Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

У грудні 2019 року заявник звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що 10 січня 2012 року [PERSON] склав заповіт посвідчений державним нотаріусом Другої Черкаської ДНК та зареєстровано в реєстрі №1-26, яким заповідав все своє майно [PERSON] 24 травня 2016 року [PERSON] , [INFO] , проживаючий по [ADDRESS] склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Другої Черкаської ДНК та зареєстровано в реєстрі № 1-1133, яким заповідав належні [PERSON] грошові клади з належними відсотками та компенсацією, що знаходяться в будь-яких ощадних та комерційних банках, кредитних спілках та на території України та належному йому недоотриману пенсію [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер брат батька позивача - [PERSON] 27 квітня 2019 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини до Другої Черкаської ДНК через Десяту КДНК. 21 листопада 2019 року Другою Черкаською ДНК було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме постановив відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що залишися після смерті її дядька [PERSON] , оскільки у заповіті є невідповідність анкетних даних - місяць народження [PERSON] , а саме, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] дата народження значиться [INFO] , а у заповіті зазначено 23 червня 2001 року. Зважаючи на те, що в заповіті [PERSON] складений 10 січня 2012 року та посвідчений державним нотаріусом Другої Черкаської ДНК та зареєстровано в реєстрі за № 1-26 є розбіжності, але у зв`язку зі смертю [PERSON] виправити допущену помилку не можливо. В судове засідання заявник не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримав в повному обсязі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено за правилами окремого провадження. А також, ухвалою суду від 23 грудня 2019 року витребувано у Другої Черкаської ДНК належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] , [INFO]. 11 лютого 2019 року Другою Черкаською державною нотаріальною конторою було направлено копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, витребувані докази, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2012 року [PERSON] склав заповіт посвідчений державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. згідно якого заповів все майно, де б воно не було та з чого воно не складалося і взагалі все те, що буде належати заповідачу і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] , [INFO] . 24 травня 2016 року [PERSON] склав заповіт посвідчений державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. згідно якого належні заповідачу грошові вклади з належними відсотками та компенсацією, що знаходиться в будь-яких ощадних та комерційних банках, кредитних спілках на території України та належну йому недоотриману пенсію заповів [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, про що 24 квітня 2019 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 27 квітня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявою про прийняття спадщини до Другої Черкаської державної нотаріальної контори після смерті їхнього рідного дядька [PERSON] 21 листопада 2019 року державним нотаріусом Демиденко О.А. Другої Черкаської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що залишилися після смерті її дядька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки під час перевірки та вивчення наданих спадкоємицею документів було встановлено, що у її свідоцтві про народження дата народження значиться як [INFO] рік, а у заповіті зазначено 23 червня 2001 рік, що об`єктивно свідчить про протиріччя в анкетних даних «місяць народження». Згідно з паспортом громадянина України, що виданий 21 вересня 2017 року органом 8027 на ім`я [PERSON] та картки платника податків виданого ДНІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на ім`я [PERSON] , дата народження [INFO] . Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для прийняття спадщини за заповітом та отримання відповідного свідоцтва. З вищевказаного вбачається, що при складанні заповіту [PERSON] 10 січня 2012 року було допущено описку в дні народженні [PERSON] , замість [INFO] , помилково вказано [INFO] , а тому суд приходить до висновку про встановлення факту належності заповіту, складеного 10 січня 2012 року [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Демиденко О,А. Другої Черкаської державної нотаріальної контори від 10 січня 2012 року за реєстровим № 1-26. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved