувати доцільність стягнення аліментів на утримання дитини саме у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку суду не змогла. Таким чином, враховуючи зазначене та надані в судовому засіданні докази і пояснення, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України на користь держави з відповідача має бути стягнено: судовий збір в розмірі 551, 21 грн. за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів; а судовий збір в розмірі 551, 21 грн. за розгляд позовної вимоги щодо розірвання шлюбу стягнути на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial