Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області в уточнених позовних вимогах просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 15 074 грн. 86 коп. та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 15 488 грн. 50 коп. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах з Будеразькою сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, 27 листопада 2020 року була звільнена з займаної посади за згодою сторін. В день звільнення їй не були виплачені належні суми заробітної плати та є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки, тому вона звернулася до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 лютого 2021 року залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Будеразької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні правонаступника відповідача - Мізоцької селищну раду Рівненського району Рівненської області (Рівненська область, смт. Мізоч, вул. Т. Якимчука, 12). 09.03.2021 року до Здолбунівського районного суду Рівненської області надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, відповідно до якого відповідач частково визнає вимоги позивача вказуючи, що станом на 01.01.2021 року заборгованість заробітної плати позивача становить 15 074 грн. 86 коп., дана заборгованість буде виплачена відразу після підписання акта приймання - передачі боргових зобов`язань. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 43 Конституції України гарантовано, що кожен має право на працю і право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що 21.03.2019 року [PERSON] прийнята на посаду головного бухгалтера Будеразької сільської ради, 27.11.2020 року її звільнено з посади за згодою двох сторін, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . Згідно довідки Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області заборгованість Будеразької сільської ради станом на 01.01.2021 року перед [PERSON] становить 15 074 грн. 86 коп. Відповідно до поданого розрахунку позивача станом на 10.02.2021 року сума середнього заробітку за час затримки виплати при розрахунку становить 15 488 грн. 50 коп. Згідно рішення Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області від 25 листопада 2020 року розпочата процедура реорганізації Будеразької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області шляхом приєднання до Мізоцької селищної ради, яка є правонаступником прав та обов`язків Будеразької сільської ради. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування втому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2 ст.117 КЗпП України). Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс13. На даний час заборгованість по заробітній платі не виплачена, а тому згідно ст.117 КЗпП України підлягає стягненню і середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Суд приймає поданий позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати при розрахунку, який становить 15 488 грн. 50 коп., що проведений відповідно до вимог законодавства, оскільки відповідачем він не спростований та не оспорювався. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.141 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в дохід держави в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved