Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про визначення місця проживання дітей. В обгрунтування позову позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем вона має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які в даний момент перебувають на її утриманні. Позивач зазначає, що вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо місця проживання дітей, у зв`язку з чим позивач звернулася з позовом про визначення їхнього місця проживання з нею у судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.02.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги і просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2004 року по 13.12.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.11.2004 року (а.с. 11), Рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 2-3993/11 (а.с. 25). Від шлюбу у позивача і відповідача народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 15-16). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] має статус дитини-інваліда (а.с. 19). Відповідно до посвідчення [NUMBER] [PERSON] має статус дитини-інваліда (а.с. 20). Згідно з довідками ДУ «Інститут патології хребта і суглобів ім. проф. М.І.Сітенка НАМН України» обом донькам встановлено діагноз: недосконалий остеогенез, стан після спадкових патологічних переломів кінцівок, сколіоз грудного відділу (а.с. 23-24). Відповідно до розпоряджень Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.07.2019 року № 641-642, встановлено місце проживання обох дітей з матір`ю (позивачем). Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією як органом опіки та піклування надано висновок, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з позивачем. Зокрема, у висновку зазначено, що комісією встановлено, що між батьками тривають конфліктні відносини з приводу виховання та спілкування з дітьми. Весь час обидві доньки проживають разом з позивачем. На засіданні комісії були присутні [PERSON] та [PERSON] , які виявили бажання проживати разом з матір`ю. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є викладачем музики у обох дітей, зазначила, що діти талановиті, однак мають проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим потребують особливої батьківської уваги і медичного догляду. Зазначила, що дітьми опікується лише матір, батька свідок жодного разу не бачила. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме, щодо наявності підстав для визначення місця проживання дітей з позивачем. Оскільки позивач є законним представником дітей з інвалідністю і її звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання позову в розмірі 768,40 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved