overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що з 29 липня 1994 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дарницького районного суду Київської області від 25 липня 2014 року. В період шлюбу ними за спільні кошти було придбано земельну ділянку площею 0,0482 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Жердівська сільська рада, СТ «Тарасівський», [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано на ім'я відповідача. В порядку поділу майна позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки. У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності. Відповідач у судове засіданні не з'явився, подав письмовий відзив на позов, у якому не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони 29 липня 1994 року зареєстровали шлюб, який розірвано 25 липня 2014 року рішенням Дарницькогорайонного суду м. Києва. В період шлюбу сторонами було придбано земельну ділянку площею 0,0482 га, кадастровий номер 3221282009:01:002:0035, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Жердівська сільська рада, СТ «Тарасівський», [ADDRESS], що визнається обома сторонами. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на наведене та враховуючи, що земельна ділянка придбана під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і при її поділі частки сторін є рівними, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

у грудні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач проживає з сином окремо від відповідача. Останнім часом у сторін виникли непорозуміння з приводу розміру та строків виплати коштів на утримання та виховання дитини. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання з'явилася позивач [PERSON], яка наполягає на задоволенні позову, з підстав, викладених у ньому. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає . Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрського районного управління юстиції м. Полтави (а.с. 4). З довідки КП «ЖЕО № 2» ПМР від 22.10.2014 вбачається, що позивач зареєстрована в [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, натомість відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

у грудні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач проживає з сином окремо від відповідача та виховує його самостійно. Від утримання сина відповідач ухиляється. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання з'явилася позивач [PERSON], яка наполягає на задоволенні позову, з підстав, викладених у ньому. В судове засідання відповідач [PERSON]. не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області (а.с. 2). Позивач проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, натомість відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

у грудні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надає. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу),щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. У судове засідання відповідач [PERSON] зявився, позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 082421, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 5). З довідки КП «ЖЕО № 2» ПМР від 10.12.2014 вбачається, що позивач зареєстрована в [INFO] разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач зобовязаний утримувати свою дитину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

у грудні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надає. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу),щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання з'явилася позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. У судове засідання відповідач [PERSON] з'явився, позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 5). З довідки КП «ЖЕО № 2» ПМР від 10.12.2014 вбачається, що позивач зареєстрована в [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

у грудні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2010 року, актовий запис № 537. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникають сварки, шлюбні відносини не підтримують з листопада 2014 року. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, вважає, що збереження сім'ї неможливе. У судове засідання відповідач [PERSON] з'явився, позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 26.06.2010 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис № 537. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 26.06.2010 року (а.с. 6). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.12.2010 вбачається, що від шлюбу сторони мають малолітного сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, у наданий судом строк на примирення врегулювання сімейних відносин не відбулося, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

у грудні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2006, реєстрація якого відбулася в Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1652. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, шлюбні відносини не підтримують та проживають окремо з листопада 2014 року. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, вважає, що примирення і збереження сім'ї неможливе, оскільки відповідач застосовує відносно неї фізичне насильство та наносить тілесні ушкодження . У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 27.09.2006 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1652 ( а.с. 3). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.06.2004, сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). З копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], виданого 24.10.2014 Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON], [INFO] 24.10.2014 змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують та проживають окремо з листопада 2014 року, останнім часом мають вкрай неприязні відносини, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з названим позовом, у якому зазначає, що з 19 липня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Одруження виявилося невдалим, сторони не зійшлися характерами. З вересня 2013 року вони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, мають окремий бюджет, проживають окремо. В даний час в суді розглядається цивільна справа про розірвання шлюбу. Посилається на те, що відповідач отримує заробітну плату неофіційно, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягувати з нього аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилась, надала суду письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з липня 2008 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на наведене та враховуючи відсутність доказів, що відповідач має постійний заробіток, суд вважає за можливе стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня - 1286 грн. Беручи до уваги наведене та враховуючи, що стаття 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, суд визначає розмір аліментів із урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в твердій грошовій сумі 1200 гривень на дитину, щомісяця, до досягнення донькою повноліття На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з названим позовом, у якому зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2004 р. по 27.12.2012 р., від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилась, надала суду письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2004 р. по 27.12.2012 р. (а.с. 8,9) , від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].(а.с. 10). Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка пошти (а.с.16). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на наведене суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2009 року. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] Дмитровича, [INFO], та доньку [PERSON] Дмитрівну, [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а діти залишаться проживати разом з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2009 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 74 (а.c.4). Від даного шлюбу мають сина [PERSON] Дмитровича, [INFO], та доньку [PERSON] Дмитрівну, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7,8). Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved