Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 23.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на строк до 31.07.2015 року. Відтак позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 33 141,00 грн., 3% річних, у розмірі 367,73 грн., 10 000,00 грн. моральної шкоди і судові витрати. Позивача у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач проти моральної шкоди заперечував, погодившись із боргом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 23.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким відповідачу було надано кошти у розмірі 33 141,00 гривень. Даний договір відповідачем не виконано, кошти не повернуто. У зв'язку з неповерненням коштів, утворилась станом на подачу позову прострочена заборгованість за договором у сумі 33 508,73 грн. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Факт не належного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, а саме не повернення заборгованості по кредиту в сумі 33 508,73 грн., з яких 33 141,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 367,73 грн. трьох відсотків річних. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, оскільки відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 33 508,73 грн., позов підлягає задоволенню у цій частині у повному обсязі. Водночас не підлягають задоволенню вимоги щодо моральної шкоди, оскільки позивачем не було доведено наявність факту їх заподіяння за невиконання умов боргової розписки. При поданні позовної заяви позивач сплатив судові витрати в розмірі 487,20 грн. судового збору, який відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. На підставі зазначеного,

Outcome: partial