Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Науково-Дослідний і проектний інститут містобудування» (далі - ДП «Науково-Дослідний і проектний інститут містобудування») про стягнення заробітної плати в сумі 28622,22 грн. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 21 вересня 2009 року згідно з наказом №169-к позивач була прийнята відповідачем на посаду інспектора відділу кадрів ДП «Науково-Дослідний і проектний інститут містобудування». 26 квітня 2021 року на підставі наказу № 68-к позивач з 30 квітня 2021 року була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. На день звільнення позивачу не було виплачено заробітну плату за квітень 2021 року в сумі 12750 грн та грошову компенсацію за 54 дні невикористаної щорічної відпустки в сумі 15872,22 грн з урахуванням податків і зборів. 14 травня 2021 року позивач направила відповідачу заяву про надання довідки про суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку та наданні копії наказу про звільнення. Станом на день звернення до суду від відповідача довідки не надходило. На підставі викладеного, позивач просила про задоволення позову. Ухвалою судді від 17 вересня 2021 року відкрито провадження для розгляду позову за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17 грудня 2021 року від відповідача надійшло клопотання про долучення до справи довідки від 16 грудня 2021 року про нараховану, але не виплачену заробітну плату [PERSON] та розмір грошової компенсації за невикористану відпустку. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місцезнаходження юридичної особи відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що відповідає приписам частини десятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, причини неявки свого представника суду невідомі, відзив від відповідача до суду не надходив. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд установив, що [PERSON] з 21 вересня 2009 року до 30 квітня 2021 року працювала в ДП «Науково-Дослідний і проектний інститут містобудування». Згідно з довідкою ДП «Науково-Дослідний і проектний інститут містобудування» від 16 грудня 2021 року, загальна заборгованість із заробітної плати з урахування податків та зборів, становить 26140,28 грн, з яких заробітна плата за квітень 2021 року становить 13515 грн та компенсація за 96 днів невикористаної відпустки в сумі 12625,28 грн. Відомостей про виплату відповідачем [PERSON] заборгованості із заробітної плати суду не надано Звертаючись до суду із позовною заявою позивач додав розрахунок компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. За положеннями статті 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною п`ятою статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до статті 24 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Ураховуючи те, що матеріалами справи доведена затримка виплати позивачу заробітної плати за квітень 2021 року, а також компенсацію за невикористану відпустку і це є підставою для стягнення такої заборгованості з ДП ««Науково-Дослідний і проектний інститут містобудування»» на користь [PERSON] . За таких обставин, суд вважає за можливим взяти за основу відомості, що містяться в довідці, що надана відповідачем за квітень 2021 року, а також компенсацію за невикористану відпустку за 96 днів і це є підставою для стягнення такої заборгованості з ДП «Науково-Дослідний і проектний інститут містобудування» на користь [PERSON] . Відповідно до статті 141 ЦК України, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 261 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial