Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

У вересні 2020 року ТзОВ «Освіта Плюс» звернулося в суд із зазначеними позовом. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2020 року позов ТзОВ «Освіта Плюс» задоволено частково. Визнано недійсними договори: іпотеки, укладений між ТзОВ «Промінвестком» та [PERSON] 02 червня 2016 року, щодо передачі в іпотеку об`єкта нерухомості - нежитлового приміщення площею 2542,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 652836207101; про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 02 червня 2016 року, укладений між ТзОВ «Промінвестком», ТзОВ «Зарум» та [PERSON] 06 лютого 2018 року, щодо передачі новому іпотекодержателю прав вимоги первісного іпотекодержателя за договором іпотеки об`єкта нерухомості - нежитлового приміщення площею 2542,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 652836207101; іпотеки, укладений між ТзОВ «Промінвестком» та [PERSON] 02 червня 2016 року, щодо передачі в іпотеку об`єкта нерухомості - нежитлового приміщення площею 645,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 928451307101; про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 02 червня 2016 року, укладений між ТзОВ «Промінвестком», ТзОВ «Зарум» та [PERSON] 06 лютого 2018 року, щодо передачі новому іпотекодержателю прав вимоги первісного іпотекодержателя за договором іпотеки об`єкта нерухомості - нежитлового приміщення площею 645,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 928451307101. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Волинського апеляційного суду від 18 травня 2021 року апеляційну скаргу відповідача ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету» залишено без задоволення. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2020 року залишено без змін. 20 травня 2021 року до Волинського апеляційного суду надійшла заява представника позивача ТзОВ «Освіта Плюс» - Терлецького Л. С. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі, переглянутій апеляційним судом про стягнення з відповідача ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету» на користь позивача ТзОВ «Освіта Плюс» витрат на професійну правничу допомогу адвокатів у розмірі 50000 грн. Розгляд зазначеної заяви представника позивача проведено без виклику сторін спору. Дослідивши зміст заяви представника позивача Терлецького Л. С. про ухвалення додаткового рішення та приєднаних до неї письмових доказів, які підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved