Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просив стягнути на свою користь 29086 доларів США, що в еквіваленті становить на 05 листопада 2015 р. 669564,09 грн., заборгованості за кредитним договором №646/245-САФ03.16-2 від 31 жовтня 2007 р. та 13172,45 грн. за кредитним договором №646/245-САФ03.16-2.1 від 31 жовтня 2007 р. В обґрунтування зазначив, що позичальник [PERSON] за кредитним договором №646/245-САФ03.16-2 допустив тривале невиконання умов договору щодо повернення кредиту та процентів, заборгованість складає: 11450,05 доларів США за кредитом, 9019,44 доларів США за процентами, 5577,45 доларів США пені за несвоєчасне повернення кредиту, 3040 доларів США пені за несвоєчасне повернення процентів, а за кредитним договором №646/245-САФ03.16-2.1 заборгованість складає: за кредитом 2979,75 грн., за процентами 4664,12 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1453,04 грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів 1413,04 грн., інфляційні втрати за кредитом 1349,83 грн., інфляційні втрати за процентами 1312,67 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача надав заперечення проти позову та заяву про розгляд спарив без його участі. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Згідно копії договору кредиту №646/245-САФ03.16-2 від 31 жовтня 2007 р. (далі - кредитний договір) [PERSON] та позичальник [PERSON] погодили надання кредиту на придбання автомобілю в розмірі 15112 доларів США зі сплатою 12,05% річних з поверненням кредиту частинами щомісячно за графіком, до 30 жовтня 2014 р. Повернення кредиту та сплата процентів передбачалося за договором у доларах США (п.1.1.1. та 2.4.1.). У разі прострочення позичальником строків сплати процентів, повернення кредиту він сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення (п.4.1). Додатковою угодою №1 від 02 жовтня 2008 р. до кредитного договору сторони погодили підвищення процентної ставки річних з 20 жовтня 2008 р. до 13,00 (а.с.10). Додатковою угодою №2 від 19 лютого 2010 р. до кредитного договору було визначено що кредит сплачується по 10 число кожного місяця починаючи з грудня 2007 р. і по 30 жовтня 2014 р. за новим графіком. [PERSON] отримав право достроково вимагати повернення кредиту, процентів тощо в разі предявлення позичальнику відповідної вимоги (а.с.11). Крім того, за договором відновлювальної кредитної лінії №646/245-САФ03.16-2.1 від 31 жовтня 2007 р. (далі договір кредитної лінії) сторони погодили надання [PERSON] для оплати платежів за договором страхування автомобілю траншів в межах максимального ліміту 4256,78 грн. зі сплатою 15% річних з кінцевим терміном погашення не пізніше 30 жовтня 2014 р. (а.с.12-14). Додатковою угодою №1 від 19 листопада 2009 р. до договору кредитної лінії сторони підвищили з 19 листопада 2009 р. процентну ставку річних до 31,71%. Відповідачем розрахунок заборгованості Банка не оспорювався, але заявлене було про застосування строку позовної давності (а.с.51). Як вбачається із розрахунку заборгованості Банку станом на 04 листопада 2015 р. ним зараховані, як своєчасно повернуті, грошові кошти за кредитним договором - кредит в сумі 2367,24 доларів США за період з грудня 2007 р. по грудень 2008 р. (за виключенням листопада 2008 р.). Укладання додаткового угоди №2 до кредитного договору відобразилося анулюванням простроченої заборгованості по кредиту станом на 19 лютого 2010 р., яка була в підсумку частково погашена на суму 1294,71 доларів США, а загалом залишок простроченої заборгованості станом на день складання розрахунку становить 11450,05 доларів США. Банком нарахований борг по процентам за нарахуванням їх відповідно до графіку (поточні) 7866,40 доларів США, а також борг за простроченими процентами 1153,04 доларів США (несплачені або сплачені не в повному обсязі щомісячні платежі кредиту за графіком). При цьому на погашення заборгованості по процентам на прострочену заборгованість по кредиту Банком були спрямовані сплачені позичальником 3423,33 доларів США Пеня за кредитом обрахована з 03 листопада 2014 р. по 03 листопада 2015 р. в сумі 5577,45 доларів США. Пеня за несвоєчасне погашення процентів обрахована за період з 03 листопада 2014 р. по 03 листопада 2015 р. в сумі 3040 доларів США. За договором кредитної лінії розрахунок Банку свідчить, що перераховані 23 листопада 2009 р. на цілі узгоджені з позичальником 2979,75 грн. залишилися непогашеними, проценти з врахуванням часткового погашення становлять суму 4664,12 грн. Пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентів за період з 04 листопада 2014 р. по 04 листопада 2015 р. становить 1453,04 грн. та 1413,04 грн. відповідно. Інфляційні втрати нараховані банком на середньомісячні залишки заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 1348,83 грн. і 1312,67 грн. відповідно, в сумі 2662,49 грн.. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють правовідносини за договором позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 цього Кодексу і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (стаття 631 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу (кредиту, процентів) щомісяця частинами, тому у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Однак ч. 1 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Частиною 2 цієї статті встановлено, що позовна давність переривається й предявленням позову до боржника, якщо предметом позову є вимога, право на яку має позивач. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Разом з тим, ВС України в постанові від 02 грудня 2015 р. в справі №6-249цс15 відзначив, що згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентам, пені підлягають задоволенню частково в межах загальної та спеціальної позовної давності. Відповідач відповідно до банківської виписки сплатив 16 травня 2011 р. 62 грн. які зараховані банком на погашення відсотків за кредитним договором, відтак позовна давність перервалася і розповсюдилася на останні 3 роки, що передували даній даті. Надалі і востаннє позовна давність перервалася предявленням даного позову поштовим звязок 04 грудня 2015 р, про що свідчить відбиток поштового штемпелю (а.с.а.с.32). Відтак позовні вимоги щодо стягнення підлягають задоволенню щодо самостійних зобовязань боржника по сплаті щомісячних платежів на погашення процентів та поверненню кредиту починаючи з 04 грудня 2012 р. в межах загальної трирічної позовної давності Тобто за частинами кредиту, які не повернуті (за графіком з грудня 2012 р. по вересень 2014 р. по 244,06 доларів США, у жовтні 243,84 доларів США) на суму 5613,16 доларів США. За процентами (нарахованими починаючи з листопада 2012 р., оскільки строк їх оплати підпадає під строк позовної давності п. 2.4.1 кредитного договору) 3755,26 доларів США (61,13 + 68,07 + 70,80 + 66,42 + 76,27 + 84,10 + 73,82 + 81,74 + 92,82 + 84,13 + 89,67 + 95,39 + 94,96 + 100,86 + 103,59 + 99,46 + 105,54 + 115,23 + 107,13 + 113,47 + 123,85 + 118,76 + 202,33 + 1525,72). У відповідності до висновку ВС України в постанові від 01 квітня 2015 р. в справі №3-29гс15 пеня за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Тому вимоги про стягнення пені за кредитним договором за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 5577,45 доларів США та пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 3040 доларів США задоволенню не підлягає. Еквівалент пені в гривні зазначений в позові не є позовною вимогою, предметом якої якою є стягнення саме в іноземній валюті. Вказівка такого еквіваленту позивачем ніяким чином з посиланням на закон не обґрунтоване, а отже судом не приймається до уваги. Розрахунок заборгованості за договором кредитної лінії відповідач не оспорив також. За умовами п. 1.1.3 договору кредитної лінії погашення кожного траншу здійснюється рівними частинами щомісячно не пізніше 10 числа впродовж 9 наступних місяці після видачі відповідного траншу. Тобто транш за договором кредитної лінії виданий 23 листопада 2009 р. повинен був бути погашений у серпні 2010 р. Остання сплата за договором кредитної лінії згідно розрахунку Банка була 16 травня 2011 р. в розмірі 1000 грн. на погашення процентів, тобто загальний трирічний строк позовної давності за вимогами про повернення кредиту тоді перервався, але на момент предявлення позову до суду він сплив Проценти по договору кредитної лінії в межах загальної позовної давності обраховуються судом з 04 грудня 2012 р. і по межі визначені позивачем - по 04 листопада 2014 р. , тобто 2 роки 10 місяців 30 днів або 1064 дні. При цьому, проценти на строкову заборгованість в межах позовної давності стягненню не підлягають, оскільки їх обрахунок проведений Банком до 26 жовтня 2010 р. Проценти на прострочений кредит в зазначених межах строку позовної давності підлягають нарахуванню на суму кредиту 2979,75 грн. та дорівнюють 2792,64 грн. (2979,75 грн. х 31,71 х 1064 /360 (метод 360)/100, які підлягають стягненню з відповідача. Банк неправомірно застосував при розрахунку пені по договору кредитної лінії метод «360», оскільки пеня розраховується за кожен день прострочення. Сума пені за прострочення повернення кредиту з врахуванням наведеного, обраховуючи її з 04 грудня 2014 р. по 04 листопада 2015 р. становить 1364,47 грн. (144,01 + 82,78 + 866,98 + 123,43 + 147,27). Пеня за прострочення сплати процентів по договору кредитної лінії Банком розраховується не на фактичну заборгованість 4293,10 грн., а на меншу суму 2897,72 грн., що є його правом. Сума цієї пені з врахуванням вказаних вище обмежень періоду зазначеного вище - становить 1326,92 грн. (140,04 + 80,50 + 843,12 + 120,04 + 143,22), які слід стягнути на користь Банку. Вимога про стягнення індексу інфляції за договором кредитної лінії підлягає задоволенню також. В постанові від 15 червня 2016 в справі №3-610гс16 ВС України відзначив таке. Грошове зобов'язання може виникати із договірних відносин та з інших підстав, зокрема, із факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. На грошові зобовязання поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом В даній справі грошове зобовязання між сторонами не припинилося ні внаслідок виконання, ні через розірвання договору тощо. Тому компенсацію інфляційних втрат за прострочення повернення кредиту та сплати процентів слід стягнути на користь Банку в межах загальної позовної давності та розмірах розрахованим ним, тобто в сумі 2662,49 грн. [PERSON] розрахунку інфляційних втрат по процентам є меншою ніж фактична, тож може бути покладена в основну розрахунку банку, оскільки це є його волевиявленням. Відтак позов підлягає задоволенню частково. Судовий збір оплачений позивачем в розмірі 100% за вимоги за кредитним договором 10043,46 грн., а за вимогу про стягнення боргу за договором кредитної лінії недоплата становила 1180,41 грн. (1 мін. зар. 1378 грн. 197,59 грн.) Згідно ст. 88 ЦПК України враховуючи частково задоволення позову за кредитним договором на 32,21% на його користь з позивача слід стягнути 3235 грн.. За договором кредитної лінії позовні вимоги задоволені на 61,85% або 852,29 грн., які слід стягнути з відповідача. Тому з позивача в частині позовних вимог, що залишитися без задоволення та не оплаченими слід стягнути судовий збір в розмірі 525,71 грн.

Outcome: partial