Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.06.08 року між сторонами укладено кредитний договір № BL5918. Відповідно до договору банк надав кредит у сумі 25 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,5% річних, строком до 31.05.09 року. 10.07.09 року між сторонами укладено кредитний договір № BL5918/1. Відповідно до договору банк надав кредит у сумі 167 274,82 грн. строком до 01.07.16 року. 16.03.11 року між сторонами укладено кредитний договір № BL5918/1/1, згідно якого банк надав кредит у сумі 164 907 грн. строком до 01.07.16 року. 22.11.12 року між сторонами укладено угоду про припинення зобов'язань за кредитним договором, згідно якої сторони визнали розмір заборгованості у сумі 152 469,46 грн. та позичальник зобов'язувався сплатити до 01.11.15 року 91 481,68 грн. Банк свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засідання представник позивача підтримала позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.06.08 року між сторонами укладено кредитний договір № BL5918. Відповідно до договору банк надав кредит у сумі 25 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,5% річних, строком до 31.05.09 року. 10.07.09 року між сторонами укладено кредитний договір № BL5918/1. Відповідно до договору банк надав кредит у сумі 167 274,82 грн. строком до 01.07.16 року. 16.03.11 року між сторонами укладено кредитний договір № BL5918/1/1, згідно якого банк надав кредит у сумі 164 907 грн. строком до 01.07.16 року. 22.11.12 року між сторонами укладено угоду про припинення зобов'язань за кредитним договором, згідно якої сторони визнали розмір заборгованості у сумі 152 469,46 грн. та позичальник зобов'язувався сплатити до 01.11.15 року 91 481,68 грн. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається. Станом на 27.10.15 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 104 373,15 грн. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved