Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом , в якому просить суд визначити частки співвласників у спільній сумісній власності - квартирі [ADDRESS] , визнавши їх рівними по 1/3 частці за кожним; припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку спірної квартири; стягнути з [PERSON] компенсацію вартості 1/3 частки квартири в сумі 85\~260,00 грн. та визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка раніше належала [PERSON] . В обґрунтування вимог посилається на те, що вона, її донька [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . З колишній чоловіком розірвано шлюб 21.10.2008 р., він створив нову сім`ю і з того часу в квартирі не проживає. Усі витрати по утриманню житла несе вона. Оскільки відповідач [PERSON] тривалий час в квартирі не проживає, і вважає, що припинення його права на частину квартири із сплатою вартості цієї частки, не завдасть істотної шкоди його інтересам, тим більш, що реально виділити йому частку квартири неможливо. Ухвалою від 20.09.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Позивачка просила суд про розгляд у її відсутність, позовні вимоги підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] надала через електронну пошту заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом неодноразово належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторінв порядку заочного розгляду відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, оскільки у достатньо даних про права та взаємини сторін. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 14 березня 1995 року [PERSON] та членам її сімї [PERSON] та [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] . 21 жовтня 2008 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис №471. Згідно експертного дослідження №125-064 оціночно-технічної експертизи судового експерта Лесків С.А. від 28.08.2019 р., ринкова вартість квартири [ADDRESS] , загальною площею 39,0 кв.м., становитиме 255\~780 грн. Відповідно до Довідки ТОВ «Центральний 1» №1042 від 23.08.2019 р., в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] з 24.09.1987 р., та [PERSON] з 03.11.2015 р. Згідно Акту ТОВ «Центральний 1» від 22.08.2019 р., [PERSON] з 2000 р. не проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтвердили сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії квитанції №0.0.1557715516.1 від 18.12.2019 р., [PERSON] внесла 85260,00 грн. на рахунок ТУ ДСА України. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно зі ч.1, ч.2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Положеннями ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За положенням частин першої та другої статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно. Згідно ч. 1,2 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам йог сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. В якості підстави для задоволення своїх вимог про припинення права відповідача на належну йому частку у спільному майні, позивачі посилаються на ст. 365 ЦК України, зазначаючи, що частка відповідача у праві власності є незначною і не може бути виділена в натурі, а квартира, яка є об`єктом спільної сумісної власності, є неподільною, і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 15.03.2018 року в контексті справи №345/2723/17 досліджував питання щодо критеріїв припинення права на частку в спільному майні та вказав, що право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників і при цьому суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-81цс11 та від 02.07.2014 року у справі №6-68цс14. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України висловленою в постанові від 24.02.2016 року №6-2784цс15, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем.. Відповідно до копії квитанції №0.0.1557715516.1 від 18.12.2019 р., [PERSON] внесла 85260,00 грн. на рахунок ТУ ДСА України.(255\~780,00 грн. /3). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved