Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У вересні 2019 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25.12.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 3562, про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 25 грудня 2015 року. Сумісних дітей у сторін немає. Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсуне взаєморозуміння, склались різні поняття на сімейне життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Усе це призвело до скандалів між сторонами, і спільне життя стало неможливим. Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в\~судове засідання\~не з`явилась,\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання була\~повідомлена належним\~чином.\~Через канцелярію\~суд \~подала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. Просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові документи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 25.12.2015 року [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 3562, про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 25 грудня 2015 року. З заяв сторін вбачається, що сторони шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), проте позивач в подальшому шлюбні відносини підтримувати не бажає, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, обставин, що свідчили б про можливість збереження сім`ї судом не встановлено. Відповідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

Outcome: approved