Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулась з даним позовом до відповідачів, при цьому вказуючи, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої, вона успадкувала 7/10 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS], про що їй було видане свідоцтво про право власності на спадщину. Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є: [PERSON] - власник 3/20 частки домоволодіння та [PERSON] - власниця також 3/20 частки даного домоволодіння. Мати позивачки разом з [PERSON] та [PERSON] також була власницею земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 1412300000:04:004:0408, загальною площею 0,0861 га. на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Проте у зв'язку з тим, що частки співвласників у праві власності на вказану земельну ділянку у державному акті не були зазначені, постановою нотаріусу позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Тому позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом про визначення часток у праві власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 1412300000:04:004:0408, загальною площею 0,0861 га., та просить суд визнати за нею право власності на 7/10 частки вказаної земельної ділянки, а за [PERSON], [PERSON] визначити по 3/20 частки на земельну ділянку. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, на підставах викладених в ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позивні вимог не визнала, заперечувала проти визнання за позивачкою право власності на 7/20 частину вищевказаної земельної ділянки, посилаючись на те, що вона є спадкоємицею другої черги, при цьому також посилаючись на те, що позивачка ніяких матеріальних вкладень у будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], не здійснювала. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] померла [PERSON], у віці 81 року, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було зроблено актовий запис №743. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 18.10.2013 року відкрита спадкова справа за номером у Спадковому реєстрі - 55162213. 11.12.2013 року [PERSON], як дочці померлої [PERSON], приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 7/10 частин житлового домоволодіння з належними до цієї частини господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці загальною площею 0,0861 га., кадастровий номер: 1412300000:04:004:0408. Дане право власності за [PERSON] було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, відповідно до витягу №14409332 від 11.12.2013 з якого, [PERSON] належить на праві спільної часткової приватної власності 7/10 частина житлового домоволодіння з належними до цієї частини господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №442525 від 18.12.2008 року, власниками земельної ділянки по [ADDRESS] загальною площею 0,0861 га., на підставі рішення Маріупольської міської ради від 04.11.2008 року №5/25-4563 є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] від 11.12.2013 року [PERSON] було відмовлено у посвідчені свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] її матері [PERSON], на земельну ділянку [ADDRESS], оскільки у правовстановлюючому документі не вказано яка форма власності існує на вказану земельну ділянку. Крім того як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що [PERSON] є донькою померлої [INFO] [PERSON], тому посилання відповідачки на те, що позивачка спадкоємиця померлої другої черги є неправомірними та безпідставними, оскільки відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Тому позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті її матері [PERSON] Відповідно до ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Таким чином суд визнає, що позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] У строки, передбачені 1270 ЦК України позивачка з заявою про прийняття спадщини звернулась до нотаріальної контори, оскільки у правовстановлюючому документі на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], не вказано яка форма власності на неї існує, постановою нотаріусу їй було відмовлено в спадкуванні. Однак у відповідності до ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнане в судовому порядку. У відповідності до ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст.356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства вбачається, що оскільки позивачці на праві власності на законом належить 7/10 частини житлового домоволодіння з належними до цієї частини господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці загальною площею 0,0861 га., кадастровий номер: 1412300000:04:004:0408, то її частка у праві власності на вказану земельну ділянку після смерті її матері складає 7/10. В той час як частки відповідачів: [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку становлять 3/20, відповідно до їх часток у праві власності на домоволодіння [ADDRESS], які відображаються у відомостях технічного паспорту на дане домоволодіння. Згідно до ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить із положень ст. 1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав свободі та інтересів фізичних осіб, зокрема [PERSON], щодо спадкового майна після смерті [PERSON], у виді земельної ділянки [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved