Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

У грудні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач вказав, що згідно договору № б/н від 05.10.2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та станом на 31.05.2016 р. має заборгованість перед банком у розмірі 16 542,69 грн.. У грудні 2018 р. позивач уточнив позов та вказав , що станом на 31.10.2018 року відповідач має заборгованість перед банком у розмірі 129625,81 грн.. Прохав стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач та її представник у відкритому судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити, пояснивши, що відповідач не укладала з позивачем кредит , не отримувала платіжну картку кредитка « Універсальна» , а надала згоду на оформлення на своє ім`я дебетової особистої карти , про що свідчить її анкета -заява . Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, згідно договору № б/н від 05.10.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини, врегульовані ЦК України, а саме: ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно п.1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 1050 та частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів. Позовні вимоги позивача підтверджуються анкетою-заявою позичальника, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витягом з умов та правил надання банківських послуг, довідкою ПАТ КБ « ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ,оформленої на позивача . З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином і регулярних платежів в рахунок погашення боргу не здійснювала, у зв`язку з чим заборгованість по кредитному договору станом на 31.10.2018 року складає 129625,81 грн., з них: заборгованість за кредитом - 1349,54 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 115727,42 грн., заборгованість за пенею та комісією - 5900,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 6148,85 грн.. Також встановлено, що останній платіж в рахунок погашення боргу [PERSON] здійснила 19.09.2013 р. в сумі 4874,14 грн. , що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с. 74). Цим же розрахунком підтверджується, що [PERSON] частково здійснювала погашення кредиту. Отже, фактично відповідач підтвердила своїми діями укладення кредитного договору. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення штрафів за порушення умов договору задоволенню не підлягає, оскільки встановлено, що позичальник допустила порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв`язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов`язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15. Щодо нарахування відсотків суд зазначає наступне. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18). Відтак з [PERSON] підлягають стягненню відсотки за користування кредитом до 31.01.2014 року (строку дії кредитної картки) у сумі 1227,38 грн. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що згідно з укладеним між сторонами кредитним договором відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту і позов підлягає задоволенню частково, оскільки порушено право позивача на своєчасне отримання належного виконання за зобов`язанням. В частині стягнення штрафів позивачу слід відмовити. Пояснення відповідача , що відповідач не укладала з позивачем кредит , не отримувала платіжну картку кредитка « Універсальна» , а надала згоду на оформлення на своє ім`я дебетової особистої карти , про що свідчить її анкета -заява , спростовується довідкою ПАТ КБ « ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ,оформленої на позивача та розрахунком про заборгованість по кредитному договору . Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1944,39 грн., що підтверджено квитанціями про сплату, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial