Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

У вересні 2019 року Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Обгруновуючи свої позовні вимоги наступним 07.11.2016 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією №14413420616. Відповідно до п.19 Правил розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно із п.48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по оплаті заборгованості. Свої зобов`язання відповідач виконує неналежно внаслідок чого має заборгованість, яка станом на 01.03.2019 на контрольних (абоненських показниках) 019031 (день) кВт; 063128 (ночь) кВт. за спожиту електричну енергію 5824,99 грн., та 3% річних та інфляційної складової боргу -1806,92 грн. Станом на 01.09.2019 року заборгованість не сплачена. З цих підстав, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 5824,99 грн; 3% річних та інфляційну складову боргу у розмірі 1806,92 грн та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не заявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.11.2016 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією №14413420616 (а.с.22). Відповідно до п.19 Правил розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно із п.48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по оплаті заборгованості. Свої зобов`язання відповідач виконує неналежно внаслідок чого має заборгованість, яка станом на 01.03.2019 на контрольних (абоненських показниках) 019031 (день) кВт; 063128 (ночь) кВт. За спожиту електричну енергію 5824,99 грн., 3% річних та інфляційної складової боргу - 1806,92 грн. На час звернення до суду з позовом заборгованість не погашено. Згідно ч.4 ст.4 ЦК України актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 затвердженні Правила користування електричною енергією для населення. Відповідно до п.19, 21 Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергією здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованості за електричну енергію з урахуванням 3% річних та інфляційну складову боргу у загальному розмірі 7631,91 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1921,00грн.

Outcome: approved