Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Позов мотивує тим, що рішенням Мукачівcького міськрайонного суду від 06 березня 2012 року шлюб, зареєстрований з відповідачкою 30 серпня 2008 року розірвано. Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON], яка після розірвання шлюбу проживає з [PERSON]. Оскільки відповідач перешкоджала у зустрічах з дитиною, на підставі його заяви виконавчий комітет Мукачівської міської ради 05.08.2014 року прийняв рішення № 134, та визначив порядок спілкування з донькою: щомісячно перша третя субота та друга четверта неділя з 10.00 год. до 17.00 год. Відповідач відмовляється виконувати вказане рішення виконкому, що призводить до розриву зв'язку між батьком та дитиною. Просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у зустрічах з донькою. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні з дочкою кожної неділі з 10 до 17 годин один раз на тиждень. Відповідач заперечила проти позову, просила визначити день побачення з дитиною один раз на тиждень у понеділок в її присутності, поскільки вона не довіряє позивачу. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Законом закріплено і право дитини на належне батьківське виховання (ст.152 СК України) та право на безперешкодне спілкування дитини з кожним із батьків. Через спілкування з дитиною має здійснюватися право кожного із батьків на участь у процесі виховання дитини, і не має право перешкоджати той з батьків з ким проживає дитина у спілкуванні з тим із батьків, який проживає окремо від дитини, що закріплено положеннями ст.157 СК України. Судом встановлено, що позивач має бажання приймати участь у вихованні своєї дитини, спілкуватися з нею, але відповідач не довіряє позивачу посилаючись на те, що він має великі боргові зобов»язання перед кредиторами. Відповідно ч.1, 2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має гарантоване законом, рівне з матір'ю дитини, право на спілкування зі своєю донькою та право на її виховання, а відповідач [PERSON] не вправі перешкоджати йому в цьому, а тому відповідача належить зобов'язати не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною.Враховуючи малолітній вік дитини, суд вважає необхідним дозволити побачення батька з дитиною в присутності матері.

Outcome: partial