Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

у грудні 2017 року позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. Оскільки донька продовжує навчання в Харківському коледжі транспортних технологій, а тому потребує коштів на утримання. Відповідач добровільно коштів на утримання та навчання доньки не надає, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення донькою 23 річного віку або до закінчення навчання. 23.01.2018 р. відповідачем надано відзив (а.с.36,37), в якому він просить відмовити у задоволені позовних вимог у зв'язку з тим, що він після розірвання шлюбу з позивачем продовжував надавати матеріальну допомогу своїй доньці, але розписок про це не відбирав, незалежно від рішення суду буде надавати допомогу дитині. Повідомив, що на даний час перебуває у важкому моральному та матеріальному становищі, так як довгий період часу хворіє, що потребує значних затрат, на сьогоднішній день він не працює та постійного заробітку не має, дохід, який отримує, вистачає на їжу та предмети першої необхідності, на лікування позичає кошти та зазначає, що максимальна грошова сума аліментів, яку він може сплачувати становить 950 грн. на місяць. Відповідач зазначив, що його позиція як батька спрямована на досягнення спільного інтересу між ним та позивачем щодо визначення розміру аліментів необхідних та достатніх для утримання спільної доньки. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач направила заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задоволити (а.с.97). Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання (а.с.113, 120), в судове засідання не з'явився повторно, в заяві від 30.11.2018 року повідомляв що за місцем його роботи організація перейшла на особливий стан роботи у зв'язку з військовим станом, а тому він з'явитися не може, водночас документів на підтвердження вказаної причини неявки не надав. Третя особа [PERSON] в засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена (а.с.114), надала заяву про розгляд справи за її відсутності та позов підтримала (а.с.26). У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи за наявними у справі письмовими доказами. Ухвалою суду від 16.03.2018 року провадження в даній справі зупинено на час хвороби відповідача [PERSON] (а.с.58). Ухвалою суду від 15.05.2018 року провадження в справі поновлено в зв'язку з тим, що з 18.04.2018 року відповідач лікування отримує амбулаторно (а.с.70). Ухвалою суду від 15.06.2018 року провадження в даній справі зупинено на час хвороби відповідача [PERSON] (а.с.85) та ухвалою суду від 19.11.2018 року провадження поновлено (а.с.99). Суд, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Шлюб між сторонами розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.02.2006 р. (а.с. 2). Згідно довідки від 15.12.2017 р., [PERSON] є студентом 4 курсу денної форми навчання Державного ВНЗ «Харківський коледж транспортних технологій» спеціальності «Організація перевезень і управління залізничного транспорту» з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року, навчається за рахунок коштів держбюджету (а.с.6). За довідкою від 17.09.2018 року №02-27-849 [PERSON] є студентом 1 курсу Українського державного університету залізничного транспорту денної форми навчання факультету «Управління процесами перевезень» терміном навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року (а.с.98). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги, зокрема, можливість надання утримання другим з батьків (ч. 2 ст. 200 СК). Згідно зі ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з тч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до довідки № 278 від 13.12.2017 р., позивач [PERSON]. працює черговою по переїзду в ВП «Полтавська дистанція колії» РФ «Південна Залізниця» ПАТ «Українська залізниця», загальна сума її доходу за період з червня 2017 р. по листопад 2017 р., без урахування податків, складає 31268,54 грн. (а.с.7). Згідно з довідкою про доходи, виданої навчальним закладом ДВНЗ «Харківський коледж транспортних технологій», загальний дохід [PERSON] за період з 01 червня 2017 року по 30 листопада 2017 року, без урахування аліментів, становить 5186,67 грн. (а.с.8). Як убачається з довідки за №12 від 26.01.2018 року , виданої Виробничим підрозділом Фастівської дистанції колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.52) [PERSON]- відповідач по справі, працює на вказаному підприємстві монтером колії та за період з липня 2017 року по грудень 2017 року отримав дохід в сумі 64735,61 грн. В заяві від 30.11.2018 року відповідач також зазначає що працює, а тому суд відхиляє доводи останнього, викладені у відзиві на позов щодо того, що він не працює та не отримує заробітну плату. Водночас надані відповідачем довідки свідчать що [PERSON] хворіє на туберкульоз (а.с.64,68,95) а тому потребує коштів на лікування. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. За таких обставин, оскільки [PERSON] продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач працює та водночас несе витрати на лікування, позивач також працює, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, але в меншому розмірі, ніж просить позивач, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню - в розмірі 1/8 частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 21.12.2017 року і до досягнення дочкою двадцяти трьох років, але не пізніше як до закінчення навчання. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму, суд вважає, що вона є безпідставною, оскільки за нормами ст. ст. 180, 181 СК України стосується стягнення аліментів на дітей, тобто осіб, які не досягли повноліття. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial