Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати [PERSON] , [INFO] втратившим право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову зазначено, що вона є власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] , а інша 1/3 частка квартири належить її синові, який має свою сім`ю та проживає в іншому населеному пункті. Відповідач по справі, її колишній чоловік, з яким розірвано шлюб 15 червня 2009 року, актовий запис №153, але фактично в квартирі не проживає з квітня місяця 2016 року і його майна в квартирі немає. На її звернення знятись з реєстрації відповідач не заперечує, але цього не зробив до цього часу, в зв`язку з чим вона і вимушена звертатись до суду з даним позовом. Адже вона в зв`язку з реєстрацією в квартирі працездатного бувшого чоловіка не може отримати субсидію і вимушена оплачувати комунальні і інші послуги, в тому числі і за відповідача, який більше двох років в квартирі не проживає. Позивач у судове засідання не з`явилась, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 44). Відповідач, у судове засідання не з`явивсяпро розгляд справи повідомлений належним чином за останнім зареєстрованим місцем проживання та у порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 30, 41). На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що розпорядженням виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області «Про оформлення свідоцтва на право власності на житло в м. Василькові» від 12.12.2006 року №131-16 [PERSON] передано квартиру в [ADDRESS] в приватну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] порівно по 1/3 частині кожному (а.с. 12). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.07.2007 року власниками двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до договору купівлі-продажу 1/3 частки квартири від 07 вересня 2016 року [PERSON] передав належну йому на праві приватної спільної часткової власності 1/3 квартири [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області про склад зареєстрованих осіб № 15433 від 18.12.2018 року вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09 січня 2015 року, 15 червня 2009 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов депутата Васильківської міської ради Перінської О.П. від 17 грудня 2018 року, [PERSON] з квітня 2016 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 9). Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім`ї права користування займаним приміщенням. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. За ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У відповідності до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що тривалий час відповідач [PERSON] не проживає у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , не мав перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняв, з заявами про вселення на спірну житлову площу не звертався. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу наведеної норми позивач повинен звертатися до органу реєстрації з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживав понад один рік, що відповідно до вимог ст.ст. 29, 405 ЦК України дає підстави суду визнати відповідача таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved