Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 02 листопада 2002 року у Міському відділі державної реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №2158. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , 2016 року народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати порозуміння, любові та взаємної поваги. З відповідачем разом не проживають з вересня 2018 року, спорів щодо спільного майна не мають. Позивач вважає, що примирення та спільне життя неможливе, у зв`язку з чим просив шлюб розірвати. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2019 року позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. 12 вересня 2019 року судом була отримана інформація з Південноміської ради Харківського району Харківської області про зареєстроване місце проживання відповідача. 18 вересня 2019 року позивачем до суду була подана уточнена позовна заява з урахуванням виправлених недоліків. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2019 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, просив позов задовольнити, а також залишити судові витрати за ним. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначила, що проти позову не заперечує, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції /а.с.10/. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Південноміської ради Харківського району Харківської області 10 лютого 2016 року /а.с.18/ Спільне життя сторін не склалось через різні характери, різне ставлення до шлюбу та сімейних обов`язків, суперечок з різних причин, як наслідок втрати любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені у вересні 2018 року, спільне господарство сторони не ведуть, на примирення не згодні. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ч.1 ст.24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112\~Сімейного Кодексу\~України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне залишити судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved