Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до відповідача ФОП [PERSON] про стягнення суми додатково понесених витрат, компенсації орендної плати за піднайом житла, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що наприкінці жовтня 2017 року він звернувся до інтернет-магазину «Екодвері» ФОП [PERSON] за послугою по встановленню трьох міжкімнатних дверей, що були придбані ним. З менеджерами магазину було погоджено дату та час приїзду майстра на 01 листопада 2017 року 08 год. 00 хв., але майстер не приїхав. 01 листопада 2017 року він взяв на роботі вихідний за власний рахунок, та звернувся до менеджерів магазину про надання іншого майстра. Після 15 год. 00 хв. цього ж дня до нього прибув майстер [PERSON]. В цей же день було розпочато роботу. По телефону менеджер компанії озвучив вартість роботи, яка становила по 650 грн. встановлення двох одинарних дверей, 1150 грн. подвійні та по 100 грн. звуження двох дверних отворів, а всього 2650 грн.. 01 листопада 2017 року він передав майстру [PERSON] 100 доларів США, що еквівалентно 2650 грн. та ключ від квартири. Однак робота виконана не була, і лише через два тижні майстер повернув йому ключі від квартири до відділу продажу, який розташований біля будинку. Менеджери магазину повідомили, що відповідальність за цього майстра не несуть. Йому довелося знайти іншого майстра, який закінчив роботу лише 23 листопада 2017 року, за що він сплатив йому 1150 грн.. Він звертався до інтернет-магазину «Екодвері» з претензією про відшкодування йому додаткових витрат, повязаних з монтажем дверей, однак отримав відмову. З метою якісного та швидкого завершення ремонту він уклав усний договір в усній формі з інтернет-магазином «Екодвері» ФОП [PERSON]. Фактично вселитися до квартири йому вдалося лише 26 листопада 2017 року і його додаткові витрати склали 7000/30*22 = 5133,34 грн.. З 2006 року по 2007 рік йому було зроблено 8 складних операцій, що негативно вплинуло на його нервову систему та організм в цілому. Згідно рішення МСЕК він визнаний інвалідом 2 групи. Постійні переживання стосовно не виконаної роботи спричинили йому значні душевні страждання та розлади, позбавили його сну та погіршили самопочуття. Розмір завданої йому моральної шкоди він оцінив у розмірі 10 000 грн.. Зобовязання по встановленню йому міжкімнатних дверей ФОП [PERSON] доручив [PERSON], а той не виконав його у повному обсязі, тому ФОП [PERSON] мав би виконати це зобовязання самостійно або вжити заходів для його виконання іншими майстрами. Загальний розмір заборгованості ФОП [PERSON] складає 1150 грн. + 5133,34 грн. + 10 000 грн. (додаткові витрати по монтажу дверей, додаткова орендна плата за піднайом житла та моральна шкода), що в загальному становить 16 283,34 грн.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з ФОП [PERSON] суму додатково понесених витрат у розмірі 1150 грн. по встановленню дверей, компенсацію орендної плати за піднайом житла в розмірі 5133,34 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., а всього 16 283,34 грн.. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява, в якій позивач просив розгляд справи проводити за його відсутності. У судове засідання представник відповідача ФОП [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду від представника відповідача надійшла заява, в якій він просив відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, наприкінці жовтня 2017 року він звернувся до інтернет-магазину «Екодвері» ФОП [PERSON] за послугою по встановленню трьох міжкімнатних дверей, однак замовлена ним послуга виконана не була. У позові позивач [PERSON] зазначив про те, що за виконання вказаної послуги він сплатив майстру [PERSON] 100 доларів США, що в еквіваленті становить 2650 грн.. В обумовлений строк роботи майстром виконані не були. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звертався до ФОП [PERSON] з письмовою претензією від 15 листопада 2017 року, в якій він просив замінити йому майстра [PERSON] на іншого, повернути йому ключі від квартири або змінити замок. На вказану претензію ФОП [PERSON] надав відповідь від 20 листопада 2017 року, в якій було зазначено про те, що між ним [PERSON] та ФОП [PERSON] жодних письмових чи усних договірних відносин не має. Також у відповіді на претензію було вказано про те, що перед початком робіт [PERSON] був повідомлений про те, що [PERSON] не є штатним співробітником, оскільки він працює самостійно. В подальшому [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] з претензією від 24.11.2017 року, в якій просив надати йому іншого майстра для завершення роботи по встановленню дверей та відшкодування йому коштів в розмірі 1150 грн.. На вказану претензію ФОП [PERSON] надав [PERSON] відповідь від 28.11.2017 року, в якій було вказано про те, що ФОП [PERSON] не заключав з ним ніяких договорів, не обговорював строки виконання робіт та не отримував грошових коштів за виконання роботи. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до вимог ч 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на свою користь суми додатково понесених витрат в розмірі 1150 грн., компенсації орендної плати за піднайом житла в розмірі 5133,34 грн., та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Обов'язковою передумовою задоволення позовних вимог щодо відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, складовими частинами якого є: наявність збитків; причинний зв'язок між діями відповідача та заподіянням збитків позивачеві; протиправність поведінки відповідача як заподіювача збитків; вина відповідача. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків. Позивачем не доведено, що діями ФОП [PERSON] було заподіяно збитки. З наявних матеріалів справи не можливо встановити, що між ФОП [PERSON] та [PERSON] виникли цивільно-правові відносини. Посилання позивача про те, що ним були понесені додатково витрати на встановлення дверей у розмірі 1150 грн. та сплачено орендну плату за житло у розмірі 5 133,34 грн. не підтверджені належними доказами. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними і необґрунтованими, та не підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В матеріалах справи відсутні докази, що заявлена позивачем моральна шкода дійсно була завдана. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що у заподіянні заявленої шкоди була вина ФОП [PERSON], тому суд вважає вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача ФОП [PERSON] недоведеними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт завдання такої шкоди. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними і необґрунтованими, та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed