overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що з 16 вересня 2007 р. вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Їх спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та діаметрально протилежні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки. З серпня 2014 р. вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з огляду на такі обставини. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Правовими підставами для задоволення заявленого [PERSON] позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що з 30 жовтня 2010 р. вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Їх спільне життя не склалося. Через постійні сварки і непорозуміння перебування разом є нестерпним. На даний час їх шлюбні відносини фактично припинені і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з огляду на такі обставини. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Правовими підставами для задоволення заявленого [PERSON] позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16 квітня 2008 р. № 6330065 в загальній сумі 285408,89 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором № 993 від 16 квітня 2008 року, а саме: житловий будинок № 17/1 по вул. Генерала Свиридова, у м. Миколаєві шляхом його продажу Банком та надання останньому прав продавця, та стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявилась, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши письмові докази у справі встановив наступні обставини. 16 квітня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 6330065, за яким [PERSON] надав відповідачу в кредит грошові кошти в розмірі 325\~900,00 грн. для придбання нерухомого майна житлового будинку № 17/1 по вул. Генерала Свиридова у м. Миколаєві з процентною ставкою 12,00 % річних. В забезпечення виконання зобовязань по кредиту укладений договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок № 17/1 по вул. Генерала Свиридова у м. Миколаєві, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 19-24). Відповідно до розрахунку Банку, за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором станом на 03 грудня 2015 р. 280\~821,61 грн., за процентами 4\~587,28 грн., а всього 285\~408,89 грн. (а.с. 5-6). За умовами Договору іпотеки (пункт 1.6), за рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням, а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, повязані з реалізацією прав, що випливають з іпотечного договору. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на наведене, позовні вимоги Банку обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 4281,13 грн. шляхом стягнення їх з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з [PERSON] борг за договором позики в сумі 6500 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 14 грудня 2015 р. становить 155\~090,611 грн. та 1556 грн. судового збору. Позов обґрунтований тим, що у 23 червня 2014 р. відповідач позичив в обмін на розписку гроші в сумі 6500 доларів США, і зобов'язався повернути позивачу борг до 01 липня 2014 р. або автомобіль ГАЗ-67Б. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Відповідно до розписки від 23 червня 2014 р. [PERSON] позичив у [PERSON] 6500 доларів США, які зобов'язався повернути до 01 липня 2014 року або автомобіль ГАЗ-67Б. (а.с. 24). Підтвердження сплати позики частково або повністю протягом встановленого договором строку або після його спливу відповідачем не надано. Оригінал розписки залишився у позивача, що свідчить у відповідності до ст. 545 ЦК України про порушення зобов'язань відповідачами. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи невиконання відповідачем зобов'язань по поверненню боргу, позов про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню повністю. Між тим, приймаючи до уваги, що згідно ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 533 ЦК України, засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня, то борг 6500 доларів слід стягнути в гривневому еквіваленті на момент подачі позову, 14 грудня 2015 р. в сумі 155\~090,61 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1567 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У грудні 2015р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебуває в шлюбі, зареєстрованому 22 вересня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1636. В період шлюбу у подружжя народилась донька, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою з 31 липня 2015р. проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивач не бажає проживати з відповідачкою однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивач просив шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.14). Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, про що надала відповідну заяву (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22 вересня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1636, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). В період шлюбу у подружжя народилась донька, [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і з 31 липня 2015р. однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачкою не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачкою не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Крім того, у судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 487,20грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст.105, ст.ст. 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просив припинити з 01 червня 2015 р. стягнення з нього на користь відповідачки аліментів, які присуджені рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2004 р. на утримання спільного сина [PERSON] та відкликати з відділу ДВС Новоодеського районного управління юстиції виконавчий лист про стягнення аліментів. В обґрунтування зазначив, що у травні 2015 р. відповідачка залишила сина проживати із ним та переїхала на інше місце проживання, продовжує отримувати аліменти, хоча дитина на її утриманні не перебуває. В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали, надалі позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідачки позов визнала, окрім відшкодування судового збору позивачу за рахунок відповідачки. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Сторони є батьками [PERSON], який народився [INFO]. (а.с.4). Шлюб між сторонами зареєстрований 06 вересня 2002 р. і дотепер не припинений. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2004 р. у справі №2-830/2004 з [PERSON] на корись [PERSON] присуджені аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менш ніж неоподаткований податком мінімум доходів громадян, починаючи з 05 лютого 2004 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). На виконання судового рішення видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконання в відділ ДВС Новоодеського РУЮ (а.с.6,7, 12). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2015 р. у цивільній справі №2/489/2237/15 позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання сина [PERSON] із батьком залишено без задоволення у зв'язку із тим, що відповідачкою не оспорюється те, що дитина проживає із батьком ще з травня 2015 р. Судом також установлено що батьки належним чином виконують свої обов'язки по відношенню до сина (а.с.10-11). Не дивлячись на те, що дитина із матір'ю на той час не проживала, у червні 2015 р. відповідачка звернулася до ДВС із заявою про перерахування коштів аліментів на іншу платіжну картку(а.с.8). Відповідно до змісту п. 2 ст. 181 СК України підставою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання платника окремо від дитини. Оскільки поведінка кожного з батьків щодо утримання дитини встановлена рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2004 р. у справі №2-830/2004 змінилася на протилежну, то відповідно право на аліменти та їх стягнення у відповідачки припинилося з часу постійного проживання окремо від дитини установленого рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2015 р. Тому позов слід задовольнити. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку із тим, що позивач не сплатив судовий збір при пред'явленні позову, то його слід стягнути з відповідачки в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 07.10.2006 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 734. Від [PERSON] заперечень проти позову або заяви про визнання позову не надходило. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 07.10.2006 р. було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 07.10.2006 р. було складено актовий запис № 734, вони є батьками дитини - [PERSON], яка проживає з [PERSON] (а. с. 20, 8). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовом з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б інтересам [PERSON] та інтересам їхньої дитини - [PERSON], що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], а відтак задовольняє цей позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У грудні 2015\~р. [PERSON] звернувся з вказаною заявою, у якій просить встановити факт його проживання з [PERSON] однією сім'єю з 2000\~р. по 21.10.2015\~р. Приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] своєї позиції щодо цієї заяви не повідомив. Судом з'ясовано, що встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю з 2000\~р. по 21.10.2015\~р. необхідно першому для оформлення спадщини, оскільки у даний час це зробити неможливо через те, що у заповіті від 24.09.2015\~р., складеному [PERSON] на його користь, зазначено, що він є її чоловіком, однак фактично вони у шлюбі не перебували, а проживали однією сім'єю (а.\~с.\~9). [PERSON] померла 21.10.2015\~р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №\~278683 від 22.10.2015\~р. (а.\~с. 8). Відповідно до довідки від 20.11.2015\~р. №\~3712 Любомльської міської ради Волинської області [PERSON] в 2000 2003\~рр. проживав в громадянському шлюбі з [PERSON] у м.\~Любомль Волинської області по вул.\~1-го Травня, 69-А, в приватному будинку та вели спільне господарство (а.\~с.\~10). Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку на вул.\~Пархоменка, 77, у м.\~Бердичеві Житомирської області, [PERSON] прибула з м.\~Любомль Волинської області на постійне місце проживання та була зареєстрована у цьому будинку 13.05.2003\~р., а [PERSON] прибув з м.\~Любомль Волинської області на постійне місце проживання та був зареєстрована у цьому будинку 08.09.2004\~р. (а.\~с.\~12). Свідок [PERSON] дала показання про те, що [PERSON], яка є її рідною сестрою по лінії матері, зійшлась з [PERSON] у 2000\~р. Вони створили сім'ю, жили сім'єю, у них були спільні справи, дохід, разом виховували сина [PERSON]. Спочатку вони проживали у [INFO], а через три чотири роки переїхали проживати у [INFO]. Коли [PERSON] захворіла, [PERSON] доглядав її до останнього. Свідок [PERSON] дала показання про те, що її тітка [PERSON] та [PERSON] з 2000\~р. вели спільне життя та спільне господарство, наживали майно, мали спільний бюджет. Спочатку вони жили на Волині, а потім приблизно у 2003 2004\~рр. переїхали до м.\~Бердичева Житомирської області. Оцінивши зазначене вище, Суд приходить до висновку, що [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім'єю з 2000\~р. по 21.10.2015\~р. Зважаючи на наведене, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

У грудні 2015р. [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 21.09.1996р. Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис №987. В період шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем проживають у одній квартирі, проте спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини [PERSON] просила шлюб з [PERSON] розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.09.1996р. Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис №987, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). В період шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6,7). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Крім того, у судовому засіданні відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 487,20 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст.105, ст.ст. 110, 112,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У грудні 2015\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Від [PERSON] заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором від 21.05.2013\~р. купівлі-продажу квартири та витягом від 21.05.2013\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.\~с.\~20, 21). Адреса зазначеного житла з 14.06.2013\~р. є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], що підтверджується довідкою від 08.12.2015\~р. №\~3720 Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №\~7 та відомостями від 21.01.2016\~р. адресно-довідкового підрозділу територіального органу Державної міграційної служби України (а.\~с.\~19, 24). Зазначена обставина, як вбачається зі змісту позовної заяви, перешкоджає [PERSON] реалізовувати правомочності власника житла та порушує її законні інтереси. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З наведеної норми Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи мають право на користування житлом, яке перебуває у власності інших осіб, лише за умови наявності відповідного договору між ними. Доказів наявності такого договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON], не подано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved