Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВіЕйБі Лізинг» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.04.2014 р. між сторонами було укладено договір фінансового лізингу № 140409-14/ФЛ-Ф-А, за умовами якого відповідачу було передано в платне користування транспортний засіб Renault Sandero, номер кузову [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (предмет лізингу), а відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати періодичні лізингові платежі. Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у загальному розмірі 13198,22 грн., суму штрафу у розмірі 1750,00 грн., пеню у розмірі 1128,19 грн. та 30 % річних у розмірі - 1335,60 грн., що разом становить 17412,01 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні встановлено, що 09.04.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 140409-14/ФЛ-Ф-А, за умовами якого відповідачу було передано в платне користування транспортний засіб Renault Sandero, номер кузову [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (предмет лізингу), а відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати періодичні лізингові платежі згідно графіку плати, строком на 60 місяців. Позивач зазначає, що починаючи з 05.06.2014 р. відповідач належним чином не сплачує лізингові платежі, а сплачено за цей період було лише один платіж, 22.07.2014 р., в сумі 1000,00 грн. Статтею 2 договору лізингу передбачений порядок розрахунків за послуги надані позивачем. Пунктом 2.7. договору лізингу визначено, що у разі, якщо лізингоодержувач (відповідач) прострочить сплату лізингових платежів, на підставі ст. 625 ЦК України сторони погодили, що лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати 30 процентів річних від простроченої суми, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Відповідно до п. 7.1.1 договору лізингу, за порушення обов'язку з своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочки, та відшкодувати всі збитки, завдані цим лізингодавцеві (позивачу), понад вказану пеню. Згідно п. 7.1.3 договору лізингу, за ненадання при інспектуванні для огляду або при поверненні (вилученні) предмета лізингу технічної документації, отриманої лізингоодержувачем разом з предметом лізингу, порушення умов пунктів 2.16, 4.1.2, 5.2, 10.2 Загальних умов - сплачує штраф у розмірі 1 (один) відсоток Остаточної загальної вартості предмета лізингу. Як вбачається із розрахунку, станом на 27.11.2014 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить: прострочена основна заборгованість за черговими лізинговими платежами - 13198,22 грн., пеня - 1128,19 грн., проценти річних - 1335,60 грн. та заборгованість по сплаті штрафу за порушення п. 5.2. та п. 7.1.3 Загальних умов - 1750,00 грн., а всього: 17412,01 грн. (а.с.2-4). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що надані позивачем послуги фінансового лізингу відповідач належним чином не оплачує, умови договору не виконує, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг в розмірі 17412,01 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.5).

Outcome: approved