Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

У вересні 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до бухгалтерії підприємства на якому працює позивачка - ТОВ «ВО «МОЛІС» надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника яку видано в межах виконавчого провадження №61658253 з примусового виконання Виконавчого напису №6639 від 25.02.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 19859,88 гривень. На її звернення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було надіслано копію виконавчою напису №6639 від 25 лютого 2020 року та документів на підставі яких його вчинено. Документи від нотаріуса Арістовою С.В. отримано в конверті в прошитому вигляді без опечатування та посвідчення печаткою. Так, з отриманих документів вбачається, що 25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з громадянки України якою є [PERSON] , яка народилася [INFO] , місце народження: місто Запоріжжя, місце роботи: ОРАНТА, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка є Боржником за Кредитним договором №014/0868/82/0081113 від 23.10.2012 року, укладеним нею та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», на підставі Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019 - КА, укладеного 02 жовтня 2019 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», ідентифікаційний код юридичної особи 42642578, місцезнаходження: м. Київ. вул. Саксаганського. буд. 14. оф.301. індекс 01033. п/р НА 27 300528 [NUMBER] в AT «ОТП БАНК» м. Київ. МФО 300528. далі іменований Стягувач. До виконавчого напису додано документи на підставі яких його вчинено: копія статуту ТОВ «ФК «АЛАНД»; копія документу під назвою виписка з рахунку [PERSON] (далі - Боржник) із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором №014/0868/82/0081113 від 23.10.2012 року; копія Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0868/82/0081113 від 23 жовтня 2012 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] ; копія документу з назвою «Витяг з Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА від 02 жовтня 2019 року, укладеного між ТОВ «ФК» АЛАНД» та ТОВ КУ А «Прімоколект-капітал»: копія письмової вимоги (повідомлення) №4620 від 12.11.2019 року, без доказів направлення боржнику. Вивчивши вказані документи [PERSON] приходить до висновку про те, що виконавчий напис вчинено всупереч вимогам закону, оскільки нотаріус взагалі не мала права вчиняти виконавчий напис за кредитним договором. Нотаріусу не були подані документи, передбачені законодавством. Розмір заборгованості не є безспірним. Позивачка вважає виконавчий напис незаконним та таким, що вчинений з порушенням законодавства, оскільки нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Для одержання виконавчого напису подаються в тому числі документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Нотаріусу не подавались і ним не витребувались документи, що підтверджують безспірність вимоги, оскільки наданий відповідачем нотаріусу примірник договору є не повним, відсутні додатки №1 і №2, а також додаткова угода №1 від 23.10.2012 року (п.11.6 Договору), і доказів виконання своїх обов`язків кредитором і в якій саме сумі за укладеним договором, тобто не з`ясовано яка саме сума коштів була видана [PERSON] і чи взагалі була вона видана. Також з доданих документів вбачається, що позивачці не було надіслано вимогу- повідомлення про сплату заборгованості, не додано доказів її надіслання і отримання боржником, та до заяви про вчинення виконавчого напису не додано документів, що підтверджували б перехід права кредитора до ТОВ «ФК`АЛАНД» від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та підтверджує безспірність вимог кредитора до боржника, і яке відношення має до цих відносин ТОВ «ФК`АЛАНД». Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору та наявності права на подання заяви про вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, 25 лютого 2020 року за №6639 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінсова компанія «Аланд» 19859,88 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять грн. 88 коп.) гривень за кредитним договором №014/0868/82/0081113 від 23.10.2012 року у зв`язку з наявністю спору за підставами відсутності прав у стягувача на стягнення, пропуском строку позовної давності і наявністю спору щодо розміру стягнутої суми. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі №311/2794/20, розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 14 січня 2021 року закрито підготовче провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінсова компанія «Аланд», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву із клопотанням розглянути справу за її відсутності. Представник позивачки адвокат Шершньов О.В. просить розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ФК «Аланд» у жодне із судових засідань не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце підготовчого судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилася, надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, до бухгалтерії підприємства на якому працює позивачка - ТОВ «ВО «МОЛІС» надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника яку видано в межах виконавчого провадження №61658253 з примусового виконання Виконавчого напису №6639 від 25.02.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 19859,88 гривень. З виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №6639 виданого 25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріальної округу Харою Наталією Станіславівною, вбачається, що Стягувачем є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» відповідно Договору відступлення прав вимоги № 02/10/2019-ФА, укладеного 02 жовтня 2019 року з ПАТ «Райффвйзен Банк Аваль». Виконавчий напис вчинено з метою стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №014/0868/82/0081113 від 23.10.2012 року, який укладено між [PERSON] і ПАТ «Райффвйзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», на підставі договору відступлення прав вимоги № 02/10/2019-ФА, укладеного 02 жовтня 2019 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», суму заборгованості - 19559,88 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 13041,58 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 6518,30 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн. Як зазначено в виконавчому написі, стягнення здійснюється за період з 08 вересня 2018 року по 12 листопада 2019 року. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок - в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору між сторонами стосовно заборгованості, як такого. Згідно наданих до суду копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис: копія статуту ТОВ «ФК «АЛАНД»; копія документу під назвою виписка з рахунку [PERSON] (далі - Боржник) із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором №014/0868/82/0081113 від 23.10.2012 року; копія Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0868/82/0081113 від 23 жовтня 2012 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] ; копія документу з назвою «Витяг з Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА від 02 жовтня 2019 року, копія письмової вимоги (повідомлення) №4620 від 12.11.2019 року, без доказів направлення боржнику. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами першою та другою статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України в справі 6-887цс17 від 05 липня 2017 року, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що в своїх сукупності встановлені вище судом обставини свідчать про те, що вказана заборгованість за кредитним договором не була безспірною, а тому приватний нотаріус на мав права вчиняти відповідний виконавчий напис. Суд вважає, що права позивача були порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд також стягує з Відповідача на користь Позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved