Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про скасування заборони на відчуження квартири [ADDRESS], загальною площею 45,3 кв.м, житловою площею 30,3 кв.м, яка зареєстрована приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу [PERSON] в Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна, 22.01.2014 року за № 4357305, індексний номер 10171400, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 273339312113. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.01.2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу з відстроченням платежу на квартиру [ADDRESS]. В п.8 договору купівлі-продажу було вказано, що нею сплачено частину вартості квартири, а суму 49\~800 гривень, вона повинна заплатити до 30.12.2014 року. Після отримання остатньої грошової суми [PERSON] буде складено заяву з нотаріальним засвідченням підпису про підтвердження повного розрахунку. Договір був підписаний обома сторонами 22.01.2014 року і засвідчений нотаріусом [PERSON] Також в договорі було вказано, що нотаріус накладає заборону відчуження на вищевказану квартиру до виконання договору. В цей же день нотаріусом була зареєстрована вищевказана квартира та винесено обтяження по забороні її відчуження за № 4357305 від 22.01.2014 року. В грудні 2014 року вона звернулася до [PERSON] з приводу виплати 49 800 гривень, але [PERSON] стала уникати її, не йшла на контакт, до нотаріуса не приходила, щоб написати розписку. Аби не пропустити строк виплати остаточної суми по вищевказаному договору, вона через пошту 25.12.2014 року відправила [PERSON] 49\~800 гривень, після чого надійшло повідомлення, що [PERSON] отримала дану суму. Всі ці документи, що підтверджували виконання нею договору, вона надала нотаріусу, на що отримала відповідь, що виконала свої зобовязання і тому може спокійно володіти, розпоряджатися та користуватися своє квартирою. В листопаді 2016 року вона вирішила продати вищевказану квартиру, однак, при оформленні правочину дізналася, що обтяження з квартири не знято і заборона відчуження по договору купівлі-продажу від 22.01.2014 року не вилучена з Єдиного реєстру. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала й просила його задовольнити. Приватний нотаріус [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, рішення по справі залишила на розсуд суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Державний реєстратор сектору надання послуг здержавної реєстрації виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області, надав заяву про розгляд справи без його участі.\~\~ За вказаних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та третіх осіб. У звязку з чим, відповідно до положень ч.2\~ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, 22 січня 2014 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу з відстроченням платежу, за яким Продавець передає у власність (продає) Покупцю, а Покупець приймає у Продавця (купує) квартиру [ADDRESS], і оплачує її вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором. У пунктах 7 та 8 Договору зазначено, що за домовленістю сторін продаж квартири вчиняється за 55000 гривень. Зазначена ціна повністю відповідає волевиявленню учасників цього правочину, є остаточною, її зміна після його укладення не допускається. Під час укладення цього договору, Покупець сам на сам передав Продавцю, а Продавець прийняв від Покупця в рахунок оплати вартості квартири 5200 гривень, а суму що залишилась, тобто 49800 гривень, Покупець зобовязується сплатити до 30.12.2014 року. Після отримання останньої грошової суми Продавцем буде складено заяву з нотаріальним посвідченням підпису про підтвердження повного розрахунку. Договір посвідчено приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 42. Також нотаріусом на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням цього Договору купівлі-продажу квартири з відстроченням платежу наклададено заборону відчуження зазначеного у договорі майна житлової квартири, яка належить [PERSON] до виконання договору. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22 січня 2014 року внесено запис № 4356582 про те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 10169812 від 22.01.2014 (а.с.7). Того ж дня до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження № 4357305, відповідно до якого накладено заборону на відчуження квартири [ADDRESS] (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи позивач на виконання пункту 8 умов Договору направила 25 грудня 2014 року відповідачу через відділення «Укрпошти» ЦПЗ № 6 м.Марганця електронний переказ на суму 49800 гривень. 21 січня 2015 року [PERSON] отримала вказані кошти, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні (а.с.9). Таким чином, позивач повністю та належним чином виконала умови договору купівлі-продажу квартири від 22 січня 2014 року. Разом з тим, за умовами договору після отримання останньої грошової суми продавець повинен був скласти заяву з нотаріальним посвідченням підпису про підтвердження повного розрахунку, що відповідачем здійснено не було. Більш того, за словами позивача, [PERSON] всіляко ухилялася від виконання своїх зобовязань за договором, і після отримання останньої грошової суми за квартиру до нотаріуса не прибула і заяву про підтвердження повного розрахунку не склала. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК). Чинним цивільним законодавством передбачається можливість продажу товару в кредит, який відбувається з відстроченням або розстроченням платежу за придбаний товар (ст.694 ЦК України). Відстрочення платежу це встановлений строк оплати ціни товару для покупця через певний проміжок часу. Розстрочення платежу це не тільки ціна, але й закріплений в договорі купівлі-продажу порядок, строки і розміри платежів, які є істотними умовами такого договору (абз. 2 ч.1 ст.695 ЦК України). Стаття 334 Цивільного кодексу України визначає момент набуття права власності за договором, в тому числі: - право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. - права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом, який регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Цим Законом встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (п.3 ст.3 Закону). В свою чергу п.9 ст.15 закону наголошує, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. Таким чином, реєстрація права власності за набувачем має відбуватись одночасно з посвідченням договору нотаріусом і не може бути повязана з моментом остаточного розрахунку за договором. Тобто, позивач згідно договору купівлі-продажу з відстроченням платежу від 22 січня 2014 року є власником квартири [ADDRESS] з моменту його реєстрації. Відповідно до ст.ст.321, 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Виконання договірних зобовязань повинно здійснюватися відповідно до умов договору, загальних положень щодо виконання зобовязань, визначених у гл.48 ЦК, та спеціальних правил стосовно виконання окремих видів договірних зобовязань. Зобовязання припиняється лише виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК). Принцип належного виконання зобов'язання закріплений у ст.526 ЦК, згідно з якою зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, виходячи із положень ст.6 ЦК, виконання договірного зобовязання, у першу чергу, повинно відповідати умовам договору. Виконання зобовязання вважається належним, якщо воно виконано належними субєктами, належним предметом і способом, у належному місці та в належний строк. Боржник, який виконав зобовязання, має право вимагати від кредитора підтвердження факту такого виконання (ст.545 ЦК). Як встановлено судом, позивач належним чином виконала умови договору щодо остаточного розрахунку за договором, тоді як відповідач ухиляється від складання заяви з нотаріальним посвідченням підпису про підтвердженням повного розрахунку, що відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат» є необхідною умовою для зняття заборони відчуження нерухомого майна. З огляду на викладені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки існування накладеної заборони на нерухоме майно за наявності виконаних власником боргових зобовязань, які зумовили застосування такого виду заборони, та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, обмежує позивача у законних правах як власника, позбавляючи останнього можливості вчинити розпорядження таким обєктом власності на власний розсуд. Щодо вимоги позивача про скасування заборони відчуження квартири та вилучення запису про відчуження, суд констатує, що чинне законодавство України не передбачає такого виду нотаріальної дії, як «скасування заборони». Відповідно до п. 5.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна, в тому числі за рішенням суду. Крім того, суд не уповноважений вилучати з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборону (обтяження). Відповідно до Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження у сфері державної реєстрації прав здійснюють лише державні реєстратори, до яких Закон відносить і нотаріусів. Отже, в задоволенні даної частини вимог позивачу необхідно відмовити.

Outcome: approved