Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис за реєстр. № 28187 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 16 248, 22 грн. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва від 01.10.2020 року, було відкрито виконавче провадження з примусового виконання означеного виконавчого напису. В подальшому постановою приватного виконавця від 09.10.2020 року було звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи позивача. Позивач вважає виконавчий напис незаконним, протиправним і таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів та Закону України «Про нотаріат». Так, нотаріусом не перевірено, чи була заборгованість на момент вчинення виконавчого напису безспірною, чи була вона саме такого розміру, чи не пропущено стягувачем строку позовної давності та чи не було невирішених спорів на час вчинення напису. Крім того, позивачу не надсилались письмові вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, що є передумовою вчинення виконавчого напису. З цих підстав позивач прохає визнати виконавчий напис, який вчинено 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за № 28187, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2021 року вжито заходів забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву не надав. Треті особи в судове засідання не з`явились. Приватний виконавець подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач 03 листопада 2013 року підписав заяву № 011-03207-031113 та приєднався до публічної пропозиції ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якої банк зобов`язався відкрити позивачу поточний рахунок та оформити платіжний засіб у вигляді платіжної картки зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 15 000, 00 грн. на строк 364 календарних дні. Позивач зобов`язався користуватися цим кредитним лімітом, сплачувати відсотки та повернути суму заборгованості банку, що випливає зі змісту п.п. 1.4., 2.4, 6, 7.2. заяви (далі - кредитний договір). Відповідно до укладеного договору про відступлення права вимоги № 395/К від 20 квітня 2018 року, ПАТ «Дельта Банк» відступив право вимоги за кредитним договором № 011-03207-031113 від 03.11.2013 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал». 11 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» було укладено договір відступлення права вимоги № 11/08/2020-ФА, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» відступило право вимоги сплати заборгованості за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК - Аланд». 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис за реєстр. № 28187, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року заборгованості у розмірі 15 748, 22 грн., в тому числі простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 11 876, 41 грн., простроченої заборгованості за відсотками в сумі 3 871, 81 грн., витрати за вчинення виконавчого напису 500, 00 грн., загальна сума, що підлягає стягненню складає 16 248, 22 грн. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис повинен містити дату його вчинення (рік, місяць, число), найменування посади, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Спірний виконавчий напис вчинено на підставі п. 2 Переліку. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї дати законодавство не передбачає можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Крім того, станом на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису редакція Переліку не передбачала можливості стягнення заборгованості в безспірному порядку на підставі угоди, яка укладена в письмовій формі. Так, згідно п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір, на підставі якого виникла заборгованість [PERSON] (заява про отримання банківських послуг № 011-03207-031113 від 03.11.2013 року), укладено в письмовій формі. Згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, на думку суду, в момент вчинення спірного виконавчого напису були відсутні правові підстави для його одержання, у зв`язку із недотриманням вимог щодо форму правочину з якого виникла заборгованість. Це є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Отже, процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). 26.04.2021 року на адресу суду від приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Горай О.С. надійшли докази, а саме копія виконавчого напису, заява про вчинення виконавчого напису та всі документи, що подавались стягувачем для вчинення спірного напису. Проте в цих матеріалах відсутня вимога про дострокове повернення заборгованості чи будь-яке повідомлення про порушення боржником основного зобов`язання, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису. Отже, нотаріусом всупереч вимогам підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинено виконавчий напис за відсутності повідомлення боржника про порушення основного зобов`язання та необхідність добровільного повернення суми позики (кредиту) протягом 30 днів із дня отримання відповідного повідомлення. У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Заява про надання банківських послуг та видачу кредитної картки [NUMBER] оформлена у 2013 - му році. Отже, з моменту укладання цього договору та вчинення виконавчого напису минуло майже 7 років. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не було перевірено, коли саме виникло право вимоги кредитної заборгованості. В матеріалах справи нотаріуса відсутній будь-який розрахунок заборгованості, з якого можна було б встановити, коли кредитор набув право вимагати повернення всієї суми позики, що має значення для обчислення строків позовної давності. Але нотаріус навіть не досліджував це питання та належним чином не перевірив, що заборгованість є простроченою і проблемною, а отже на момент її стягнення міг сплинути строк позовної давності, що унеможливлювало вчинення цієї нотаріальної дії. Тому суд приходять до висновку, що нотаріус не дотримався вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та вчинив спірний виконавчий напис поза межами трирічного строку, передбаченого для стягнення боргу. Виходячи з того, що спірний виконавчий напис вчинено з численними порушеннями вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а спірний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає викоаннню. За змістом ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved