Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 23.09.2017\~ перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Дітей у шлюбі не мають. Наразі шлюбні відносини між ними фактично припинені. Причиною розпаду відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Спільне господарство між подружжям не ведеться, проживають окремо. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Відповідно до ухвали суду від 05 жовтня 2020 року справа розглядається у спрощеному провадженні із викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи своєчасно та у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибула,\~ відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються справи, не надала з невідомих причин. З урахуванням наведених обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Згідно із положеннями ст. 18, 51, 56, 110 Сімейного кодексу України (далі за текстом «СК України»)дружина і чоловік мають рівне право на повагу своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, в тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 23 вересня 2017 року, актовий запис № 933. Неповнолітніх дітей у шлюбі подружжя не має. Про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, не прибувши у судове засідання та не надавши письмового відзиву, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, не зазначила свого прагнення до збереження шлюбу, а отже не оспорює наявності підстав для його розірвання. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню, у зв`язку із чим задовольняє пред`явлений позов. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України та ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору у сумі 840,80 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved