Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи його тим, що 21 лютого 2004 року вона вперше уклала шлюб з відповідачем; шлюб був зареєстрований відділом ДРАЦС Липоводолинського РУЮ у Сумській області за актовим записом № 04. У шлюбі позивачкою від відповідача народжено спільного сина [PERSON], [INFO]. Зазначала, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося і міцної сімї вона разом із відповідачем створити не змогла; на фоні протилежних поглядів на життя у неї з відповідачем постійно виникають сварки. Позивачка також вказувала на те, що збереження сімї є неможливим, тому просила суд укладений з [PERSON] шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з вищевикладених підстав в повному обсязі та суду пояснила про те, що вона спільно з відповідачем прожила у шлюбі більш ніж 10 років та протягом 2014 року в них в сімї почали виникати сварки на ґрунті міжособистих відносин з відповідачем, при цьому винуватцем цих подій була переважно вона. У 2015 році відносини у сімї значно покращились, вони почали знаходити спільну мову з відповідачем, проте вона не бажає перебувати у шлюбі з [PERSON] через те, що шлюб для неї є лише простою формальністю (це є її субєктивна думка, яка сформулювалася після тривалого проживання з відповідачем однією сімєю). Підтвердила те, що вона на даний час не втратила почуття любові, поваги та взаємопорозуміння й підтримки до свого чоловіка [PERSON] Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначаючи про те, що протягом наданого судом 3-місячного терміну на примирення у них з позивачкою, як у подружжя, відбулося фактичне примирення, так як причини сварок та скандалів у сімї, що мали місце у грудні 2014 року, на даний час вже усунуті, конфліктні ситуації між ними вже не виникають і він разом з дружиною постійно ведуть домашнє господарство, мешкають в одному будинку, підтримують шлюбні відносини та виховують їх спільного сина. Твердження позивачки про те, що шлюб для неї є лише формальність і перший необхідно розірвати, він розглядає як обставину того, що конфлікти, яка мали місце у грудні 2014 року, можуть повторитися і тоді їй буде легше з них виходити, бо вона не матиме ніяких сімейних обовязків. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом установлено те, що з 21 лютого 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з батьками в смт.Липова Долина по вул.Д.Сулими, 3/1 (а.с.4-5). Таким чином, між сторонами, як подружжям, склалися сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу, що врегульовані Сімейним кодексом України. За змістом ст. 109 ч.3 Сімейного кодексу України підставами для розірвання шлюбу в судовому порядку є встановлення тих обставин, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Під час розгляду даної справи позивачка суду не довела тих обставин, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам чи інтересам відповідача, як і не підтвердила належними і допустимими доказами того, що на даний час між неї та позивачем існують протилежні погляди на життя і втратились усталені сімейні звязки між подружжям. Крім цього, під час провадження даної справи сторонам судом надався тримісячний термін для примирення, під час якого сторони досягли фактичного примирення у спосіб нормалізації сімейних та міжособистих відносин один між одним, припинення періодичних сварок та конфліктних ситуацій, що ними підтверджено особисто у судовому засіданні. Таким чином, як під час визначеного судом строку на примирення, так і в силу спливу більш ніж чотирьох місячного терміну перебування даної справи у провадженні суду сторони по справі дійшли обопільної згоди на продовження подальшого перебування у шлюбі та проживання однією сімєю, а тому подальше перебування сторін у зареєстрованому шлюбі цілком узгоджується з їх фактичними інтересами і не призведе до порушення прав малолітньої дитини на виховання в повноцінній сімї. Під час розгляду даної справи судом з досліджених доказів не встановлено дійсних причин до розірвання шлюбу між сторонами, а довід позивача про те, що вона не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем лише через те, що шлюб для неї є лише простою формальністю, суд вважає непереконливим і таким, що не є самостійною підставою для розірвання шлюбу з відповідачем. За таких обставин, позов [PERSON] слід вважати необґрунтованим, а тому у його задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed