Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 33048 від 08.09.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, 09 грудня 2020 року прийшовши за місцем своєї роботи - київська філія товариства з обмеженою відповідальністю «міжнародний цілительський центр Ляпко «Валенсія» отримав постанову приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 09 листопада 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату. З вказаної заяви вбачалося, що стягувачем є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», що звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. , який здійснив виконавчий напис № 33048 від 08 вересня 2020 року, яким стягнуто 11 352 грн. 28 коп. Посилаючись, що виконавчий напис вчинено зі порушенням Порядку нотаріальних дій нотаріусами України, а саме без документів, що підтверджують безпірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та з порушенням умови, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Жодних угод з відповідачем та жодних листів про погашення заборгованості позивач не отримував, крім того з 2013 року не укладалося жодних кредитних договорів. Просить задовольнити позовні вимоги та вирішити питання розподілу судових витрат. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21 грудня 2020 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С. Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року відкрито провадження по справі, витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис № 33048 від 08 вересня 2020 року та витребувано у приватного виконавця Дорошенко В.Л. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 63381117. Одночасно з поданням позову позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 11352 грн. 28 коп. Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року на підставі заяви позивача зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 33048 від 08 вересня 2020 року. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. 17 лютого 2021 року позивач подав до канцелярії суду додаткові пояснення, в яких просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проводити розгляд справи без його участі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» не скористався правом безпосередньої участі, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надсилав, про причину неявки суду не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Третя особа - приватний нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець Дорошкевич В.Л. не скористалися правом безпосередньої участі, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду треті особи не надсилали, про причину неявки суду не повідомили. В матеріалах справи наявні докази належного сповіщення відповідача та третіх осіб про час та місце розгляду справи, що доводить зворотнє рекомендоване повідомлення. 04 лютого 2021 року від приватного виконавця Дорошкевич В.Л. надійшли копії витребуваних матеріалів виконавчого провадження № 63381117. Витребовані матеріали нотаріальної справи від Приватного нотаріуса ЖМНО Горая О.С. суду не надано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та їх представників. Судом встановлено, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського тотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий запис про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в сумі 11352 грн. 28 коп. за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 22 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63381117 за виконавчим написом № 33048 виданим 08.09.2020 року приватним нотаріусом ЖМНО Горай О.С. 09.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Між сторонами виник спір стосовно дотримання вимог діючого законодавства при вчиненні приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчого напису № 33048 від 08.09.2020 року за заявою стягувача ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» . Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц). Судом досліджені заяву № 001/24024-071113 від 07.11.2013 року, з якої вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «Дельта Банк» для отримання кредитних коштів. На ім`я позичальника відкрито поточний рахунок та видано електронний платіжний засіб у вигляді емітованої картки [NUMBER] з лімітом кредитної лінії 5000 грн. зі строком дії ліміту кредитної лінії 364 календарних дні. Строк дії картки закінчився в березні 2016 року. Зазначений період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року не можна визнати обґрунтованим, тому що строк дії кредитної лінії становив 364 календарних днів, а докази про її пролонгацію матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять й відомостей про перевипуск кредитної карти, строк дії якої також закінчився в березні 2016 року. Крім того, суд погоджується із твердженням позивача, що відсутня інформація про обсяг заборгованості в сумі 11 352 грн. 28 коп., коли саме він виник за який проміжок часу, з чого складається визначений розмір заборгованості. У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, встановивши, що строк дії укладеного між сторонами кредитного договору закінчився, та відсутні відомості про час виникнення заборгованості в сумі 11352 грн. 28 коп., та його складові частини, суд не може встановити факт безспірності зазначеної заборгованості та погодитися із періодом її утворення з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Судом досліджено, що документи на підставі яких нотаріусом здійснений виконавчий напис не містять відомостей про отримання [PERSON] повідомлення. Отже, ТОВ «Аланд» не довело належними та допустимими доказами отримання або ухилення від отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень договору, а відтак, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення боржника. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. З огляду на зазначене, як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі чого, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем таким, що не підлягає виконанню. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 грн (а.с. 1) та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420 грн. 40 коп. (а.с. 17), що разом становить 1 261 грн. 20 коп., які підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь позивача, на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved