Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати з [PERSON] шлюб, зареєстрований 27 квітня 1996\~року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 111. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що сторони мають трьох спільних дітей. Сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на цей час є повнолітніми, а молодший син [PERSON] , [INFO] , неповнолітній. Причиною звернення до суду з цим позовом є те, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин близько трьох років, фактично шлюб розпався. Сторони мають різні погляди на життя та сімейні обов`язки, втратили почуття один до одного, між ними часто виникали конфлікти, що призводило до психологічного дискомфорту в сім`ї. Подальше спільне життя їх як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19\~жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 12-00 год. 06 листопада 2020 року. 06 листопада 2020 року позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала у повному обсязі, строк для примирення просила не надавати. Згідно із ч. 1, 4\~ст. 206 Цивільного процесуального\~кодексу\~України (далі\~ ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12\~червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Частиною 3\~ст.\~211\~ЦПК\~України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідачка визнала позов, про що свідчить подана нею заява, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до положень\~\~ст.\~24\~Сімейного\~кодексу\~України (далі СК\~України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК\~України). Згідно із ч. 3 та 4\~ст.\~56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України\~\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 27 квітня 1996 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом №\~111, що вбачається з копії повторного свідоцтва про шлюб від 08 вересня 2020 року серії [NUMBER] (а. с. 3). Сторони мають спільних дітей: повнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з поясненнями позивача, подружжя [PERSON] не підтримують сімейно-шлюбних відносин близько трьох років, мають бажання розірвати шлюб, при цьому суд враховує позицію відповідачки, яка визнала позов, не заперечувала факту припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони\~\~наміру не мають. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. У ч. 1\~ст. 142 ЦПК України зазначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вказане, в порядку розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн. Іншу частину суми судового збору повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved