Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У жовті 2019 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що його батько, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 11.05.2018 року Чернівецьким відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції за актовим записом №958. Після смерті батька відкрилася спадщина та згідно ст.1269 ЦК України ним подана заява в Першу чернівецьку державну нотаріальну контору про прийняття спадщини та відповідно була заведена спадкова справа № 62970773. Зазначав, що ним, як спадкоємцем, отримана спадщина на частину житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про спадщину за заповітом від 06.08.2019 року виданого Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 176466343 від 06.08.2019року. Також вказував, що в свій час, батько та відповідач [PERSON] отримали у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,1000га кадастровий номер 7310136600:33:001:0068 по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, що підтверджується Державним Актом на право власності на земельну ділянку від 26.12.2011 року, на підставі рішення 11 сесії 6 скликання Чернівецької міськради № 253 від 26.08.2011 року. Разом з цим, постановою нотаріуса від 06.08.2019року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом із-за відсутності визначеного розміру часток між співвласниками в правовставлюючому документі на земельну ділянку. Вказував, що як спадкоємець майна, яке належало батькові, він не має іншої можливості отримати правовстановлюючий документ на його частку в спільній сумісній власності в спосіб, ніж звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, з метою отримання свідоцтва права на спадщину, просив суд хвалити рішення, яким визначити за [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] право спільної часткової власності по Ѕ частини на земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер 7310136600:33:001:0068 по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку. У судове засідання позивач не з`явився, від його представника через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, від нього через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому вказав що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просив розгляд справи провести у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батько позивача, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 11.05.2018 року Чернівецьким відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції за актовим записом №958 (а.с. 3). Після смерті батька позивача відкрилася спадщина та згідно ст.1269 ЦК України позивачем подана заява в Першу чернівецьку державну нотаріальну контору про прийняття спадщини та відповідно була заведена спадкова справа № 62970773. Позивачем, як спадкоємцем, отримана спадщина на частину житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про спадщину за заповітом від 06.08.2019 року виданого Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 176466343 від 06.08.2019року (а.с. 5). Також батько позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] отримали у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,1000га кадастровий номер 7310136600:33:001:0068 по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, що підтверджується Державним Актом на право власності на земельну ділянку від 26.12.2011 року, на підставі рішення 11 сесії 6 скликання Чернівецької міськради № 253 від 26.08.2011 року (а.с. 6-7). Разом з цим, постановою нотаріуса від 06.08.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом із-за відсутності визначеного розміру часток між співвласниками в правовставлюючому документі на земельну ділянку (а.с. 8). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України. Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд,

Outcome: approved