Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору про надання послуг (покупцю) та стягнення сплачених коштів у розмір 13\~450,0 гривен на відшкодування збитків, завданих невиконанням Договору про надання послуг (покупця). Позовна заява мотивована тим, що позивач [PERSON] вважає, що ФОП [PERSON] при укладенні договору про надання послуг (покупцю) 09 березня 2019 року ввів її в оману, надав недостовірну інформацію про надання фактичних послуг за цим договором, не виконав зобов`язань, що були зазначені у цьому договору, тобто порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», що є підставою для визнання цього договору недійсним. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] з`явилися, на задоволенні позову наполягали. Відповідач в судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позов, вважає поданий позов таким що не підлягає задоволенню, оскільки він не заснований на законі та умовах договору, в ньому фактично не вказано фактів та обставин, які б могли бути підставою для задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що\~ 09 березня 2019 року між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) був укладений договір про надання послуг (покупцю). Згідно п. 1.1 зазначеного договору виконавець зобов`язується за плату, за дорученням замовника надати послугу, а саме консультування замовника, організація перегляду, а також допомогу в організації укладення замовником договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.4 договору про надання послуг (покупцю) метою цього договору є пошук виконавцем обєкта нерухомості , що задовольняє вимогою замовника та забезпечення Замовнику можливості укласти договір купівлі-продажу даного Замовника обєкта. Згідно п 1.4. Договору про надання послуг, в рамках вказаного договору Виконавець (тобто ФОП [PERSON] ) надає замовнику послуги з: - організацій візуального огляду об`єктів нерухомості, тотожних об`єкту договору (тобто фактично купленої позивачкою в подальшому квартири) та самого Об`єкту; проведення правової експертизи правовстановлювальних документів та технічної документації на Об`єкт; організації та проведення переговорів із третіми особами (продавцями/продавцем, їх представниками) стосовно умов надбання Об`єкту; організації зустрічі Замовника із третіми особами (продавцями/продавцем, їх представниками) на предмет умов надбання Об`єкту. Відповідно до п. 2.1.2 зазначеного договору виконавець має право відмовитися від подальшого надання послуг замовнику протягом всього строку дії цього Договору. Згідно п. 3.3. вказаного договору підтвердженням надання виконавцем послуг замовникові сторони визнають підписаний акт приймання-передачі надання послуг, або факт придбання замовником права власності на об`єкт. Пунктом 5.2 договору одностороння відмова від цього договору не допускається, крім випадків, встановлених в цьому Договорі. Відповідно до 6.2. Договору всі правовідносини виникають з цього договору або пов`язані з ним в тому числі пов`язані з дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Договору, регламентується цим Договором та відповідними нормами чинного в Україні законодавства, а також застосовними до таких правовідносин звичаями ділового обороту на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості. Згідно п. 6.7. вказаного договору підписанням цього договору сторони свідчать, що вони досягли згоди з усіх істотних умов договору, всі умови, відповідальність, права та обов`язки, закріплені в цьому договорі сторонам зрозумілі, зрозумілі, і вони обв`язуються їх бездоганно дотримуватися. Судом встановлено,\~що 09\~березня 2019\~року між\~ [PERSON] \~(замовник)\~та ФОП\~ [PERSON] \~(виконавець)\~був підписаний Акт прийому передачі надання послуг, в якому зазначено, що виконавцем дійсно були надані замовнику посередницькі, інформаційні, консультаційні послуги щодо Об`єкту, який представляє собою квартиру розташованою за адресою [ADDRESS] Також судом встановлено, що 08.05.2019 року позивач [PERSON] уклала договір купівлі-продажу з [PERSON] , згідно якого продавець [PERSON] передав у власність (продав), а покупець [PERSON] отримав у власність (купив) квартиру [ADDRESS] . і сплатив за нього грошову суму у повному обсязі. Таким чином судом встановлено, що вказані позивачкою в позовній заяві факти та обставини свідчать лише виконання відповідачем ФОП [PERSON] своїх обов`язків за договором про надання\~послуг у повному обсязі. Позивачкою не вказано будь-яких фактичних обставин, які відповідно положень законодавства могли б бути підставою для визнання договору про надання\~послуг недійсним. Тобто підписанням Акту прийому-передання наданих послуг позивачка підтвердила їх отримання в повному обсязі. (626, 627,628,639,526 ЦПК України) З наданих позивачем документів, слідує, що вони видані на ім`я продавца зазначеної квартири [PERSON] ,та не підтверджується довід позивача про обов`язок та права на їх отримання відповідачем на користь позивача за умовами договору від 09.03.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 230 ЦПК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша\~статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Згідно п. 20 № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми\~статті 230 ЦК\~не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, у зв`язку з його недоведеністю, оскільки доводи позивача щодо несправедливості умов договору, введення позивача в оману не знайшли свого підтвердження. Із матеріалів справи не вбачається наявності в оспорюваному договорі умов, що є несправедливими щодо позивача та не доведено наявності у діях відповідача ознак нечесної підприємницької діяльності.

Outcome: dismissed