Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. 22.01.2014 року дана цивільна справа надійшла на адресу суду за підсудністю, згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. У позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №DNXRRX30550006 від 24.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1 918 грн. 01 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 01,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови укладеного договору, в звязку з чим станом на 21.10.2013 року виникла заборгованість у розмірі 26 360 грн. 56 коп. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 26 360 грн. 56 коп. та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засіданні не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №DNXRRX30550006 від 24.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1 918 грн. 01 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 01,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем заявлено, що відповідач порушив умови укладеного договору, в звязку з чим станом на 21.10.2013 року виникла заборгованість у розмірі 26 360 грн. 56 коп., яка складається з: 1 917 грн. 91 коп. заборгованість за кредитом, 9 244 грн. 37 коп. заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 1 610 грн. 23 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 11 856 грн. 59 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 231 грн. 46 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У звязку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку. Строк дії кредитного договору № DNXRRX30550006 від 24.04.2007 року закінчився 24.04.2009 року, позовна давність за даним договором сплинула 24.04.2012 року. Позивач звернувся з позовом до суду 29.10.2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів , що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя як направлення або вручення йому вимоги про погашення боргу так і предявлення до нього позову. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позивальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. З урахуванням того, що строк виконання зобовязання за кредитним договором настав 27.02.2009 року, а договір поруки з ПАТ «А-Банк» було укладено після закінчення дії основного договору, тому відсутні підстави для стягнення боргу за цим договором поруки. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed