Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що від фактичних шлюбних стосунків із відповідачем у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яку останній визнає своєю донькою. Оскільки відповідач коштів на утримання доньки не надає, а позивач самостійно не має можливості забезпечити для неї належний рівень життя, так як працює швеєю та отримує низьку заробітну плату, тому остання, посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на доньку у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, а саме по 2318 гривень щомісячно, з наступною їх індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 10 листопада 2020 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] було залишено без руху, а ухвалою від 18 листопада 2020 року така повернута відповідачеві та за його клопотанням у даній справі призначено судово-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. 16 січня 2021 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області задоволено клопотання судового експерта про надання дозволу на повне або часткове знищення об`єкту дослідження. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 09 березня 2021 року провадження в справі поновлено. Будь-які інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, вказавши на зазначені у позові обставини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що дійсно є батьком доньки [PERSON] та не відмовляється її утримувати, якщо позивач буде давати можливість бачитись з донькою. Щодо розміру аліментів, то відповідач заначив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі по 1000 гривень щомісячно, так як допомагає утримувати свого двоюрідного брата, який є учасником АТО, а також дідуся, яким опікується. При цьому, відповідач зазначив, що на даний час працює, однак неофіційно, та інших осіб, крім названих ним вище, на утриманні не має. Заслухавши позивава, її представника та відповідача, дослідивши та оцінивши докази, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково зважаючи на таке. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Федорівською сільською радою Гощанського району Рівненської області 14 січня 2010 року, убачається, що [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої зазначено [PERSON] , батьком - [PERSON] . Як установлено у судовому засіданні з пояснень позивача, дані про батька доньки сторін у свідоцтві про народження зазначені зі слів матері, оскільки сторони по справі не перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідач у судовому засіданні свого батьківства щодо доньки [PERSON] не оспорював, таке стверджується і даними висновку експерта №СЕ-19/114-20/24240-Б від 19 лютого 2021 року, згідно якого [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , ймовірність даної події складає 99,99%. Згідно даних довідки Федорівської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 18 серпня 2020 року за №225, неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Позивач, вказуючи на наявність підстав для стягнення аліментів, звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку утримувати дитину, регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (далі СК України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1-) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - відсутності домовленості між батьками дитини щодо визначення розміру аліментів, суд вважає, що порушене право позивача, з якою проживає дитина, підлягає захисту шляхом постановлення рішення про стягнення аліментів. При вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує, що відповідач працездатний, доказів про наявність інших утриманців (інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина) у відповідача немає. Водночас суд вважає, що розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача, є завищеним та необґрунтованим, оскільки розмір витрат на дитину на виконання вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не доведений та не підтверджений жодним належним та допустимим доказом. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 182, 184 СК України, приходить висновку про доцільність стягнення аліментів у розмірі 1600 гривень на дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 141, 180-182, 184 СК України та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача 580 гривень 40 копійок судового збору в доход держави, зважаючи на часткове задоволення вимоги позивача про стягнення аліментів. При цьому, судом враховується те, що позивач при звернені до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів була звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial