Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

У вересні позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна. Позовна заява мотивована тим, що 09.12.2013 заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва задоволено позовні вимоги ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» та стягнуто з [PERSON] завдані збитки у сумі 31 981, 22 грн. На підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист від 02.07.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» в рахунок відшкодування заподіяних збитків - 31 981, 22 грн. На підставі виконавчого листа державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження. У рамках даного провадження 14.07.2014 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Однак, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.06.2015 заочне рішення у справі за позовом ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» до [PERSON] про відшкодування збитків - скасовано. У зв`язку з тим, що виконавчі провадження з 2002 по 2014 роки знищені за закінченням терміну зберігання, позивач у позасудовому порядку позбавлена можливості зняття арешту з майна. Ухвалою Дарницького районного суду від 04.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. 08.10.2019 в судове засідання позивач не з`явилась. Представником позивача адвокатом Кулачко Т.М. було подано заяву про проведення судового засідання за відсутності позивача та її представника. Також, адвоката просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, пояснень по суті позову та заяв до суду не подано. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «КИЇВОБЛЕНЕРГО» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, заяв та пояснень по суті позову до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 09.12.2013 Дарницьким районним судом м. Києва винесено заочне рішення по справі за позовом ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» до [PERSON] про відшкодування збитків. Відповідно до вищевказаного заочного рішення позовні вимоги задоволені повністю та стягнуто з відповідача відшкодування заподіяних збитків у сумі 31 981, 22 грн. (а.с. 8). 02.07.2014 Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» в рахунок відшкодування заподіяних збитків - 31 981, 22 грн. (а.с. 9). На підставі виконавчого листа державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження ВП 44006839. В рамках виконавчого провадження головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чайкою І.В. винесено постанову від 14.07.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Даною постановою накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с. 10). 14.11.2014 постановою головного державного виконавця Чайки І.В. виконавчий лист №753/17242/13 виданий 02.07.2014 повернуто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». У квітні 2015 року позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про скасування заочного рішення від 09.12.2013 у справі №753/17242/13 за позовом ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» до [PERSON] про відшкодування збитків. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.06.2015 заочне рішення у справі №753/17242/13 - скасовано (а.с. 14). Крім того, 13.06.2019 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва виконавчий лист № 753/17242/13 від 02.07.2014 у справі за позовом ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» до [PERSON] про відшкодування збитків, визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 15-16). 18 лютого 2019 року позивачем отримано Інформаційну довідку №156604424 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якої вбачається, що арешт з майна [PERSON] не знято. Відповідно до вищевказаної Інформаційної довідки, арешт накладено на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] (а.с. 17,18). Позивач звернулась до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про зняття арешту з майна. З листа Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 27.02.2019 вбачається, що: перевіркою наявних журналів реєстрації виконавчих проводжень, переданих державним виконавцем та згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №753/17242/13 від 02.07.2014, при здійсненні якого виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення зборони на його відчуження №44006839 від 14.07.2014, що видана ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на виконанні у відділі не перебуває. Виконавчі провадження з 2002 по 2014 роки знищені за закінченням терміну зберігання, так як відповідно до п. 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк виконання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки (а.с. 19). У зв`язку з тим, що питання про зняття арешту з майна не вирішено, а виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання, позивач, як власник майна звернулась до суду за поновленням свого порушеного права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч. 2,4,5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Частиною 1,2,3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували вимоги заявленого позову відповідач не надав, відзив на позов не направив. За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved