Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що з 30.10.2015 року перебував у шлюбі з [PERSON] . Мають малолітню дочку [PERSON] , 2017 року народження. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 травня 2019 року шлюб між ним і [PERSON] розірваний. У зв`язку з тим, що [PERSON] чинила йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, він звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень. Зокрема, у своїх позовних вимогах просив встановити наступний графік спілкування з дитиною без присутності матері: кожного понеділка з 17-00 години до 20-00 години, кожного вівторка з 17-00 години до 20-00 години, з 17-00 години середи до 11-00 години четверга, з 10-00 години суботи до 11-00 години неділі; кожного літа спільний відпочинок з 10 липня по 25 липня, спільний відпочинок з 10 грудня по 30 грудня, кожного року на свята: 7 січня, 9 травня, 28 червня, 14 жовтня та Великдень. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 січня 2020 року його позовні вимоги були задоволені частково та зобов`язано [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] , а також установлено порядок його участі як батька у вихованні дитини, а саме два рази на місяць у першу та третю суботу або неділю за погодженням батьків з 10-00 до 19-00 години без присутності матері [PERSON] у місцях, помешканнях та закладах, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька; один раз на тиждень у середу з 17-00 до 19-00 години з можливістю забирати дитину з дошкільного навчального закладу без присутності матері дитини [PERSON] , з можливістю відвідування помешкань та закладів, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов; можливість спільного відпочинку без присутності матері на період відпустки батька [PERSON] , святкування днів народжень, державних та новорічних свят вирішувати шляхом спільної домовленості з матір`ю дитини [PERSON] . Позивач вважає, що на даний час є підстави для збільшення часу зустрічей із дитиною, оскільки дочці виповнилося три з половиною роки, з часу винесення рішення суду дочка просунулася у своєму розвитку, в неї з`явилися додаткові потреби у спілкуванні з батьком, між ними покращилися стосунки, а тому час для спілкування, визначений рішенням суду від 13 січня 2020 року є явно недостатнім. Окрім цього, в нього з`явилася власна квартира, улаштована для комфортного перебування дитини. Він є приватним підприємцем та членом благодійного фонду «Сібо», не має шкідливих звичок. Отже, визначений судом попередній порядок спілкування з дочкою перестав бути актуальним, потребує перегляду з урахуванням нових обставин. Відповідач періодично продовжує обмежувати його право на участь у вихованні дитини, на пропозицію збільшити час для спілкування з дитиною відмовляє. За цих підстав позивач просить суд встановити додатковий час його побачень з дочкою [PERSON] , 2017 року народження, до встановленого рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська по справі № 202/3114/19 від 13 січня 2020 року, а саме: два рази на місяць у першу та третю суботу або неділю за погодженням батьків з 19-00 години суботи або неділі до 08-00 години понеділка без присутності матері [PERSON] в місцях, помешканнях та закладах, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини, з можливістю відвідування дитиною місця його проживання; один раз на тиждень у середу з 19-00 години до 08-00 години п`ятниці з можливістю забирати дитину з дошкільного навчального закладу без присутності матері дитини [PERSON] , з можливістю відвідування помешкань та закладів, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов; спільний відпочинок взимку та влітку щорічно протягом 15 календарних днів за попередньою домовленістю з матір`ю. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08.10.2020 року у справі було відкрите загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. В підготовчому засіданні відповідачем [PERSON] був поданий відзив на позов, в якому вона зазначила, що питання визначення способу участі позивача у спілкуванні з дитиною вже було предметом судового розгляду. 13 січня 2020 року судом прийнято рішення, яким визначений порядок спілкування позивача з дочкою. Вважає, що судом визначений оптимальний та такий, що відповідає інтересам дитини, час побачень позивача з дитиною. Вважає, що в разі встановлення позивачу більшого часу для спілкування з дитиною, зокрема з ночівлею дитини у позивача та його матері, останні не зможуть забезпечити належний догляд за дитиною, що створить несприятливі для дитини умови, в тому числі у зв`язку з наявною епідемією коронавірусу. Зазначила, що відповідач не використовує раніше встановлені йому дні побачень з дитиною. Після зустрічей з батьком дитина часто хворіє. Дитина з народження страждає на атонічний дерматит. За своїм віком дитина прив`язана до матері. Тривале перебування дитини з батьком негативно відобразиться на стані дитини, яку необхідно годувати та доглядати. З огляду на наведене просила в позові відмовити. В свою чергу, позивачем була надана відповідь на відзив, у якій він зазначив, що з часу ухвалення рішення суду, яким установлений порядок його участі у вихованні дитини, минув рік. Наразі дитина досягла віку, коли їй необхідне батьківське спілкування та виховання. Для виховання та розвитку дитини ним створені належні умови: окреме місце відпочинку, окреме місце для гри та навчання. Компетентним органом надано висновок щодо можливості проживання дитини. Крім того, 13.10.2020 року ним придбаний автомобіль, на якому він зможе перевозити дитину. Вважав, що він здатний забезпечити догляд за дитиною без присутності матері, а тому просив задовольнити його позов у повному обсязі. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02.12.2020 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Савко Д.Ю. позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засіданні не з`явився, надав висновок по суті спору та заяву про розгляд справи в його відсутність. Суд, заслухавши сторін та їх представників, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний у 2019 році. В цьому шлюбі у сторін народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини та порядку і способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 січня 2020 року, яке набрало законної сили 24.02.2020 року, було визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Цим рішенням зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] . Встановлено порядок участі батька [PERSON] у вихованні дитини: два рази на місяць у першу та третю суботу або неділю за погодженням батьків з 10-00 години до 19-00 години без присутності матері [PERSON] в місцях, помешканнях та закладах, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька; один раз на тиждень у середу з 17-00 години до 19-00 години з можливістю забирати дитину з дошкільного навчального закладу без присутності матері дитини [PERSON] з можливістю відвідування помешкань та закладів, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов; можливість спільного відпочинку без присутності матері на період відпустки батька дитини [PERSON] , святкування днів народжень, державних та новорічних свят вирішувати шляхом спільної домовленості з матір`ю дитини [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового часу для побачень з дитиною без присутності матері, а саме два рази на місяць у першу та третю суботу або неділю - з 19-00 години суботи або неділі до 08-00 години понеділка, один раз на тиждень у середу з 19-00 години до 08-00 години п`ятниці, спільного відпочинку взимку та влітку щорічно протягом 15 календарних днів, позивач посилається на те, що наразі дочка досягла майже чотирьох років та потребує більшого батьківського спілкування та виховання, для забезпечення якого ним створені належні умови. Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин 1-3 статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з частинами 1, 2 статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України). У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 вказаної Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з наданим суду органом опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради висновком про визначення [PERSON] додаткового часу для спілкування з дитиною [PERSON] , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити позивачу наступний порядок участі у вихованні дитини: два рази на місяць у першу та третю суботу або неділю за погодженням батьків з 10-00 години суботи до 19-00 години неділі без присутності матері [PERSON] , в місцях, помешканнях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька; один раз на тиждень у будній день за домовленістю батьків з 17-00 години до 19-00 години з можливістю забирати дитину з дошкільного навчального закладу без присутності матері дитини, з можливістю відвідування помешкань та закладів, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов; щорічний спільний відпочинок протягом 15 днів в один із літніх місяців (за домовленістю батьків) в межах України без присутності матері; спільний відпочинок у зимовий період вирішувати шляхом спільної домовленості з матір`ю дитини; святкування днів народжень, державних та новорічних свят у парні роки із матір`ю, у непарні роки із батьком. Між тим, суд не може погодитися із вказаним висновком органу опіки та піклування та вважає його необґрунтованим. Суд бере до уваги, що позивачем створені належні умови для можливості проведення зустрічей із дитиною та її виховання, що підтверджується наявністю у позивача постійного окремого місця проживання та самостійного доходу. Позивач здатний забезпечити розпорядок дня дитини без допомоги матері. Разом із тим, суд враховує, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначено з матір`ю [PERSON] та встановлено порядок участі батька [PERSON] у вихованні дитини, а саме два рази на місяць у першу та третю суботу або неділю за погодженням батьків з 10-00 години до 19-00 години, один раз на тиждень у середу з 17-00 години до 19-00 години. Суд звертає увагу, що з часу ухвалення зазначеного судового рішення минув незначний проміжок часу. Наразі дитині виповнилося повних 3 роки 9 місяців. Отже, з урахуванням віку та розвитку дитини, суд вважає, що в даному випадку визначення способу участі позивача у вихованні дочки шляхом встановлення їх систематичних побачень без присутності матері два рази на місяць у першу та третю суботу або неділю за погодженням батьків з 10-00 години до 19-00 години, а також один раз на тиждень у середу з 17-00 години до 19-00 години є достатнім для їх дійсного спілкування та виховання дочки, можливості бути обізнаним про події, які відбуваються в житті один одного, повною мірою відповідає інтересам дитини. Підстав для визначення додаткового часу для спілкування позивача з дитиною без присутності матері, а саме два рази на місяць у першу та третю суботу або неділю за погодженням батьків з 19-00 години суботи або неділі до 08-00 години понеділка, один раз на тиждень у середу з 19-00 години до 08-00 години п`ятниці та спільного відпочинку з дитиною взимку та влітку щорічно протягом 15 календарних днів, суд не вбачає, оскільки за такого графіку не менше половину часу дитина буде проводити з позивачем, у той час як основне місце проживання дитини визначено судом з матір`ю. Крім того, суд вважає, що оскільки на сьогодні дитина за своїм віком та розвитком не є самостійною, потребує материнської допомоги та догляду, визначення на даному етапі відносин щорічних днів відпочинку позивача з дитиною влітку та взимку без присутності матері може негативно позначитися на стані дитини. На переконання суду, графік спілкування з дитиною, який просить встановити позивач, не відповідає інтересам дитини, може мати для дитини набридливий характер, оскільки дитина буде обмежена у вихованні матір`ю, не буде мати достатньо часу для відпочинку в своєму місці проживання, власних занять, дозвілля та спілкування з однолітками. Суд вважає, що систематичні побачення позивача з дитиною без присутності матері два рази на місяць у першу та третю суботу або неділю за погодженням батьків з 10-00 години до 19-00 години, а також один раз на тиждень у середу з 17-00 години до 19-00 години є достатнім та ефективним способом забезпечення прав позивача на спілкування з власною дитиною. Об`єктивних підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду від 13.01.2020 року немає. Доводи позивача про те, що відповідач створює йому перешкоди у спілкуванні з дитиною належними доказами не підтверджені. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до статті 159 СК України ухилення від виконання рішення одним із батьків, з яким проживає дитина, є підставою для відшкодування шкоди тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, або вирішення судом спору щодо передання дитини для проживання з ним, а не встановлення додаткового часу для спілкування з дитиною. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. Оскільки в позові відмовлено, понесені судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відповідачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed