Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У грудні 2015р. позивач ОСББ «Івана Франка, 4» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2-11 т.1) до [PERSON], в якому позивач просив суд, з урахуванням поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 171, 172 т.2): - стягнути з відповідача заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 33333,37 грн., з яких: 14899,86 грн. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг; 16383,32 грн. - інфляційні втрати; 2050,19 грн. - 3 % річних; судові витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до рішення Шевченківської районної у м. Києві ради №527 від 07 квітня 2005р. житловий комплекс багатоквартирного будинку по [ADDRESS], (далі по тексту - будинок) було передано з балансу КП «Керуюча Дирекція» на баланс ОСББ «Івана Франка, 4» за Актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 27 квітня 2007р. У зв'язку з чим, позивачем було укладено ряд договорів для забезпечення кваліфікованого, якісного, гарантованого утримання, обслуговування та ремонту житлового будинку, його технічного обладнання, дотримання санітарного стану прибудинкової території для створення мешканцям будинку належних умов. За укладеними позивачем договорами, у період з 16 березня 2012р. по 28 лютого 2013р. Таким чином, на підставі чинного законодавства України позивач утримує будинок та його прибудинкову територію, а також забезпечує надання житлово-комунальних послуг власникам квартир в будинку, а останні зобов'язані вчасно щомісяця сплачувати кошти за ці послуги. У період з 16 березня 2012р. по 28 лютого 2013р. власником квартири [ADDRESS] був відповідач. У зазначений період відповідач споживав житлово-комунальні послуги, в тому числі такі: холодне водопостачання та водовідведення, постачання теплової енергії, послуги з утримання будинку і прибудинкової території. При цьому, відповідач, споживаючи житлово-комунальні послуги, не сплачував за них, у зв'язку з чим у період з 16 березня 2012р. по 28 лютого 2013р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 14899,86 грн. На підставі зазначеного позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість, яка з урахуванням інфляційних втрат та 3,0% річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України становить 33333,37 грн. В судове засідання 28 листопада 2018р. сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Сторона позивача клопотала про розгляд справи у відсутність свого представника, просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні 05 вересня 2018р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача з'явився лише в судове засідання 24 травня 2018р., в решті судові засідання сторона відповідача не з'явилась, стороною в порядку ст. ст. 27, 31 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017р. було подано письмові заперечення на позов, в яких сторона зазначала, що між сторонами не укладено договір про надання житлово-комунальних послуг, позивач не пропонував відповідачу укласти такий договір, тому сам факт надання і отримання послуг не створює обов'язків по їх оплаті. Послуги з утримання будинку та прибудинкової території не надаються, про що свідчить відсутність серед працівників ОСББ двірника, сантехніка, електрика. Відсутні докази того, що ДП зі 100 % іноземною інвестицією «Д'ЕСТАТЕ» має право здійснювати управління нерухомим майном, а також докази того, що укладений позивачем з ДП зі 100 % іноземною інвестицією «Д'ЕСТАТЕ» договір від 04 січня 2010р. № 100115 виконувався. Відповідач не користується послугою централізованого опалення, а користується газовою колонкою для підігріву води. У квартирі відповідача встановлено лічильники холодної води, за якими він самостійно оплачує послугу з холодного водопостачання і водовідведення. Рішення загальних зборів членів ОСББ від 20 липня 2010р. № 20-07, оформлене протоколом № 0506 001/100311, яким запроваджувалася компенсаційна плата за обслуговування, експлуатаційні витрати і охорону місць тимчасової стоянки автомобілів, визнане судом частково недійсним, тому вимога позивача про оплату «інших послуг» є неправомірною. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що у період з 16 березня 2012р. по 28 лютого 2013р. відповідач був власником квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири від 11 жовтня 2000р. та довідка форми № 3 від 13 липня 2013р. щодо місця реєстрації відповідача. Позивач відповідно до рішення Шевченківської районної у м. Києві ради №527 від 07 квітня 2005р. отримав з балансу КП «Керуюча Дирекція» на свій баланс житловий комплекс (будинок, земельну ділянку у вказаних межах і технічне обладнання) по [ADDRESS]. Це підтверджується Актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 27 квітня 2007р., відповідно, позивач є балансоутримувачем цього будинку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об'єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об'єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об'єднання. Згідно п. 2 Статуту позивача метою діяльності об'єднання є організація обслуговування, ремонту і реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території за кошти членів об'єднання, доходів від господарської діяльності (пасивних доходів), за рахунок фінансової допомоги від добровільних внесків, отриманих і використаних об'єднанням відповідно до мети його діяльності; забезпечення згоди власників квартир (житлових приміщень) будинку при реалізації ними своїх прав на володіння, користування та розпорядження об'єктами будинку, що перебувають у спільній власності членів об'єднання; забезпечення виконання власниками квартир (житлових приміщень) будинку вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затвердженими постановою КМУ від 08 жовтня 1992р. за №572. Відповідно до п.10.1 Статуту для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право, серед іншого, здійснювати діяльність, пов'язану з утриманням житлового будинку і прибудинкової території відповідно до мети діяльності, передбаченої Статутом об'єднання, в тому числі укладати договори з фізичними та юридичними особами. Згідно зі ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст. 151, 162 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об'єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992р. № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 18 березня 2010р. між ВАТ «АК «Київводоканал» (постачальник) та позивачем (абонент) було укладено договір № 08998/4-10 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води, а абонент в свою чергу зобов'язується сплачувати вартість наданих йому постачальником послуг. У період з 16 березня 2012р. по 28 лютого 2013р. на виконання вказаного договору № 08998/4-10 ВАТ «АК «Київводоканал» надало послуги з холодного водопостачання і водовідведення, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями Актів звіряння об'ємів водопостачання та водовідведення між позивачем та постачальником за договором № 08998/4-10, що оформлені за вказаний період. Як зазначено у наявній у матеріалах справи копії листа ПАТ «АК «Київводоканал» від 31 січня 2017р. № 962/8/8/02-17, особовий рахунок на квартиру відповідача заведено у жовтні 2015р., і перша сплата по квартирі відповідача надійшла 15 січня 2016р. за період з жовтня 2015р. по грудень 2016р. Відповідно, до жовтня 2015р. відповідач не оплачував послугу з холодного водопостачання і водовідведення безпосередньо постачальнику ПАТ «АК «Київводоканал». Дана послуга надавалася через позивача, як колективного споживача. Факт відсутності прямого договору між відповідачем та ПАТ «АК «Київводоканал» підтверджується також наявними у матеріалах справи копіями листів ПАТ «АК «Київводоканал» від 18 липня 2012р. № 08/5581, від 24 листопада 2015р. № 8941/8/02-15. Щодо посилань відповідача на неправомірне виставлення йому рахунків за холодне водопостачання і водовідведення за тарифом, як для приміщень, де не встановлено прилади вимірювання, суд зазначає наступне. Пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005р. (далі по тексту - Правила) визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнанні засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показниками будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі. Судом встановлено, що у будинку [ADDRESS] встановлено загальнобудинковий лічильник води, що підтверджується актом обстеження водопостачання та водовідведення об'єкту від 16 серпня 2012р. №032563, що складений інженером-інспектором Управління з контролю за споживанням та водовідведенням РД ПАТ «АК «Київводоканал». Відповідно до п. 9 Правил, у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі по тексту - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Відповідно до п. 10 Правил, надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів, які підтверджують виконання відповідачем вимог п. 9, 10 Правил, що дають право на оплату даної послуги за показниками квартирного лічильника, а тому за спірний період позивач не мав права виставляти відповідачеві рахунки на підставі квартирного лічильника, а відповідач зобов'язаний оплачувати послугу централізованого постачання холодної води та водовідведення відповідно до вимог п. 11 Правил, як споживач, що не має квартирних засобів обліку. Відповідно, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за послугу холодного водопостачання і водовідведення згідно з наданим позивачем розрахунком. З матеріалів справи вбачається, що у період з березня 2012р. по лютий 2013р. між позивачем та ПАТ «Київенерго» було укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01 грудня 2007р. № 320802. У зазначений період ПАТ «Київенерго» на підставі зазначеного договору здійснило постачання теплової енергії для потреб опалення, згідно Актів приймання-передачі товарної продукції за договором від 01 грудня 2007р. № 320802 за період березень 2012р. - лютий 2013р. Сторонами не заперечувався той факт, що у житловому багатоквартирному будинку [ADDRESS] загальнобудинковий засіб обліку тепла не встановлено. Розпорядженням КМДА № 99 від 27 січня 2011р. «Про встановлення тарифів на теплову енергію та встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням» встановлений тариф у разі відсутності будинкових та квартирних засобів обліку теплової енергії. Розмір тарифу становить 3,10 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі в місяць. Відповідач у запереченнях на позовну заяву вказав, що він у спірний період не користувався послугою централізованого опалення. При цьому відповідач посилається на робочий проект від 02 вересня 2002р. газопостачання квартири [ADDRESS], що включає дозвільні документи для застосування на території України апаратів настінних опалювального типу (дозвіл на застосування засобів виробництва, сертифікат відповідності котла «Strebel») і технічні умови на підключення газового котла до газового стояка на сходовій клітині і до газової плити. Сертифікат відповідності приладу «Strebel» і дозвіл на застосування котла «Strebel» на території України не містять інформації на підтвердження чи спростування користування відповідачем централізованим опаленням, відповідно не стосуються предмету доказування. Технічні умови на підключення газового котла до газового стояка на сходовій клітині і до газової плити, не передбачають відключення квартири відповідача від системи централізованого опалення. Відповідно до пп. 25, 26, 30 пункту 3 Правил, відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюються у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005р. № 4, встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Цим порядком також визначено, що єдиним документом, який надає право для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, що затверджений міжвідомчою комісією. Крім того, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007р. № 169 зазначено про неможливість відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Відповідно до листа СВП «ЕнергозбутКиївенерго» ПАТ «Київенерго» від 06 квітня 2012р. № 048/41/4030, зменшення теплового навантаження на систему опалення будинку [ADDRESS] у зв'язку з відключенням квартири [NUMBER] не здійснювалося. Крім того, у даному листі зазначено, що встановлення двухконтурного приладу «Strebel» у квартирі відповідача виконане без дотримання відповідних вимог, а саме: без дозволу на відключення квартири [NUMBER] від мереж централізованого опалення, без розробки проектної документації на зменшення теплового навантаження на опалення житлового будинку, без Акту обстеження приміщення, в якому встановлюється належність видимого розриву на системі централізованого опалення та те, що транзитні стояки ізольовані. Доводи сторони відповідача, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2012р. у справі № 2-10337/11, зазначено, що відповідно до довідки ВАТ «Київгаз» № 120 в квартирі відповідача опалення і гаряче водопостачання здійснюється за рахунок газу, проте зазначене рішення суду не містить фактів того, що в квартирі відповідача було відключено в установленому порядку централізоване опалення. Факт користування відповідачем у спірний період послугою газопостачання не виключає для нього можливості користуватися послугою централізованого опалення. Тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за послугу постачання теплової енергії згідно з наданим позивачем розрахунком. Судом встановлено, що позивач, як балансоутримувач будинку від імені всіх співвласників будинку уклав договір № 10015 від 04 жовтня 2010р. з ДП зі 100 % іноземною інвестицією «Д'ЕСТАТЕ» на надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. У період з 16 березня 2012р. по 28 лютого 2013р. послуги по утриманню будинку та прибудинкової території було надано у повному обсязі та належної якості, що підтверджується Актами наданих послуг за вказаний період, укладеними між сторонами на виконання договору № 10015 від 04 жовтня 2010р. Відповідно до п. 1.4 вказаного договору послуги вважаються виконаними після підписання акта надання послуг замовником. Таким чином, відповідно до умов договору єдиним належним доказом надання послуг є саме акти надання послуг, надані позивачем та наявні в матеріалах справи. Таким чином, посилання відповідача на відсутність підтвердження оплати за підписаними актами наданих послуг як на доказ ненадання послуг належним чином, суперечить умовам договору № 10015 і є помилковим. Доводи відповідача про відсутність у ДП «Д'ЕСТАТЕ» права надавати послуги за договором № 10015 суд не приймає до уваги, оскільки таке право передбачене п.п. 3.4.3, 4.2.5. Статуту ДП «Д'ЕСТАТЕ» та встановлено постановою Апеляційного суду м. Києва від 23 січня 2018р. у справі № 761/5817/16-ц. Твердження відповідача про ненадання послуг з утримання будинку і прибудинкової території через відсутність у штаті позивача, двірника, сантехніка і електрика, спростовуються наявним у матеріалах справи листом ДП зі 100 % іноземною інвестицією «Д'ЕСТАТЕ» від 04 січня 2010р. Враховуючи те, що в позасудовому порядку, відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач актів-претензій не оформляв, до позивача у встановленому законом порядку з відповідними актами-претензіями не звертався, тому суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за утримання будинку і прибудинкової території згідно з наданим позивачем розрахунком. З приводу вимог позивача про стягнення коштів компенсаційних виплат за експлуатацію, обслуговування і охорону місць тимчасової стоянки автомобілів відповідача необхідно зазначити наступне. Загальними зборами ОСББ «Івана Франка, 4», які відбулись 09 березня 2011р. було вирішено, що починаючи з березня 2011р. ввести компенсаційну оплату за обслуговування, експлуатаційні витрати, охорону будинку та прибудинкової території, в тому числі місць тимчасової стоянки автомобілів у розмірі 250,0 грн. на місяць за кожен перший автомобіль власника квартири житлового будинку [ADDRESS]. Зазначене рішення було прийнято, відповідно до вимог: п.9.1 Статуту позивача; ст.16 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», при цьому судом враховано, що це рішення є чинним, і не оскаржувалося у судовому порядку, а тому посилання відповідача на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2013р. по справі № 2610/14222/2012, провадження №2/761/1355/2013 є помилковим. З Витягу з протоколу загальних зборів позивача №0506 001/110309 від 09 березня 2011р. вбачається, що усі власники квартир, або орендарі їх приміщень, які зберігають автотранспортні засоби на прибудинковій території - ділянці з фасаду житлового будинку по [ADDRESS] - зобов'язані сплачувати на розрахунковий банківський рахунок ОСББ компенсаційну оплату за охорону ділянки ДСО та утримання території зайнятої їх автомобілями (або автомобілями орендарів квартир житлового будинку) під тимчасове зберігання відповідно до щомісячних квитанцій ОСББ графа «інші послуги». З метою надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони між УДСО при ГУ МВС України в м. Києві та позивачем було укладено договір №816-Д об/2009/Шев. За цим договором замовник доручає, а виконавець зобов'язується здійснювати спостереження та обслуговування сигналізації на об'єкті замовника, забезпечити негайне прибуття наряду охорони на об'єкт у разі спрацювання сигналізації та здійснення останніми відповідних дій, спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації, а в разі необхідності - припинення правопорушення або злочину на об'єкті. На підтвердження фактичного надання послуг позивачем було надано до суду акти виконаних робіт, укладені між позивачем та УДСО при ГУ МВС України в м. Києві за весь період стягнення заборгованості з березня 2012 року по лютий 2013 року. У зазначений період автомобіль відповідача знаходився на місці тимчасової стоянки автомобілів, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з журналу фіксації тимчасової стоянки на прибудинковій території ОСББ «Івана Франка,4». Щодо посилання відповідача на те, що позивач не пропонував йому укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, а сам факт надання і отримання послуг не створює обов'язків по їх оплаті, то зазначені обставини спростовуються наступним. У матеріалах справи містяться докази отримання (повідомлення про вручення) відповідачем 07 листопада 2011р. пропозиції укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з вкладеним підписаним зі сторони позивача типовим договором. Відповідач договір не підписав і у спорі посилається на відсутність договору як на підставу звільнення від оплати за надані послуги. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача н користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,0 грн.

Outcome: approved