Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив суд звернути стягнення на квартиру загальною площею 61.70 м2, житловою площею 42.60 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №NKH3GA00000054 від 14.06.2007 р.) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вищевказаній квартирі. Ухвалою суду від 22 жовтня 2014 року замінено відповідачів [PERSON] та [PERSON], які померли [INFO] та [INFO] відповідно - на їх правонаступників [PERSON] та [PERSON] Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає, просив суд застосувати ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України», оскільки іпотечне майно є його єдиним житлом та постійним місцем проживання . Відповідача [PERSON] надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підпадають під вимоги ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Також зазначила, що іншого житла вона не має. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 13 червня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір №NKH3GA00000054, відповідно до якого Банк надав Позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 13.06.2007 р. по 12.06.2017 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 11 060,00 доларів США на наступні цілі: споживчі у розмірі 10000,00 доларів США, а також у розмірі 1060,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору. Відповідно до п.7.3 умов Договору, забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека трьокімнатної квартири [ADDRESS], а також всі інші види застави, іпотеки, поруки і т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов'язань за цим договором. У якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 13 червня 2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира [ADDRESS], та є трьокімнатна загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м., яка належить іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності по ? частці кожному на підставі Свідоцтва на право власності на житло б/н від 22.12.2004 року, виданого фондом комунальної власності Миколаївської міської ради та зареєстрованого в КП «ММБТІ» 07.02.2005 року в реєстровій книзі №103, номер запису 17858 та в ЄРПВНМ за р.№9798081. Відповідно до довідки ТОВ «Центральний 1» №1375 від 01.09.2014 року в квартирі, що є предметом іпотеки, зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] Дотепер відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, заборгованість за кредитом - 5833,87 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 619,09 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 100,00 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 96,93 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США, штраф (процентна складова) - 332,49 доларів США-станом на 05.12.2013 р. Таким чином, розмір заборгованості становить 7013,67 доларів США. Згідно із ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Також, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України від 03.06.2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до ст. 1 якого протягом його дії: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя): - за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, - за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що в позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Пункт 4 названого вище закону визначає, що протягом дії цього Закону інші Закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Отже, зважаючи на те, що квартира передана відповідачами в забезпечення виконання зобов'язань по поверненню отриманого кредиту від позивача саме в іноземній валюті на споживчі цілі, площа іпотечної квартири становить 61,7 кв.м., а також те, що вказана квартира є постійним місцем проживання відповідачів, іншого житла відповідачі не мають, суд приходить до висновку, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами, а тому вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасними у зв'язку з необхідністю застосування вказаного Закону. Що стосується позовних вимог про виселення відповідачів з іпотечної квартири, то вони є похідними від вимог про звернення стягнення, а тому також не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed