Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1651 від 23.01.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з нього на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором за період з 11.01.2018 по 11.01.2019 в розмірі 18714,29 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8216,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами 10336,22 грн.; строкова заборгованість за процентами 162,07 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. Як на підставу заявлених вимог вказав, що категорично не погоджується із існуванням у нього будь-якої заборгованості перед відповідачем, оскільки остання була погашена позивачем у повному обсязі. Будь-яких повідомлень про наявність заборгованості та необхідність її погашення від відповідач він не отримував, за такого, був позбавлений можливості самостійно ліквідувати допущенні порушення, в разі їх наявності, перевірити правильність нарахування заборгованості, оскаржити виставлену банком вимогу у судовому порядку або направити заперечення кредитору. Крім того, позивач не погоджується з нарахуванням процентів за період з 11.01.2018 по 11.01.2019, оскільки строк кредитування сплинув 22.04.2011. За такого, позивач вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства України, так як останнім не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості. Також порушено строки давності для видачі виконавчого напису, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Крім того, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис без підтвердження фактичного отримання позивачем вимоги банку про усунення порушень за кредитним договором, що також має важливе значення для встановлення безспірності заборгованості. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 09.12.2019 витребувано у приватного нотаріусу копію матеріалів нотаріальної справи, в якій містяться документи на підставі яких вчинено виконавчий напис. Ухвалою суду від 13.01.2020 розгляд справи продовжено та повторно витребувано у приватного нотаріусу вищевказані докази. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи встановлено, що 22.04.2010 між Акціонерним Товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та [PERSON] було укладено кредитний договір №26259018376485, відповідно до умов якого позивачу було відкрито картковий рахунок, ліміт овердрафту не перевищує 3938,00 грн., з відсотковою ставкою за користування овердрафтом 24% річних, строком на 12 місяців. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору станом на 01.11.2018 утворилась заборгованість в сумі 18384,75 грн., тому 01.11.2018 відповідач направив [PERSON] письмову вимогу\~\~про усунення порушення кредитних зобов`язань, а саме погашення заборгованості у вищевказаному розмірі. Доказів того, що вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань отримана позивачем, матеріали справи не містять. 23.01.2019\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Хара Н.С.\~вчинено виконавчий\~напис за\~реєстровим номером\~1651,\~яким запропоновано\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~АТ «ПУМБ»\~заборгованість за\~кредитним договором №26259018376485 від 22.04.2010 за період з 11.01.2018 по 11.01.2019 в загальній сумі 18714,29 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8216,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами 10336,22 грн.; строкова заборгованість за процентами 162,07 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 28.02.2019 відкрито виконавче провадження (ВП №58504458) з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 07.03.2019 по ВП №58504458 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, (далі - Порядок) та іншими нормативними актами. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»\~\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні вимоги передбачено пунктом 3.1 глави 16 Порядку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню правове значення має не лише перевірка додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, а й перевірка доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду\~\~України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18), 12.12.2018 у справі № 205/6301/16-ц (провадження 61-30321св18). Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №2 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. На підтвердження безспірності заборгованості позивача, відповідачем надано документ оформлений як «Виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №26259018376485» в якому вказано загальну суму заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому наявні у справі документи, в тому числі й ті, що подавалися банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором боржника перед стягувачем, оскільки вбачається, що в них взагалі відсутні документи, які б підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, як і відсутній розрахунок цієї суми заборгованості, з можливістю нотаріусу перевірити останню. Крім того, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис без підтвердження фактичного отримання позивачем вимоги банку про усунення порушень за кредитним договором, що також має важливе значення для встановлення безспірності заборгованості. За таких обставин, враховуючи, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті\~\~88 Закону України «Про нотаріат», так як на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом не перевірено відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 768,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved