Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У вересні 2020 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Інституту металофізики ім.Г.В. Курдюмова. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2019 визнано незаконним та скасовано наказ Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України № 47-к від 29.05.2019. про оголошення [PERSON] догани; визнано незаконним та скасовано наказ Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України № 57-к від 20.06.2019. про оголошення [PERSON] догани; визнано незаконним та скасовано наказ Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України № 58-к від 21.06.2019 про звільнення [PERSON] з роботи за п. З ст. 40 КЗпП України; поновлено [PERSON] з 21 червня 2019 року на посаді провідного наукового співробітника відділу 26, який працює за контрактом (робота основна) строком дії по 10.06.2021 та стягнуто з Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України на користь [PERSON] середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу - з 22.06.2019 по день винесення рішення суду 21.12.2019 у розмірі 61 864,96 грн. При цьому, суд допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді. Постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2020 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2019 в зазначеній вище частині вимог залишено без змін. 10.07.2020 відповідачем видано наказ № 58-вк, відповідно до якого [PERSON] поновлено на посаді провідного наукового співробітника відділу кристалізації з 21 червня 2019. Із наказом № 58-к від 10.07.2020 позивач фактично був ознайомлений 10.08.2020, в цей же день в його трудову книжку було внесено відповідний запис, а державним виконавцем складено акт про примусове виконання рішення суду в цій частині. Таким чином, період з дня ухвалення Святошинським районним судом м. Києва рішення з 21.12.2019 по день фактичного поновлення позивача на роботі - 10.08.2020, на думку позивача, є часом затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, тобто є часом затримки в поновленні позивача на посаді в Інституті металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України. За вказаний період в порушення вимог ст. 236 КЗпП України, не було виплачено середній заробіток за час затримки його поновлення. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2019 за період з 22.12.2019 по 10.08.2020 у розмірі 74 914,60 грн. На підставі ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 04.09.2020 позов залишено без руху. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 01.10.2020 у справі відкрито провадження, постановлено проводити розгляд позову за правилами спрощеного позовного провадження. 29.10.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позов в якому викладені заперечення проти позовних вимог. Так, представник відповідача зазначив, що не був присутній на оголошенні рішення Святошинського районного суду від 21.12.2019, не отримував його копії. Повний текст представнику відповідача було вручено 22.01.2020. Виконавчий лист було видано позивачу 24.01.2020. Після видачі виконавчого листа відповідач був готовий виконати рішення у справі і пропонував позивачу з`явитись до відділу кадрів і розписатись з наказом про поновлення на посаді та надати трудову книжку для внесення відповідного запису. Неявка позивача до відділу кадрів унеможливила добровільне виконання рішення суду. В подальшому, державний виконавець здійснила вихід за адресою відповідача для виконання виконавчого листа, однак, не змогла здійснити виконання, оскільки позивач не з`явився, про що складено відповідний акт. 28.02.2020 Київський апеляційний суд зупинив дію рішення першої інстанції, 24.06.2020 рішення було змінено. 10.07.2020 позивач самостійно без державного виконавця прибув за адресою відповідача, його було ознайомлено з наказом про поновлення на посаді, проте, підписати вказаний наказ позивач відмовився, так само, як і відмовився надати трудову книжку. Таким чином, затримка у виконанні рішення суду складає 53 дні: 37 днів з момент у отримання відповідачем рішення і до зупинення дії рішення та 16 днів з ухвалення постанови апеляційної інстанції і до відмови позивача від приймання виконання рішення суду. У зв`язку з чим, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У відповіді на відзив позивач наголошує, що готовність відповідача виконати рішення жодним чином не підтверджується, заперечує факт отримання запрошень, або інших повідомлень про необхідність з`явитись для виконання рішення. Наголошує, що запрошення від державного виконавця з`явитись 17.03.2020 для виконання рішення було направлено позивачу лише 30.03.2020, що підтверджується штемпелем на конверті, що виключає об`єктивну можливість позивача прибути для такого виконання. Щодо 10.07.2020, позивач підтверджує, що він прибув до Інституту, де на прохідній йому було запропоновано ознайомитись з наказом про нібито його поновлення, при цьому, було повідомлено про те, що фактичного допуску [PERSON] до робочого місця та надання йому можливості виконувати свої трудові обов`язки не буде, оскільки такого обов`язку рішенням суду на відповідача не покладено. Оскільки фактично, [PERSON] поновлено на посаді не було, він разом з адвокатом залишили приміщення Інституту. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.11.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції, витребувано матеріали виконавчого провадження. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити. Позивач повідомив, що про необхідність з`явитись 17.03.2020 для виконання виконавчого листа його було повідомлено вже після дати запланованого виконання в квітні 2020. Також зазначав, що 10.07.2020 він з`явився на прохідну де йому було запропоновано ознайомитись з наказом про поновлення на роботі, при цьому, через прохідну його не пропустили, до роботи не допустили. У зв`язку з чим, він відмовився без присутності державного виконавця ознайомлюватись з вказаним наказом.10.08.2020 його було ознайомлено з наказом про поновлення, про що було зроблено запис у трудовій книжці в присутності державного виконавця, при цьому, до роботи та через прохідну його також не допустили. Вважає, що наказ про відсторонення його від посади вичерпав свою дію. Позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, зазначив, що дії відповідача були вчинені у суворій відповідності з чинним законодавством, рішення суду виконано у присутності держаного виконавця. Наголошував, що, навіть у разі задоволення аргументів позивача, слід брати до уваги, період на який апеляційний суд зупинив дію рішення суду першої інстанції. Зазначав, що кошти, присуджені судовим рішенням були списані з рахунку відповідача у повному обсязі ще у березні 2020. Звертав увагу, що рішення не виконувалось не з вини відповідача. Також зазначив, що у довідці відповідача було змінено розмір середнього заробітку, оскільки після проведеної перевірки звітності відповідача, було встановлено, що позивачу було безпідставно нарахована заробітна плата з інфляційними виплатами. При цьому, відповідач не звертався до суду з позовом про стягнення з позивача безпідставно сплачених сум з огляду на порушення строку позовної давності, проте, врахував вказану інформацію при видачі довідки про середню заробітну плату від 26.10.2020. Представник третьої особи зазначив, що при виконанні рішення суду виконавчою службою були вчинені дії у суворій відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 21.12.2019позов [PERSON] до Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку - задоволено. Визнано незаконним та скасовано Наказ Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України №47-К від 29.05.2019 року про оголошення [PERSON] догани. Визнано незаконним та скасовано Наказ Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України №57-К від 20.06.2019 року про оголошення [PERSON] догани. Визнано незаконним та скасовано Наказ Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України №58-К від 21.06.2019 року про звільнення [PERSON] з роботи відповідно п.3 ст.40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на посаді провідного наукового співробітника відділу 26 Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України з 21 червня 2019 року. Скасовано запис у трудовій книжці [PERSON] «Звільнений за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення». Стягнуто з Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України на користь [PERSON] розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу - 61 381 (шістдесят одну тисячу триста вісімдесят одну) грн. 64 коп. Стягнуто з Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді провідного наукового співробітника відділу 26 Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України, та стягнення заробітної плати за один місяць. При цьому, як вбачається з вступної вказаного рішення, розгляд справи відбувався за участі представника відповідача адвоката - Шерстюка П.І. 24.01.2020 Святошинським районним судом м.Києва видано виконавчий лист. Згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 28.02.2020 поновлено Інституту металофізики імені Г. В. Курдюмова Національної академії наук України процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21.12.2019; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Інституту металофізики імені Г. В. Курдюмова Національної академії наук України на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21.12.2019; зупинено дію рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21.12.2019. За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 04.03.2020 було відкрито виконавче провадження № 61414570 про поновлення [PERSON] на посаді. Згідно з актом державного виконавця від 17.03.2020 повідомлено, що виходом державного виконавця встановлено, що стягувач не з`явився, повідомлений належним чином, заступник директора надав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження. При цьому, позивачем надано копію конверту, в якому як він стверджує було направлено запрошення з`явитись 17.03.2020 для виконання рішення. За даними трекінгу, нанесеного на вказаний конверт, вбачається, що його було направлено 30.03.202, а отримано позивачем 02.04.2020. Згідно з постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2020 апеляційну скаргу Інституту металофізики імені Г. В. Курдюмова Національної академії наук України - задоволено частково; рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21.12.2019 - змінено; виключено з резолютивної частини рішення суду із абзацу другого, третього та четвертого посилання на скасування наказів та абзац шостий, щодо скасування запису у трудовій книжці [PERSON] «Звільнений за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення»; в іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21.12.21019- залишено без змін. Згідно з наказом Директора Інституту металофізики ім.Г.В. Курдюмова №58-вк від 10.07.2020 поновлено [PERSON] на посаді провідного наукового співробітника відділу кристалізації (26) з 21.06.2020. При цьому, з наказом [PERSON] ознайомлений 10.08.2020 про що свідчить рукописний розпис [PERSON] на вказаному наказі. Запис про поновлення на посаді [PERSON] на підставі вищезазначеного наказу внесено 10.08.2020. Окрім того, представником відповідача надано акт за підписом пр. інженеру відділу кадрів [PERSON], юрисконсульта [PERSON] про те, що 10.07.2020 [PERSON] надано для ознайомлення та підпису наказ про поновлення його на посаді, проте, не вказуючи причину, [PERSON] відмовився його підписувати та надати трудову книжку. Представником позивача, натомість надано акт від 10.07.2020 за підписом адвоката Пухальської І.С. та [PERSON] про те, що прибувши до Інституту для виконання рішення в частині поновлення на роботі, на територію Інституту їх допущено не було, повідомлено, що є вказівка керівництва Інституту не допускати [PERSON] на його територію. Оскільки фактичного виконання рішення не відбулось, [PERSON] не було допущено до його робочого місця, йому не було повідомлено про те, яку роботу він має виконувати, він та його адвокат залишили територію Інституту. За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, Постановою державного виконавця від 11.03.2021 закінчено виконавче провадження № 61414570. При цьому, вказано, що рішення виконано повно і фактично згідно акту державного виконавця від 10.08.2020. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження виведено в окремі виконавчі провадження. Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно із ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Виходячи зі змісту ст.ст. 24, 31, ч. 5 ст. 235 КЗпП України, Закону України «Про виконавче провадження», негайне виконання рішення суду означає обов`язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов`язків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у цивільній справі № 760/9521/15-ц дійшов висновку що, рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню відразу після його оголошення - стаття 235 КЗпП України. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави. Згідно зі ст. 76 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 4 ст. 359 ЦПК України, якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Відтак, зупинення дії оскаржуваного рішення на підставі ч.4 ст. 359 ЦПК України не може зупинити допущення рішення до негайного виконання, яке не залежить від набрання рішення законної сили. У зв`язку з чим, аргументи сторони відповідача в цій частині не підтвердились судовим розглядом. Щодо дати фактичного виконання рішення, слід зазначити, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у цивільній справі № 760/9521/15-ц, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. При цьому, судовим розглядом встановлено, що позивачу не було надано можливості приступити до виконання своїх обов`язків, сторони підтвердили в судовому засіданні, що позивача не було пропущено навіть на територію Інституту. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідний запис до трудової книжки стягувача було внесено 10.08.2020, в постанові державного виконавця про закінчення виконавчого провадження вказано, що рішення виконано повно і фактично згідно акту державного виконавця від 10.08.2020. За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання», затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку. При цьому, суд не бере до уваги акт державного виконавця від 17.03.2020 про неможливість виконання рішення з огляду на відсутність стягувача, оскільки позивачем підтверджено, що запрошення з`явитись для виконання рішення було направлено тільки 30.03.2020, тобто після дати запрошення. Доказів зворотного суду не надано, твердження позивача не спростовані. Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України судовим розглядом встановлено, що у даному випадку затримка виконання судового рішення в частині негайного виконання дійсно мала місце, період затримки у даному випадку рахується від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати виконання рішення, тобто періодом затримки виконання рішення суду є період з 22.12.2019 до 10.08.2020. Щодо розрахунку належних до стягнення сум за встановлений період, слід зазначити про таке. Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до п.2 зазначеної Постанови середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Час, протягом якого працівники згідно із чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Згідно з довідкою від 20.09.2019 за квітень 2019 [PERSON] нараховано заробітної плати 11752,35, а за травень 2019 - 8547,16; середньоденна заробітна плата складає 483,32 грн, середньомісячна - 8699,76 грн. Згідно з довідкою від 26.10.2020 за квітень 2019 [PERSON] нараховано заробітної плати 10779,45, а за травень 2019 - 7839,60; середньоденна заробітна плата складає 443,31 грн, середньомісячна - 7979,58 грн. При цьому, в довідці вказано примітку: згідно з актом внутрішнього аудиту НАН України від 31.01.2020. При цьому, представником відповідача в судовому засіданні було повідомлено, що довідка від 26.10.2020 містить відкориговані дані щодо нарахованої заробітної плати з урахуванням внутрішнього аудиту НАН України. Натомість, Порядок обчислення середньої заробітної плати передбачає розрахунок середнього заробітку виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи. Відтак, враховуючи, що фактичні виплати містяться в довідці від 20.09.2019, матеріали справи не містять інформації про інше, при розрахунку, суд виходить з даних про фактичні виплати, вказані в довідці від 20.09.2020. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить: (11752,35+ 8547,16) / 42 = 483,32 грн. Період затримки виконання рішення суду становить з 22.12.2019 до 10.08.2020 - 155 робочих дні, відтак, сума середнього заробітку складає: 155*483,32 = 74 914,60 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог, а відтак поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з чим, на підставі ст. 141 ЦПК України суму сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved