Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 28 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції сторони зареєстрували шлюб. Від вказаного шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружжя до серпня 2020 року проживало однією сім`єю, однак після декількох років спільного проживання сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач зловживає спритними напоями, в результаті чого виникають сварки у присутності дітей. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, наявна неприязнь один до одного. На час звернення з даним позовом до суду ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу поновлювати сімені відносини немає. Наявність шлюбу суперечить інтересам позивача та дітей, тому примирення не можливо. З урахуванням зазначеного позивач вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. У встановлений законом строк позивачем усунуті недоліки позовної заяви. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2021 року позовна заяви прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] », судові витрати по справі покласти на відповідача, а також повідомила, що сімейно - шлюбні відносини між подружжям припиненні з серпня 2020 року. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, причини не явки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Будь - яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актова запис № 556, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 28 травня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. В зв`язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу подружжя мають двох малолітніх - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.10.2011), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.11.2012). Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Положеннями частини другої статті 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сімейно - шлюбні відносини між сторонами були припинені з серпня 2020 року, сім`я існує формально, спору між сторонами щодо спільно набутого майна подружжя та місця проживання дітей не вбачається. На підставі зазначеного, а також приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем набутим в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] » є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Outcome: approved