Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

У грудні 2016 Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 17958,11 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29.05.2015 року з вини відповідачів відбулося залиття квартири [ADDRESS], що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та неповнолітньому [PERSON], законним представником якого є [PERSON]. Позивач зазначає, що з метою визначення розміру заподіяної шкоди, він звернувся до ТОВ «АСВП-ГРУП 2014» для складання кошторису заподіяних збитків та визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Кошторис склав 17958,11 грн. Крім матеріальної шкоди, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 3000,00 гривень, і яка полягає у моральних стражданнях та душевних хвилюваннях, яких позивач зазнав в зв'язку з пошкодженням його майна. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних долях кватири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 20.02.2008 року (а.с.9). Відповідно до рішення № 1300 Солом'янської районної в м. Києві адміністрації від 06.07.2007, законним представником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] призначено [PERSON]. 29.05.2015 року сталося залиття квартири [ADDRESS]. Згідно Акту від 04.06.2015 року затвердженого начальником ЖЕД № 906 [PERSON] від 08.06.2015 року, за підписом складу комісії головного інженера [PERSON], голови комісії, майстра технічної дільниці [PERSON], майстра ремонтної дільниці [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON] вбачається, що була обстежена квартира [ADDRESS] на предмет залиття з вище розташованої квартири №97, згідно звернення. Під час обстеження квартири площею 62,36 м. кв. в зону залиття потрапили: -коридор: стіна (шпалери) 3,0 м. кв.; -кімната: стеля (фарба) 2,5 м. кв., стіна (шпалери) 3,0 м. кв.; -кімната: стіна (фактурна штукатурка) 4,0 м. кв.; -кімната: стіна (шпалери) 10,0 м. кв. Причиною залиття став прорив гнучкої підводки холодної води в туалеті невідомого виробника в квартирі № 97, яку мешканець придбав самостійно. Згідно даного акту вбачається, що залиття виникло з вини мешканців квартири № 97, внаслідок недбалого відношення при користуванні сантехнічним обладнанням (а.с.7). Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. З огляду на те, що причиною залиття квартири позивачів став прорив гнучкої підводки холодної води в туалеті , тобто у квартирі відповідачів, суд вважає, що вина відповідачів у залитті 29.05.2015 року встановлена, а тому відповідачі в силу закону мають нести відповідальність ь за спричинену шкоду. Доказів того, що залиття квартири позивача відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідачів, суду не надано. Відповідно до кошторису від 05.08.2015 року, який надав позивач, вартість робіт, матеріалів та інших витрат для відновлення завданої шкоди склала 17958,11 грн. (а.с.10) Положеннями ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідачів на користь позивачів матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття 29.05.2015 року, оскільки вина відповідача у залитті підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Досліджуючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позивачем надано беззаперечні докази підтвердження наявності вини відповідачів у залитті яке сталося 29.05.2017, доведено, що саме через прорив гнучкої підводки холодної води, яку мешканці придбали самостійно, було спричиненою шкодою позивачу. Оцінивши Кошторис від 05.08.2015 року за правилами ст. 212 ЦПК України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому суд приймає його до уваги в якості належного та допустимого доказу при визначенні розміру матеріальної шкоди. Враховуючи обставини справи викладені вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів про стягнення з відповідачів на користь позивачів матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок залиття 29.05.2015 року в розмірі 17958 грн. 11 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що внаслідок залиття квартири, позивачі зазнали моральних страждань. А тому, з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивачів [PERSON], [PERSON] моральну шкоду у розмірі по 1000,00 грн. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Оскільки позивачі є власниками по ? частини квартири, тому вони мають право вимоги на відшкодування шкоди відповідно до своєї частки у праві власності. Разом з цим, оскільки відповідачам квартира [ADDRESS] належить на праві власності в рівних частках то підстави для стягнення шкоди в солідарному порядку відсутні. З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України мають бути стягнуті витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial