Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» про усунення перешкод у праві користуванні. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі права спільної приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу паркомісця, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгополої Т.М., він є власником паркомісця № [NUMBER] в будинку [ADDRESS] . 14 серпня 2016 року ним укладено договір № Ч/[NUMBER] (а.с. 9) про компенсацію витрат на утримання паркомісця з ТОВ «Європаркінг». Відповідно до договору розмір компенсаційних витрат складав 250 грн на місяць. Позивач разом з дружиною [PERSON] вчасно сплачували вказані кошти. У цей же період їм видали продали пульт керування шлагбаумами на в`їзд до ЖК «Паркова вежа» та до паркінгу. З 01 червня 2018 року експлуатацію паркінгу розпочав відповідач. На початку червня позивач отримав квитанції за утримання паркомісця на суму 358,64 грн. Згодом придбані власниками пульти відключили від управління шлагбаумом. Компенсацію вартості пультів ніхто з боку відповідача не запропонував. Прибирання паркінгу стало неналежної якості, під час злив паркомісце затоплює, тобто порушені вимоги щодо належного утримання паркомісця. З даного приводу позивач неодноразово звертався до Подільського УП ГУНП в м. Києві, на що [PERSON] були надані письмові відповіді від 13.11.2018 № 16318/125/53/2018 (а.с. 17) та від 20.02.2020 № 2755/125/53/05-2020 (а.с. 75). На теперішній час відповідач перешкоджає позивачеві у вільному користуванні паркомісцем, анульовано електронні ключі доступу до підземних місць індивідуального зберігання транспортних засобів, а тому вважає, що порушене право користування та розпорядження його майном, а тому звернувся до суду з позовом, в якому просить, з врахуванням позовної заяви в новій редакції, усунути перешкоди у користуванні паркомісцем № [NUMBER], шляхом вільного доступу і надання можливості в`їзду/виїзду до підземного паркінгу, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06.09.2019 головуючим суддею обрано суддю Васильченка В.О. Ухвалою суду від 20 березня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду. Розпорядженням керівника апарату № 2263 від 20.05.2021 проведено повторний автоматизований розподіл, яким головуючим суддею у справі визначено суддю Головчака М.М. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Наголосив на тому, що на даний час він не має доступу до своєї власності, а саме паркомісця № [NUMBER], розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки працівники охоронної служби його туди не допускають. Представник відповідача в судовому засідання та у відзиві просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважає позов необґрунтованим та таким, що носить штучний характер, оскільки відсутні докази порушення чи оспорювання прав позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що власником паркомісця № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 14,3 кв.м., є дружина позивача [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу НАІ 066754 від 16.03.2016 (а.с. 24). 14 серпня 2016 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Європаркінг» укладено договір № Ч/[NUMBER] про компенсацію витрат на утримання паркомісця, яким укладено умови користування паркінгом за адресою: [ADDRESS] , паркомісця № [NUMBER] , обов`язки сторін, розмір компенсаційних витрат, чинність договору та інші умови (а.с. 9). Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом також встановлено, що з червня 2018 року експлуатацію паркінгу розпочав здійснювати відповідач ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», які змінили правила та умови користування підземним паркінгом, що виразилось у зміні тарифів та блокуванні попередніх ключів від управління шлагбаумом без пропозиції отримати новий. З даного приводу позивач неодноразово звертався до Подільського УП ГУНП в м. Києві, на що [PERSON] були надані письмові відповіді від 13.11.2018 № 16318/125/53/2018 (а.с. 17) та від 20.02.2020 № 2755/125/53/05-2020 (а.с. 75). Належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття загальними зборами, або правлінням рішення про блокування електронних ключів власників паркомісць, які мають заборгованість за обслуговування паркінгом або з інших підстав, представником відповідача у встановленому ст.ст. 12, 60 ЦПК України порядку суду не надано. Зазначені обставини дають підстави вважати, що право позивача на безперешкодне користування своєю власністю - місцем для індивідуального зберігання автотранспортного засобу відповідачем обмежене. З даного приводу позивач неодноразово звертався до Подільського УП ГУНП в м. Києві, на що [PERSON] були надані письмові відповіді від 13.11.2018 № 16318/125/53/2018 (а.с. 17) та від 20.02.2020 № 2755/125/53/05-2020 (а.с. 75). Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому згідно із вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач перешкоджає позивачу у праві користуванні належному йому на праві спільної сумісної власності паркомісці, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» про усунення перешкод у праві користуванні підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 704 грн 80 коп.

Outcome: approved