Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] , порядок користування якою між нею відповідачем встановлено рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 14.01.2019 року в справі № 295/11373/17, а також зобов`язано сторони провести ряд робіт із перепланування квартири. Відповідач є її колишнім чоловіком, із травня 2012 року вони проживають окремо, припинивши шлюбні відносини. З того часу вона не має доступу до єдиного житла, в якому зареєстрована. На теперішній час відповідач продовжує не допускати її до житла, вона не має ключів від під`їзду будинку та від квартири, він одноосібно користується двохкімнатною квартирою, чим порушуються її права як співвласника житлового приміщення. Намагаючись вжити заходів досудового врегулювання спору, 01.11.2019 року вона зверталася до відповідача з письмовою вимогою передати їй ключі від під`їзду та вхідних дверей квартири, але її вимоги виконані не були. Тому позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права користування нею 1/2 частиною квартири [ADDRESS] шляхом вселення її в зазначену квартиру та зобов`язати відповідача передати їй комплект ключів від під`їзду та вхідних дверей цієї квартири, вирішити питання розподілу судових витрат. У судове засідання позивач не з`явилася, у поданій до суду заяві виклала прохання проводити розгляд справи в її відсутності, позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ \~ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу під час останнього судового засідання не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 25.02.2014 року в справі № 295/179/14-ц, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено та шлюб між ними розірвано. Як зазначено в рішенні, судом було встановлено, що із травня 2012 року вони проживають окремо та припинили шлюбні відносини. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 24.03.2015 року в справі № 295/15397/14-ц, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна задоволено, визнано квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS] . Як убачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 05.08.2015 року, за позивачем зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 14.01.2019 року в справі № 295/11373/17, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, задоволено та встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] , житловою площею 29,4 кв. м, загальною площею 42,6 кв. м, між співвласниками [PERSON] та [PERSON] відповідно до варіанту додатку № 1\~до висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року. Виділено [PERSON] у користування житлову кімнату [ADDRESS] (позначені синім кольором в додатку № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року), виділено [PERSON] у користування житлову кімнату [ADDRESS] (позначені зеленим кольором в додатку № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року). Приміщення: коридор № 1 площею 4,8 кв. м, санвузол № 2 площею 2,4 кв. м, кухню № 3 площею 6,0 кв. м, у квартирі [ADDRESS] (позначені жовтим кольором в додатку № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року) залишено в загальному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] за свій рахунок пробити новий дверний проріз з подальшим влаштуванням внутрішнього дверного блоку із штукатуренням укосів відповідно до додатку № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року в квартирі [ADDRESS] , а також обов`язано [PERSON] за свій рахунок влаштувати нову перегородку з дверним прорізом та демонтувати дверний блок з подальшим закладанням дверного прорізу із штукатуренням з обох сторін відповідно до додатку № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року в квартирі [ADDRESS] . Місце проживання позивача зареєстроване у квартирі [ADDRESS] , підтвердженням чому є довідка ПП «ЖЕП № 1 м. Житомира» від 01.11.2019 року № 3002 та копія її паспорта серії [NUMBER] , видного Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області 21.04.2007 року. Із приводу спірних питань користування позивачем зазначеною квартирою нею 01.11.2019 року було направлено на адресу відповідача лист з вимогою надати їй ключі від під`їзду та вхідних дверей квартири, допустити її до виділеної їй кімнати № 5 та приміщень загального користування квартири. Проте ніякої відповіді на звернення позивача відповідачем надано не було. Стаття 41 Конституції України\~гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Приватна власність охороняється державою, що забезпечує його недоторканність і саме в чинність цього ніхто не може бути обмеженим у його здійсненні. Згідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, яка згідно зі\~ст. 9 Конституції України\~є частиною законодавства, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Здійснення права спільної часткової власності визначено статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. А частиною 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, як витікає з норм цієї статті, учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку з володіння, користування і розпорядження спільною річчю, вони здійснюють правомочності з володіння, користування і розпорядження спільним майном за спільною згодою. Право кожного із співвласників з володіння, користування і розпорядження спільним майном одночасно створює для нього і обов`язок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками. Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом. Проаналізувавши надані суду докази, та, враховуючи встановлені судом обставини, оскільки власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном або його частиною на свій розсуд, між сторонами існує спір щодо спільного житлового приміщення, позивач не проживає у спірній квартирі та в письмовому вигляді зверталася до відповідача з проханням отримати ключі від під`їзду та вхідних дверей квартири, допустити її до квартири, на що відповіді не отримала, і ці обставини підтверджують наявність у позивача перешкод у користуванні квартирою, тому суд вважає, що право власності позивача та її житлові права є порушеними, через що підлягають судовому захисту шляхом її вселення в квартиру [ADDRESS] та зобов`язання відповідача передати їй комплект ключів від під`їзду та вхідних дверей цієї квартири. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1536,80 грн. пропорційно до задоволених вимог, понесені позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved