Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 17.10.2007 р. відповідач по справі - [PERSON] позичив у нього суму у розмірі 100400 (сто тисяч чотириста) гривень та зобов'язався повернути зазначену суму до 07.11.2011 року. У зазначений термін відповідач борг не повернув. Підтвердженням позики є договір займу у вигляді розписки, укладеної сторонами 17.10.2007 року. Із настанням дати повернення боргу, відповідач покладені на нього зобов'язання не виконав. [PERSON] неодноразово звертався до відповідача в особистій розмові та у телефонних розмовах із проханням виконати взяте ним зобов'язання, на що відповідачем було надано відповідь що у найближчому майбутньому відповідач виконає взяте ним зобов'язання. У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих ним зобов'язань позивач 11.08.2014 року направив листа до відповідача, але [PERSON] відмовився отримувати лист, та лист 16.09.2014 року повернувся до позивача з відміткою про закінчення терміну зберігання, також позивач 11.08.2014 року направив тотожного листа на електронну адресу відповідача. Таким чином, за підрахунками позивача загальний борг [PERSON] станом на 06.10.2014 року з урахуванням пені, процентів за користування грошовими коштами, інфляційних збитків та часткового погашення зобов'язань по договору позики від 29.12.2009 року складає 223 070,84 грн. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 223 070,84 гривень з яких: 100 400,0 грн. - основний борг, 106 926,0 грн. - пеня з урахуванням часткового погашення боржником пені у розмірі 12 235,0 грн., 19 190,40 грн. - інфляційні втрати з листопада 2011 року до жовтня 2014 року, 8 788,44 - відсотки річних від простроченої суми позики за користування грошовими коштами за весь час прострочки. Просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2 230,72 грн. Позивачем було надано позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказав, що з моменту подання позову до суду минуло 108 днів, та за цей час розмір боргу зріс на 19 264,42 грн. за розрахунок пені, процентів за користування грошовими коштами, інфляційних збитків згідно договору позики, просив задовольнити збільшені позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] до судового засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не прибув про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд за згодою позивача та враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, давши повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності та приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню. Судом достовірно встановлено, що обставини викладені в позові мали місце. 17.10.2007 року позивач по справі [PERSON] передав відповідачу [PERSON] у борг 100 400,0 грн., вказавши строком повернення боргу 07.11.2011 року. У договорі сторони вказали, що у випадку прострочки платежу після 07.11.2011 року, відповідач зобов'язується виплатити позивачу пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожний день прострочки. Підтвердженням боргових зобов'язань між сторонами є укладений між ними договір займу, складений у двох екземплярах, по одному для кожної із сторін та підписаний ними. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст..258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; 3) про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу); 4) у зв'язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу); 5) про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу); 6) у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу); 7) про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293 цього Кодексу). Відповідно до ст.. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов?язку. Суд, беручи до уваги сплату відповідачем коштів у період з 07.11.2011 року по 07.10.2014 року приходить до висновку, що перебіг позовної давності стосовно нарахування неустойки у вигляді пені переривається у зв'язку із вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання відповідачем свого боргу, тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позивачем вимоги, щодо стягнення нарахованої пені у повному обсязі. За вказаних обставин позовні вимоги [PERSON] - підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved