Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу від 16.12.2015 року вона є власником 1/2 частини будинку № 8 по проїзду Грибному в м. Житомирі. При оформленні договору купівлі-продажу будинку продавець [PERSON] пообіцяв їй знятися з реєстраційного обліку, однак цього не зробив. Тому просить визнати його таким, що втратив право користування житлом в будинку № 8 по проїзду Грибному в м. Житомирі. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частини квартири від 16.12.2015 року, укладеного між [PERSON], відповідачем [PERSON] як продавцями та позивачем [PERSON] як покупцем, та зареєстрованого в реєстрі за № 14156, у власність позивача передано 1/2 ідеальну частину квартири № 1, що знаходиться за адресою: м. Житомир, проїзд Грибний, 8. Право власності на цю квартиру було зареєстровано за позивачем, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 50005630 від 16.12.2015 року. Згідно відомостей адресно-довідкового бюро УДМС України в Житомирській області від 28.12.2015 року відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований у квартирі № 1 в будинку № 8 по проїзду Грибному у м. Житомирі 03.09.1997 року. Внаслідок переходу права власності на 1/2 частину зазначеної квартири від колишніх співвласників до позивача відповідач втратив право користування нею. Доказів укладення договору між сторонами про надання у користування вказаним житловим приміщенням відповідачу до суду не надано. Тому суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідача у даній квартирі, частина якої належить на праві власності позивачу, порушуються її права як співвласника та їй створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, у звязку з чим підлягають судовому захисту шляхом зняття визнання відповідача таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved