Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що він є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі ордеру на жиле приміщення № 001371 серія Б, виданого Старокиївською районною в м. Києві державною адміністрацією згідно розпорядження № 119 від 21 березня 1997 року. У спірній квартирі крім нього зареєстрований відповідач [PERSON] , який є його сином. Відповідач з липня 2007 року не проживає у спірній квартирі, витрати на комунальні послуги не сплачує, його особистих речей у квартирі немає. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом, оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, направили до суду заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутність (а.с. 32, 34). Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, покази свідка, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі ордеру на жиле приміщення № 001371 серія Б, виданого Старокиївською районною в м. Києві державною адміністрацією згідно розпорядження № 119 від 21 березня 1997 року (а.с. 5-6). З позову вбачається, що [PERSON] вселився у зазначену квартиру разом із членами своєї сім`ї, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач з липня 2007 року не проживає у спірній квартирі, витрати на комунальні послуги не сплачує, його особистих речей у квартирі немає. Відповідно до статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше шести місяців, позивач посилається на письмові докази та покази третьої особи, допитаної в якості свідка. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він є братом відповідача. Останній добровільно залишив квартиру у 2007 році. Його особистих речей у квартирі немає, до них він не приходить, витрати на комунальні послуги не сплачує. Перешкод відповідачу у користуванні квартирою не чиниться, замки не мінялись, спорів щодо користування квартирою немає. У матеріалах справи міститься відповідь Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві від 18 жовтня 2019 року, з якої вбачається, що під час перевірки аналітично-інформаційної системи «АРМОР» встановленого, що інформація стосовно реєстрації заяв від [PERSON] щодо чинення йому перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] «Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події» відсутня (а.с. 7). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає 768 гривень 40 копійок судового збору. Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: approved