overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.01.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Протопопівською сільською радою Олександрійського району у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось через непорозуміння у найголовніших питаннях побудови сімейних відносин, які з часом лише поглиблювалися та переростали у скандали. Спільне проживання припинено, на припинення не згодна. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Представник позивача надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ №042630, виданого 11 січня 2010 року Протопопівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, 11 січня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1. Прізвища після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені понад три роки тому, протягом цього ж часу мешкають окремо. Наміру зберігати шлюб не мають. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, оскільки фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, понад три роки вони поживають окремо, шлюб має формальний характер та збереження родини суперечило б інтересам позивача. Спору про поділ майна на даний час немає. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 10 грудня 2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактичні сімейні відносини припинили через різні типи характерів та погляди на життя та сімю. Подальше спільне життя вважає неможливим. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно свідоцтва про одруження серії 1-ОЛ №063463, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] одружились 10.12.2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №613. Прізвища після одруження [PERSON]. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], який народився 16.01.2004 року. Через постійні конфлікти та непорозуміння сімя розпалася, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, оскільки позивач відмовляється бути у шлюбі з відповідачем, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, сторони проживають окремо, а шлюб має лише формальний характер, тому збереження родини суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06.01.2015 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу, як зазначила позивачка буде проживати з нею. Також позивачка вказала, що шлюбні відносини припинились між нею та відповідачем з 15.05.2016 року з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, яке переросло в стійкий конфлікт, у звязку з чим, сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є не можливим, так як це буде суперечити її інтересам. На підставі вищевикладеного, [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, який був укладений між нею та відповідачем [PERSON] В судове засідання зявилася позивачка [PERSON] повністю підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснила, що питання про розподіл майна, в судовому порядку не розглядається. І на даний час не існує, а спір щодо аліментів, вирішено поза судовому порядку. Просила суд її позовні вимоги задовольнити., після розірвання шлюбу залишити їй прізвище на «Коваль». В судове засідання не зявився відповідач [PERSON], про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак від отримання судової повістки відмовився, про що свідчить поштове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження від 06.01.2015 р. серії І-ЖС №151315, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.01.2015 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №01. Від шлюбного життя сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії І-ЖС №278359 від 26.03.2015 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану РС ЗРУЮ у Запорізькій області, актовий запис №102. Подальше сумісне життя позивачка вважає не можливим. Зі слів позивачки по справі судом встановлено, що на час розгляду вказаної позовної заяви, спір щодо поділу майна подружжя та стягнення аліментів, в судовому порядку не розглядається. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка зазначила що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Коваль». Тому суд вважає за можливе залишити позивачці [PERSON], прізвище на «Коваль», відповідачу [PERSON] «Коваль». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11.10.2013 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу, як зазначила позивачка буде проживати з нею. Також позивачка вказала, що шлюбні відносини припинились між нею та відповідачем з жовтня 2016 року з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя. С жовтня сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є не можливим, так як це буде суперечити її інтересам. На підставі вищевикладеного, [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, який був укладений між нею та відповідачем [PERSON] В судове засідання зявилася позивачка [PERSON] повністю підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснила, що питання про розподіл майна, в судовому порядку не розглядається. Просила суд її позовні вимоги задовольнити., після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на «Рязанова». В судове засідання зявився відповідач [PERSON], визнав позовні вимоги [PERSON] Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження від 11.10.2013р. серії І-ЖС №133809, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11.10.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС ЗМУЮ, актовий запис №1159. Від шлюбного життя сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії І-ЖС №278341 від 17.03.2015 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану РС ЗРУЮ у Запорізькій області, актовий запис №94. Подальше сумісне життя сторони вважають не можливим. Зі слів сторін по справі судом встановлено, що на час розгляду вказаної позовної заяви, спір щодо поділу майна подружжя, в судовому порядку не розглядається. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка зазначила що після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на «Рязонова». Тому суд вважає за можливе змінити позивачці [PERSON], прізвище на «Рязанова», відповідачу [PERSON] залишити «Олінкевич». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 травня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання дітей у них немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Між ними постійно виникали конфлікти. Внаслідок чого, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги. Близько чотирьох місяців вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують. Примирення між ними виключається. Звернутися до органу ДРАЦС із спільною заявою про розірвання шлюбу немає можливості, оскільки вони проживають в різних областях. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25.04.2015 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя не склалось через несумісність характерів та втрату поваги один до одного. З грудня 2015 року вони проживають окремо один від одного, сім`я перестала існувати, проте оформити розірвання шлюбу в органах РАЦС відповідач відмовляється. Вважає, що примирення мідними та збереження сімї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 129574 від 25.04.2015 року зроблений актовий запис № 78. З листопада 2016 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. З огляду на пояснення сторін, позицію позивача, яка категорично зазначила про те, що не вважає за можливе збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем, незважаючи на наданий їм судом строк для примирення, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що примирення між ними та збереження сімї неможливе. Спільних неповнолітніх дітей та спору про спільне майно немає. Як встановлено в ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, та в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на наступне. 21.05.2016 р. між нею та відповідачем був укладений шлюб. Сімейне життя не склалося. Від шлюбу дітей немає. Спору про розподіл майна, яке є спільною власністю подружжя не має. Шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе, проте через відсутність відомостей про місце перебування відповідача, розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час, місце слухання справи сповіщено належним чином. На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідач двічі належним чином викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його останнього відомого місця проживання. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис за №590, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №271834 від 21.05.2016 року. Від шлюбу дітей немає. Сімейне життя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл майна, яке є спільною власністю подружжя не має. Примирення сторін не можливе. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що з 14.03.2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти щомісячно в сумі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 вересня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 049077 від 23.04.2007 року та Свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 081600 від 25.12.2008 року, виданими Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Сторони проживають окремо, малолітні діти проживають разом з матір'ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

у грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, вказуючи, що діти знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання сторони не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] народився 8 травня 2002 року, [PERSON] народилася 15 жовтня 2009 року, їх батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Біленченківської сільської ради [PERSON] та [PERSON] проживають з матірю та батьком. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як батько зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

у грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, вказуючи, що діти знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що з відповідачем проживала з 2000 року, мають двох дітей, де відповідач записаний батьком. З грудня 2015 року спільно не проживають і з цього часу [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей майже не надає, тому змушена звернутись до суду. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, вказав, що при необхідності надає кошти дітям та купляє їм речі. Судом встановлено, що [PERSON] народився 9 березня 2003 року, [PERSON] - 21 квітня 2013 року, їх батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Великобудищанської сільської ради [PERSON] та [PERSON] проживають з матірю. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як батько зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], який народився [INFO], на утримання якого відповідач не надає належної матеріальної допомоги в добровільному порядку. У зв'язку з цим змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. У письмовій заяві, поданої до суду позивач просила розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у письмовій заяві позовні вимоги визнав та просив розглянути справу в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, його батьком є [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи, викладене, відсутність домовленості між сторонами щодо участі в утриманні дитини, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved