Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] в якій просив суд захистити його право власності, усунути перешкоди в здійсненні права користування та розпорядженні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача з квартири [ADDRESS], та зобов'язати третіх осіб Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області та ТОВ «Абонент-ХХІ» зняти відповідача з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання з'явився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі при заочному розгляду справи та без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи на підставі договору купівлі - продажу, укладеного 28 вересня 2011 року та посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 2162, позивач придбав у власність квартиру [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрував своє право власності в ОКП «Дніпродзержинському БТІ» 14 жовтня 2011 року в реєстровій книзі № 119 під реєстровим № 21077, про що отримав витяг про державну реєстрацію прав власності. Судом встановлено, що травня 2012 року позивач з відповідачкою підтримував сімейні відносини а згодом у червні 2012 року зареєстрував її у квартирі, яка йому належить на праві приватної власності. У зв'язку з тим, що сімейні відносини у позивача з відповідачкою не склалися, у жовтні 2012 року відповідачка покинула позивача, забрала свої особисті речі та виїхала зі спірної квартири. Факт тривалого не проживання в квартирі відповідачки, позивач підтверджує актом складеним 26 вересня 2013 року комісією ТОВ «Стела» в присутності сусідів, в якому зазначено, що оглянувши квартиру [ADDRESS], встановлено, що речей відповідачки [PERSON] у вказаній квартирі немає, сусіди підтвердили, що відповідач у вказаній квартирі не мешкають з жовтня 2012 року. В добровільному порядку відповідач не бажає самостійно знятися з реєстрації у квартири. Як встановлено в судовому засіданні в теперішній час позивач, будучи власником майна (квартири), фактично позбавлений відповідачкою права користуватись цим майном, більше того відповідачі не здійснювали платежі за житлово-комунальні послуги, що спричиняє зростанню боргу, який лягає на позивача, як на власника майна. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідач в спірній квартирі з реєстраційного обліку не знятий, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю, своїми діями Відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реєстрація та проживання Відповідача за вказаною адресою заважає власнику квартири в повній мірі і на власний розсуд користуватись належним йому майном, до того ж завдає збитків матеріального та морального характеру. Суд вважає, що та обставина, що відповідач продовжує бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, порушує законні права позивача, як власника майна, тобто належної позивачу на праві власності квартири. Таким чином вимога позивача щодо усунення перешкоди у здійсненні права користуватися та розпоряджатися власністю підлягає задоволенню шляхом виселення та зняття відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved