Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що відповідачем [PERSON] не виконані позикові зобов'язання за письмовою розпискою від 25.08.2014 року, тому просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 5000 доларів США, які він мав повернути до 25.09.2014 року, але не повернув, що за курсом НБУ станом на 24.11.2014 року складає 75450 гр. 00 коп. з розрахунку ( 15.09 х 5000 = 75450 гр.00 коп. ) та судові витрати в сумі 769 гр. 84 коп. В судове засідання позивач не прибув, просить слухати справу в його відсутність, представник позивача також не прибув, про день слухання справи повідомлений належним чином. Є заява позивача про зміну позовних вимог, які він просить збільшити , постільки з моменту подання заяви до суду та розгляду справи по суті відбулась зміна курсу долара по відношенню до гривні та збільшився період користування відповідачем грошовими коштами. Тобто станом на 21.01.2015 року курс НБУ за 1 долар США - 15,78 грн. ( 15.78 х 5000 = 78900 грн.) та просить стягнути з відповідача проценти за користування коштами в період з 26 вересня 2014 року по день подання заяви до суду про збільшення позовних вимог з урахуванням облікової ставки НБУ, яка в період з 26.09.2014 року по 12.01.2014 року складала 12,5%, а з 13.11 2014 року по 22. 01.2015 року - 14 % отже позивач просить стягнути з відповідача за користування його грошовими коштами 3418 гр. 63 коп., а також за надання правової допомоги 4320 гривень та судові витрати в сумі 823 гр.18 коп. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув тричі, про день слухання справи повідомлений належним чином, є його заява, про те, що він позовні вимоги ( без урахування їх збільшення від 22.01.2015 року) визнає, просить слухати справу у його відсутність . Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані. Так відповідач [PERSON] згідно його розписки від 25.08.2014 року ( а.с. 7), позичив у позивача грошові кошти у сумі 5000 доларів США строком до 25.09.2014 року. В термін погашення боргу, тобто до 25.09.2014 року відповідач з позивачем не розрахувався повністю по день його звернення до суду. Борг його становить з урахуванням курсу долара станом на 21.01.2015 року ( за 1 долар 15 гр. 78 коп. ( всього 15.78 х 5000 = 78900 гривень ). Оскільки в установлений договором термін відповідач не повернув грошові кошти в період з 26 вересня 2014 року по день подання заяви про збільшення позовних вимог ( 22 січня 2015 року) з врахуванням облікової ставки НБУ, яка в період з 26.09.2014 року по 12.11.2014 року складала 12,5%, а з 13.11.2014 року по 22.01.2015 року - 14,%, отже за користування грошовими коштами в період з 26.09.2014 року по 22.01.2015 року позивач просить стягнути з відповідача 3418 гр.63 коп. а всього 78900+3418.63 = 82318,63 грн. Також просить стягнути понесені ним витрати за правову допомогу, згідно договору в сумі 4320 гр. та витрати по сплаті судового збору в сумі 823 гр.18 коп. Встановлені в суді факти об'єктивно підтверджуються зібраними по справі та дослідженими в суді доказами : копією розписки відповідача ( а.с. 7), курсом долара США станом на 24.11.2014 року та на 22.01.2015 року ( а.с. а.с. 8, 44), обліковою ставкою НБУ ( а.с. 9), договором про надання юридичної допомоги та актами про надання послуг ( а.с.45-52), квитанціями по сплату судового збору ( а.с. а.с. 1 , 42 ) Аналізуючи таким чином зібрані по справі та досліджені в суді докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином суд дійшов до висновку про укладення сторонами 25 серпня 2014 року договору позики 5000 доларів США строком до 25.09.2014 року, що підтверджується розпискою позичальника (а.с. 7). За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов'язань та закріплює основний принцип виконання зобов'язань - принцип належного виконання, що стосується як суб'єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України). За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Частина перша статті 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачена статтею 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов'язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов'язань. У силу положень статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Тобто порушенням грошового зобов'язання є невиконання боржником обов'язку сплатити грошові кошти. У справі, яка є предметом розгляду, між сторонами виникли зобов'язання з договору позики грошових коштів, однак у порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав. Таким чином, спір між сторонами виник унаслідок невиконання відповідачем умов договору позики та внаслідок невиконання боржником грошового зобов'язання . Враховуючи викладене, суд вважає, що правовідношення, яке виникло між сторонами є грошовим зобов'язанням, тому до спірних правовідносин слід застосувати положення частини другої статті 625 ЦК України, у зв'язку цим необхідно задовольнити вимоги позивача про сплату процентів за користування коштами в період з 26 вересня 2014 року по день подання заяви до суду з урахуванням облікової ставки НБУ, яка в період з 26.09.2014 року по 12.01.2014 року (47 днів) складала 12,5%, (78900х12,5%/365Х47=1269,96 грн.), а з 13.11 2014 року по 22.01.2015 року ( 71 день) - 14% ( 78900х14%/365х71= 2148,67 грн.) отже позивач просить стягнути з відповідача за користування його грошовими коштами ( 1269,96 + 2148,67 = 3418, 63 ) грн. На підставі викладеного суд вважає, що борг відповідача [PERSON] становить з урахуванням курсу долара станом на 21.01.2015 року за 1 долар 15 гр. 78 коп. ( всього 15.78 х 5000 = 78900 гривень ). Сума процентів за користування коштами позивача за період з 26.09.2014 року по 22.01.2015 року становить 3418 ,63 грн. Таким чином на користь позивача необхідно стягнути (78900 + 3418,63) що становить 82318,63 грн. та судові витрати за надання правової допомоги в сумі 4320 грн., а також 823,18 гривень сплаченого судового збору в силу с. 88 ЦПК України, а всього 87461 грн. 81 коп.

Outcome: approved