Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У грудні 2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26.06.2015, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрєм Миколайовичем, зареєстрованому в реєстрі за №905 про звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen модель Polo А05, державний номер [NUMBER], номер шассі (кузова, рами) [NUMBER], об'єм двигуна 1390 куб. см., рік випуску 2012, колір - сірий, що належить [PERSON], на праві приватної власності, переданого в заставу Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за договором застави транспортного засобу №50005346 від 26.07.2012, посилаючись на ті підстави, що 18.07.2012 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №50005346, 06.07.2012 між ними було укладено договір застави транспортного засобу за №50005346, за умовами якого з метою забезпечення виконання зобов'язань вона, як заставодавець заставляє майно - автомобіль марки Volkswagen модель Polo А05, державний номер [NUMBER], номер шассі (кузова, рами) [NUMBER], об' єм двигуна 1390 куб. см., рік випуску 2012, колір - сірий. Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каліушко І.А. та зареєстровано в реєстрі за №948. Всі обов'язки, передбачені кредитний договір №50005346 позивачем виконувались без порушень, натомість, 03.07.2015 за №ВП48037186 було відкрито виконавче провадження, а 26.06.2015 вчинено виконавчий напис в якості виконання зобов'язань за укладеним договором кредиту. При цьому, ніякої інформації про хід виконання своїх зобов'язань за договором кредиту, на момент вчинення виконавчого напису їй не надавалося. Письмової вимоги від приватного нотаріуса з повідомленням про необхідність погашення заборгованості протягом тридцяти днів з дня отримання такої вимоги не отримувала. Також, на момент вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом сума заборгованості не була безспірною, а відповідач скориставшись своїми правами, передбаченими у договорі кредиту, надав приватному нотаріусу недостовірні відомості на підтвердження безспірності суми боргу, що в свою чергу, стало підставою для вчинення нотаріусом неправомірного виконавчого напису. У судові засідання позивач, представник позивача не з'являлися, надіславши до суду заяву про слухання справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 9, 14, 15). Представником відповідача до суду надіслано заперечення, згідно яких просить суд у позовних вимогах відмовити з підстав того, що відповідачем для вчинення оспорюваного виконавчого напису було подано усі необхідні документи, передбачені Переліком, які затверджують безспірність заборгованості, а нотаріусом, в свою чергу, було повністю дотримано вимоги, передбачені ст.ст. 87, 88, 89 ЗУ «Про нотаріат», глави 16 Порядку, п. 1 Переліку. Щодо спірності суми забргованості, відповідач зазначає, що на ім'я позивача неодноразово надсилалися листи нагадування і таким чином, вона була обізнана про суму нарахувань (а.с. 107). Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрій Миколайович у содове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надіславши до суду відзив на позовну заяву, просив у задоволенні відмовити (а.с. 36). Третя особа Державна виконавча служба Київського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції будучи належним чином повідомленими про день, час та місце проведення судового засідання у відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, свого права на участь у ньому не використали, про причини неявки суду не повідомили. Заяви щодо розгляду справи без їх участі до суду не надходило (а.с. 58, 60). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, 18.07.2012 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №50005346 (а.с. 7). 06.07.2012 між ними було укладено договір застави транспортного засобу за №50005346, за умовами якого з метою забезпечення виконання зобов'язань вона, як заставодавець заставляє майно - автомобіль марки Volkswagen модель Polo А05, державний номер [NUMBER], номер шассі (кузова, рами) [NUMBER], об' єм двигуна 1390 куб. см., рік випуску 2012, колір - сірий. Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каліушко І.А. та зареєстровано в реєстрі за №948 (а.с. 15). 26.06.2015 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрієм Миколайовичем вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen модель Polo А05, державний номер [NUMBER], номер шассі (кузова, рами) [NUMBER], об' єм двигуна 1390 куб. см., рік випуску 2012, колір - сірий (а.с. 39). 03.07.2015 Відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48037186 (а.с. 14). Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Частиною 1 ст. 589 ЦК України встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою. Аналогічна норма міститься в ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу». Частиною 1 ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором застави передбачено, що «звернення стягнення та реалізація предмету застави відбувається у порядку, визначеному діючим законодавством України, але не виключно на підставі виконавчого напису нотаріуса, шляхом передачі заставодавцем заставодержателю у власність предмету застави, або шляхом реалізації предмету застави заставодержателем». Звернення стягнення на предмет застави врегульовано нормами Закону України «Про заставу». Згідно з ч. 6 ст. 20 цього Закону звернення стягнення на заставлене майно може здійснюватись за рішенням суду або третейського суду, а також на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Таким чином, заставодержатель має право розпочати звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення заставодавцем вимоги заставодержателя про виконання порушеного боржником зобов'язання у тридцятиденний строк. З наданих суду відповідачем документів вбачається, що заставодавцю були надіслані повідомлення про необхідність погашення заборгованості разом з розрахунком вимог, які було повернуто без вручення але з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 136-143, 145). Згідно Правил надання послуг поштового зв'язку від 05.03.2009 за №270 на відмінну від цінного листа, який приймається описаним відправником і оціненим, рекомендований лист - вид поштового відправлення, в якості якого може виступати мішок «М» або невеликий пакет, бандероль або секограм, картка або звичайний лист, яке приймається на пошті без визначення вартості і вручається одержувачу під розпис. Про направлення даного типу кореспонденції відправнику вручається відповідна квитанція, що підтверджує оплату і надання послуги. Пунктом 7.2. договору кредиту сторони погодили, що компанія має право надсилати рахунки за поштовою адресою позичальника, а також електроною поштою, а позичальник зобов'язується забезпечити отримання рахунків та їх вчасну сплату. Пунктом 9.4. передбачено, що будь-які повідомлення та вимоги, передбачені Загальними умовами кредитування, повинні бути надіслані у письмовій формі рекомендованим поштовим відправленням на адресу сторони, вказану в кредитноаму договорі (або іншу адресу, про яку сторона повідомить у письмовій формі. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Згідно абз. 4 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 за N 283/8882 в чинній на момент вчинення оспорюваного напису редакції, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання письмової вимоги про усунення порушень. Як вбачається з матеріалів справи позивач не отримала письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання від заставодержателя, оскільки лист з поштовим повідомлення повернувся до відправника із закінченням терміну зберігання. Згідно п. 12 вищезазначеної Інструкції учинення нотаріальної дії може бути відкладене в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або направлення документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен упевнитись у відсутності в зацікавлених осіб заперечень проти вчинення цієї дії. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було повідомлено позивача як заінтересовану особу про вчинення такої нотаріальної дії, не було встановлено відсутність відповідних заперечень, відповідачем та третьою особою не роз'яснено позивачеві умови та правові наслідки вчинення виконавчого напису. Згідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, відповідачем вказана обставина не спростована, доказів належного направлення позивачу вимоги про дострокове виконання боргового зобов'язання на підставі якої вчинено виконавчий напис з інформацією про вручення боржнику повідомлення про дострокове виконання боргового зобов'язання була відсутня. Із надісланих до суду приватним нотаріусом документів вбачається, що в матеріалах нотаріальної справи вона також відсутня. Крім того, з розрахунку заборгованості, що міститься у завіреній приватним нотаріусом копії виконавчого напису та документів на підставі яких його вчинено, вбачається, що він містить лише загальну суму заборгованості за кредитом та загальну суму відсотків за користування кредитом, що не дає можливості зробити висновок щодо його правильності, натомість, розрахунок пені нарахованої за несвоєчасне повернення відсотків та тіла кредиту виконано детально. Також, зазначений розрахунок заборгованості було проведено без зазначення дати на яку було зроблено такий розрахунок. Проаналізувавши вищезазначені листи відповідача та надіслані приватним нотаріусом завірені копії виконавчого напису можна дійти висновку, що на момент вчинення виконавчого напису заборгованість за кредитним договором не була безспірною. Відповідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», та п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 03.03.2004, № 20/5 для стягнення грошових сум, або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлено Кабінетом міністрів України, а саме: Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, згідно з переліком, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути також первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», відтак, згідно положень ч. 1 даної статті, - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть бути складені зведені облікові документи. А частиною 2 цієї статті передбачено також ведення даних документів в електронних носіях за умови наявності ряду реквізитів, які були наявні у всіх наданих нотаріусу документа первинної бухгалтерської документації (в тому числі і в розрахунках заборгованості). Судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису у нотаріуса не було від відповідача документи первинної бухгалтерської документації на паперових носіях та розрахунки заборгованості (зведені облікові документи вчинені на підставі первинної бухгалтерської документації яка міститься на машинних носіях в електронних база Банку), та містять всі реквізити, що передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому у нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованостей позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчих написах, є безспірними. Письмове повідомлення у відповідності до ч. 4 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріусом боржнику не надсилалося, та якими самими документами нотаріус при вчинення виконавчого напису, оскільки таких документів позивач ні в нотаріуса ні від банку не отримувала, що унеможливило надання заперечень стосовно визначення основної заборгованості за кредитним договором, простроченої суми по відсотках та пені в прострочення платежу, які вказуються у виконавчому написі нотаріуса. У договорі прямо зазначені вимоги кредитора і зобов'язання позичальника, які цим договором забезпечуються, разом з тим, неможливо з'ясувати чи вказані дані наданих банком нотаріусу документах конкретні, встановлені договором зобов'язання, за якими саме виникла заборгованість, а отже не можливо вважати, що виконавчий напис зроблено відносно зобов'язань, передбачених кредитним договором та договором застави. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку про те, що зазначена у виконавчому написі сума боргу не є безспірною, відмова у задоволенні позову призведе до порушення прав позивача на оспорювання суми боргу у судовому порядку, банком при зверненні стягнення на предмет застави не дотримано вимог Закону України «Про заставу», оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому позов підлягає задоволенню. За таких обставин, суд вважає, що надані приватному нотаріусу документи, не могли підтверджувати безспірність вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до боржника. На підставі викладенного,

Outcome: approved