Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 01 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1448 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх доходів відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що з 01 вересня 2011 року позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Останнім часом їх відносини з чоловіком погіршилися, погляди на розв`язання різних життєвих питань та розвитку їх сім`ї не співпадають. Вони постійно конфліктують та сваряться, не вдається спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності дитини, що може мати негативний вплив на її психіку, формування поглядів дитини на життя, в тому числі на життя в шлюбі, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь-якої сім`ї. Неодноразово вона з чоловіком намагались примиритись, однак позитивного вирішення конфліктів на тривалий час це не призводить. За наведених обставин їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть та проживають окремо один від одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. Стосовно вимог про стягнення аліментів позивач зазначила, що дитина наразі проживає з нею за місцем її реєстрації. Між нею та відповідачем на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутися також з вимогою про стягнення аліментів на неповнолітню доньку у розмірі ј частини усіх доходів відповідача, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Зазначила також, що дитина не має істотних проблем зі здоров`ям, а також немає самостійних доходів. Відповідач не має інших дітей, не має істотних проблем зі здоров`ям, які б заважали йому працювати або призводили до витрат на лікування. Ухвалою суду від 20 грудня 2019 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні (а.с. 15-16). Ухвалою суду від 24 січня 2020 року закрито підготовче провадження, наданий сторонам строк для примирення та зупинено провадження у справі (а.с. 22-23). Ухвалою суду від 24 березня 2020 року провадження у справі поновлено (а.с. 27). Позивач у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду надала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу без її участі (а.с. 28). Відповідач у судове засідання також не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 29). В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 вересня 2011 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1448 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 9). Судом також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено і строк для примирення не вплинув на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Дитина залишається проживати з матір`ю. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін необхідно розірвати. У відповідності до ст. 113 СК України суд залишає теперішнє прізвище позивача - « [PERSON] ». Стосовно вимоги про стягнення аліментів судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. На даний час дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищевикладене та те, що позивач позов підтримує, а відповідач не заперечує проти задоволення позову, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки, що знаходиться на утриманні позивача, хоч має можливість надавати допомогу, оскільки є здоровою працездатною особою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Судом прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами ст. ст.133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати. Приймаючи до уваги, що рішення винесене на користь позивача та з урахуванням того, що позивач за подачу позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн., а за подачу позову про стягнення аліментів - звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., а також стягує з відповідача на користь держави судові витрати за подачу заяви про стягнення аліментів у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved