Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві позивач зазначила, що 23 грудня 1995 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Кіровською сільською радою Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 17. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], 15 вересня 1998року народження та доньку - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. З відповідачем вони проживали однією сімєю до 2005 року, з цього часу спільне сімейне життя між ними не склалося, а їхня сімя фактично розпалася, під час сумісного проживання виявилося, що вони мають різні погляди на життя та виховання дітей, на ґрунті побутових проблем між ними почали виникати конфлікти, всі їхні намагання зберегти сімю ні до чого не привели і кожен з них зараз має своє особисте життя, подальше спільне проживання між ними неможливе, збереження шлюбу буде суперечити як їхнім інтересам, так і інтересам дітей, шлюбно-сімейні відносини припинилися більше 10 років тому. Спору про поділ спільно нажитого майна, яке є їхньою спільною сумісною власністю не має. З звязку з чим вона просить шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася , надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився , про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. (а.с.14). Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 грудня 1995 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Малиш) [PERSON], [INFO], укладено шлюб, який був зареєстрований Кіровською сільською радою Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №286521 (а.с.3). Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], 15 вересня 1998року народження, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 211086 та доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії І-КЕ №055064 (а.с.4-5). Згідно довідки виконавчого комітету Федіївської сільської ради № 587 від 14 грудня 2015 року позивачка по справі [PERSON] має такий склад сімї, а саме: сина - [PERSON] та доньку - [PERSON](а.с.6). Судом встановлено, що сторони мають різні погляди на життя та виховання дітей, зовсім по різному оцінюють ті чи інші життєві ситуації, сторони втратили почуття любові, фактичні шлюбні відносини між ними припинились з 2005 року і поновлювати їх не збираються. Примирення, подальше спільне проживання і збереження шлюбу між ними неможливе , збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із подружжя, що встановлено судом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved