Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про розірвання договору довічного утримання. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.10.2014 року між сторонами було укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В., зареєстрований у реєстрі за № 6227. За умовами вказаного Договору, позивач передав у власність відповідача квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта,нерухомого майна: 467222880000), а також 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 467341380000), взамін чого відповідач зобов`язався забезпечувати позивача довічним утриманням у зв`язку із необхідністю догляду, що викликано станом здоров`я та досягненням пенсійного віку, відсутністю родичів першої черги, наявністю інших родичів, які не надають належного утримання і догляду. У день укладення договору відповідач отримав у власність вказане вище нерухоме майно (частку будинку та квартиру), що підтверджується інформаційними довідками із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.08.2020 року. Також, разом із укладенням вказаного вище Договору, на відчужене майно було накладено заборону на його відчуження за заявою позивача. Так, у відповідності до п. 12.1 Договору відповідач зобов`язується у межах вартості матеріального забезпечення довічно утримувати позивача, надати Позивачу довічне безоплатне користування належним йому нерухомим майном, після смерті Позивача поховати останнього із додержанням із дотриманням прийнятих громадянських і християнських звичаїв. Згідно п.13. Договору, вартість матеріального забезпечення оцінена сторонами в 500 (п`ятсот) гривень в місяць. Сума матеріального забезпечення до 5 числа поточного місяця передається позивачу готівкою під розписку про одержання, поштовим переказом з доставкою або зарахуванням на банківський рахунок (в т.ч. платіжну картку). Пункт 14 Договору передбачає, що за рахунок суми матеріального забезпечення і в межах її вартості, за замовленням позивача, відповідач зобов`язаний придбати і безоплатно доставити до місця проживання позивача, продукти харчування, одяг, медикаменти, забезпечувати надання побутових послуг. Про прийняття таких речей або послуг в рахунок вартості матеріального забезпечення за Договором позивач має надати відповідну розписку. Пунктом 15 Договору передбачено, що Договір може бути розірваний за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку. Як зазначала позивач, відповідач ніколи не дотримувався та не дотримується умов вказаного Договору, не згоден розірвати його у добровільному порядку, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду із даним позовом. Так позивач вказувала, що відповідач ніколи не здійснював належного догляду за позивачем, що стосується як перерахування суми матеріального забезпечення на користь позивача у розмірі 500 грн. на місяць, так і щодо придбання і доставляння продуктів харчування, медикаментів, одягу, забезпечення надання побутових послуг. Як відомо відповідачу, позивач є пенсіонером та людиною похилого віку (80 років), яка має значні проблеми із пересуванням, так як окрім похилого віку остання має проблеми із координацією рухів після двох інсультів, про що достеменно відомо відповідачу. Відсутність можливості пересуватись вільно додає складнощі із приготуванням їжі, прибирання у квартирі, забезпечення себе базовими фізіологічними потребами, що у сукупності говорить про необхідність щоденного догляду за позивачем навіть з точки зору забезпечення побутовими послугами. Так, відповідач жодного разу не забезпечував матеріально позивача, жодного разу не передав Позивачу грошові кошти у розмірі матеріального забезпечення за Договором, а також не надавав належним чином побутові послуги. Єдине про що зазначає позивач, так це той факт, що інколи за замовленням останньої відповідач доставляв продукти харчування та медикаменти позивачу за її замовленням, однак кожного разу відповідач просив компенсувати йому суму грошових коштів за придбання продуктів та медикаментів в незалежності від їх вартості, а також вартість палива для транспортного засобу, на якому відповідач здійснював доставку до місця проживання позивача. Кожного разу позивачу доводилось виконувати вимоги відповідача щодо компенсації тих сум, про які зазначав останній, що є прямим порушенням умов укладеного Договору між сторонами. Жодних інших дій, у тому числі направлених на забезпечення побутових та інших потреб відповідач по відношенню до позивача не вчиняв, що також підтвердили свідки, які проживають по сусідству із позивачем, а також треті особи, які фактично здійснюють догляд за позивачем почергово з урахуванням наявності вільного часу. Окрім того, позивач самостійно і за власний рахунок сплачує за житлово-комунальні послуги із власної пенсії і жодного разу відповідач не допоміг ані підрахувати вартість житлово-комунальних послуг, ані заповнити платіжні квитанції, а тим більше жодного разу не сплатив житлово-комунальні послуги за житло, у якому зареєстрована і проживає позивач. Також позивач зазначала, що жодних розписок про отримання коштів чи послуг від відповідача позивачем не складалось та не передавалось відповідачу у зв`язку із фактичною відсутністю надання таких послуг і коштів позивачу як це передбачено умовами укладеного договору. Так, позивачем неодноразово повідомлялось відповідачу про бажання розірвати Договір, однак жодної відповіді від відповідача не було надано, у зв`язку з чим позивачем було направлено на адресу відповідача, вказану у Договорі лист від 20.08.2020 року із пропозицією добровільно розірвати укладений Договір через його систематичне невиконання відповідачем. Лист було вручено Відповідачу 28.08.2020 року, однак жодної відповіді від Відповідача не надійшло. Посилаючись на викладене, а також вимоги ст.ст. 744, 755, 756 ЦК України позивач просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений між [PERSON] (громадянкою України, [INFO] , податковий номер [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (громадянином України, податковий номер [NUMBER] ), посвідчений 02.10.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В., зареєстрований у реєстрі за № 6227, та скасувати заборону на відчуження зазначеного у договорі нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] (реєстровий №6228) та 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS] (реєстровий №6229); Повернути у власність [PERSON] (громадянки України, [INFO] , податковий номер [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] ) квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 467222880000), загальною площею 312 кв.м, житловою площею 18,7 кв.м, яка належить [PERSON] , (громадянин України, податковий номер [NUMBER] ) та 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 467341380000), загальною площею 53,3 кв.м, житловою площею 33,3 кв.м, який належить [PERSON] , (громадянин України, податковий номер [NUMBER] ). Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 25.11.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 02.02.2021 року. 02.02.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначав, що між сторонами дійсно було укладено договір довічного утримання. При цьому, ініціатива щодо укладення вищезазначеного договору виходила від позивача, оскільки відповідач є рідним племінником позивача і відповідно його мати є її рідною сестрою. Отже, позивача та відповідача об`єднують тісні родинні стосунки. Через похилий вік та необхідність в отриманні сторонньої допомоги, бажанні позивача у такий спосіб віддати у спадок племіннику належне їй майно, і був укладений цей Договір. Інших близьких родичів позивач не має, рідні сестри вже у похилому віці, а одна з них взагалі перебуває на постійному проживанні у США. У зв`язку з таким бажанням позивача отримувати догляд і допомогу відповідач дав свою згоду на укладення цього Договору. При цьому, твердження позовної заяви про те, що відповідач «ніколи» не надавав належного утримання позивачу, «ніколи» не здійснював належного догляду, «ніколи» не вчиняв дій щодо придбання і доставляння продуктів харчування, медикаментів, одягу, господарчих товарів не відповідають дійсності та є обманом, оскільки починаючи з жовтня 2014 року двічі на тиждень відповідач відвідував позивача за місцем її фактичного проживання за адресою [ADDRESS] . Крім того, одразу після підписання та нотаріального посвідчення Договору позивач подбав про медичний огляд стану позивача та організував її стаціонарне лікування у КНП «Київській міській клінічній лікарні №5» з 03.10.2014 року тривалістю в один тиждень. Після цього, на регулярній основі відповідач двічі на тиждень відвідував позивача з 2014 по 2018 рік, один раз на тиждень з 2018 по 2020 рік. Протягом жовтня 2014 року і до літа 2020 року жодних нарікань з боку позивача на відповідача не було. Влітку 2020 року у приватному будинку, де проживає позивач, за адресою [ADDRESS] , поселилися невідомі, що назвалися волонтерами. Відповідач виявив неабияке занепокоєння через проживання у сімейному приватному будинку сторонніх осіб. Неодноразово відповідач спілкувався з позивачем, що таке сусідство та спільне проживання є ризикованим. Навідуючи Позивача в черговий раз 16.08.2020 року, відповідач виявив, що позивач знаходиться у будинку, а замки закриті ззовні та доступу на вулицю позивач немає. Після спілкування з позивачем через двері виявилося, що саме волонтери закрили її та пішли у справах. Крім того, замки були змінені, тому відповідач не мав змоги потрапити до будинку власними силами. Відповідач був вимушений звернутися до Національної поліції України та викликав патруль за номером «102». Виклик було зареєстровано за № 59462867 від 16.08.2020 року о 9:51. Зверненню Відповідача було присвоєно номер ЕО№46914 від 16.08.2020 року о 10:42. Ситуація повторилася 22.08.2020 року. Волонтери змінили замки, Позивач була зачинена у будинку сама. Відповідач здійснив виклик поліції, оформив пояснення та заяву. 08.09.2020 року за №12652/125/47/04-20 Голосіївське управління поліції в м. Києві надіслало відповідачеві лист, де було підтверджено факт оформлення заяви з його боку та підтверджено факт виклику служби з аварійного відкриття дверей. Крім того, після виклику поліції прибули невідомі для відповідача особи, які представилися волонтерами - [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Даний факт підтверджено вищезазначеним листом Національної поліції України. Також у листі наведений факт того, заявник (відповідач) відвідує позивача один раз на тиждень, що навіть було підтверджено позивачем під час бесіди з патрульними (даний факт зафіксовано у тексті вищезазначеного листа). Історично приватний будинок за адресою [ADDRESS] був спільною пайковою власністю позивача, відповідача та [PERSON] (рідної сестри Позивача та рідної матері Відповідача). Отже, окрім 1/8 частки, яка була передана у власність Відповідача за Договором, що оспорюється, у даному приватному будинку є ще самостійна частка власності відповідача. У зв`язку з вищезазначеним відповідачу незрозуміло, чому невідомі та сторонні для родини особи проживають у цьому будинку та вчиняють дії, які може вчиняти лише власник, зокрема йде мова про зміну замків. Оскільки позивач є людиною дуже похилого віку, то її легко ввести в оману, обманути та примусити до дій, які насправді не будуть саме її волевиявленням. Саме через поведінку вищезазначених волонтерів, які ймовірно є квартирними аферистами, позивач розпочала даний судовий спір, який на думку відповідача є безпідставним та несправедливим. Відповідач забезпечував та піклувався про належне харчування позивача, щотижня за її замовленням, побажаннями та потребами здійснював придбання продуктів харчування у супермаркетах NOVUS, Сільпо, АТБ, магазин «Фея», ЛАБР, Рошен, «Продукти 840», Ашан, Фора , Караван та на столичних ринках. Чисельні чеки долучені до відзиву, але частина з них через час та неякісний папір знищена або нечитабельна. Крім того, позивач завжди полюбляла свіже та домашнє, а отже чисельні закупи відбувалися на столичних ринках, де отримати підтвердження витрат або чек просто неможливо. Крім того, відповідач за замовленням та за потребами позивача здійснював придбання лікарських препаратів. Частина чисельних чеків долучається до матеріалів справи, а оригінали можуть бути надані на огляд при судовому розгляді. Більше того чеки підтверджують, що Відповідач придбавав саме препарати, що підтверджували хронічні, набуті та сезонні захворювання Позивача. Здебільшого вони розповсюджувались на лікування та підтримання належного артеріального тиску, призначалися від пришвидшеного серцебиття, для суглобів та швидкого загоєння ран тощо. Оскільки позивач проживає в приватному будинку, то доставка продуктів харчування та медикаментів вимагала користування особистим транспортом зі сторони відповідача, що підтверджується чеками пальне, яке було використане на поїздки до позивача додому або за її дорученням (поїздки в супермаркети та на ринки, аптеки та до магазинів господарчих товарів, поїздки за місто до лікарів народної медицини та за гноєм, який позивач використовувала для лікування Народними та нетрадиційними методами). Також Відповідач ніс витрати по придбанню товарів для побуту, яких потребувала Позивач - побутова хімія, засоби особистої гігієни, біотуалет та наповнювачі до нього, ходунки, обігрівач, каструлі тощо. Крім того, відповідач покривав витрати позивача на оплату телекомунікаційних послуг (мобільний телефон, кабельне телебачення). Також факт утримання позивача можуть підтвердити численні свідки. Після конфліктної ситуації 16.08.2020 року відповідач прийняв рішення про переказ коштів позивачу та такі перекази відбулися 19.08.2020 року (сума 5582,50 грн.), 03.09.2020 року (сума 515 грн.), 22.09.2020 року (сума 5501,30 грн.), 02.10.2020 року (сума 515 грн.), 21.10.2020 року (сума 5496,23 грн.), 03.11.2020 року (сума 515 грн.), 23.11.2020 року (сума 5496,23 грн.), 04.12.2020 року (сума 515 грн.), 24.12.2020 року (сума 5496,23 грн.), 05.01.2021 року (сума 515 грн.), 22.01.2021 року (сума 5499,27 грн.). 02.02.2021 року було задоволено клопотання учасників справи про виклик в судове засідання свідків та оголошено перерву до 27.04.2021 року. 23.02.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 15.04.2021 року представником позивача було подано клопотання про долучення доказів. 27.04.2021 року від позивача надійшла заява свідка в порядку ст. 93 ЦПК України. Розгляд справи відкладено на 07.06.2021 року. 07.06.2021 року від позивача надійшла нотаріально посвідчена заява про підтримання позовних вимог. 07.06.2021 року від представника відповідача надішли письмові пояснення по справі та додаткові докази. Ухвалою суду від 07.06.2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті на 27.08.2021 року. В судове засідання викликано свідків. 27.08.2021 року було оголошено перерву до 09.09.2021 року для виклику свідків. В судовому засіданні 09.09.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд про їх задоволення. Також позивач [PERSON] надала пояснення в режимі відеоконференції за допомогою EasyCon. При цьому просила, щоб суд позбавив її піклувальника та визнала, що відповідач кожен тиждень приїздив до неї з продуктами харчування. В судовому засіданні 09.08.2021 року представник відповідача та відповідач позов не визнали та заперечували проти його задоволення з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] , який є сусідом позивача, пояснив суду, що йому відомо про укладений між сторонами договір довічного утримання. При цьому зазначав, що бачив як відповідач відвідував [PERSON] кожного тижня та привозив продукти, проте остання надавала йому кошти за бензин. На даний час [PERSON] опікується дівчина [PERSON] . Свідок та інші сусіди допомагають позивачеві сплачувати рахунки. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, зазначала, що знає позивачку більше 20 років та відвідує її кожен день. Не бачила відповідача протягом тривалого часу. Зазначала, що [PERSON] не виконує умови договору довічного утримання та [PERSON] опікуються сусіди. Допитана як свідок [PERSON] , який працює електрозварником КиївМашБуд, зазначив, що допомагав позивачу із котлом в опалювальний сезон. Відповідача не бачив. Знає, що на даний час позивачем опікується [PERSON] . В судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] зазначив, що він на даний час доглядає позивачку, готує їй їсти та приїжджає до неї щоб допомогти кожен день. Знає позивачку приблизно рік. При цьому вказував, що йому відомо про те, що відповідач сплачував позивачці по 500,00 грн. у місяць поштовим переказом, проте [PERSON] не погоджувалась приймати ці кошти. Допитана як свідок [PERSON] зазначила, що вона на даний час опікується позивачкою, з якою знайома з 2016 року. При цьому свідок оплачує за позивачку комунальні послуги. З 2016 року бачила відповідача декілька разів. Знає, що позивач відмовляється від отримання коштів в сумі 500,00 грн. шляхом поштового переказу. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] , яка є молодшою сестрою [PERSON] , зазначила, що відповідач постійно доглядав позивачку та привозив їй продукти. Вона особисто бачила продукти, які купував відповідач та привозив позивачці. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка орендує квартиру у позивачки, зазначила, що сплачує кошти за оренду [PERSON] та особисто знає, що відповідач її утримував та допомагав грошима і продуктами. В судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] зазначив, що разом із [PERSON] орендує квартиру на [PERSON] у [PERSON] та особисто сплачував їй кошти раз на місяць за житло, яке фактично належить відповідачу проте позивач ним користується. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є дружиною відповідача, пояснила суду, що вона із чоловіком протягом тривалого часу опікуються позивачкою, готують їй їжу та допомагають грошима і по господарству. На даний час позивачка уникає спілкування із відповідачем та відмовляється від утримання. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, переглянувши відео, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що в задоволенні позову слід відмовити з наступник підстав. Судом встановлено, що 02.10.2014 року між сторонами було укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В., зареєстрований у реєстрі за № 6227. За умовами Договору, позивач передав у власність відповідача квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта,нерухомого майна: 467222880000), а також 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 467341380000), взамін чого відповідач зобов`язався забезпечувати позивача довічним утриманням у зв`язку із необхідністю догляду, що викликано станом здоров`я та досягненням пенсійного віку, відсутністю родичів першої черги, наявністю інших родичів, які не надають належного утримання і догляду. Право власності відповідача на квартиру та частину будинку підтверджується інформаційними довідками із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.08.2020 року. Відповідно до п. 12.1 Договору відповідач зобов`язується у межах вартості матеріального забезпечення довічно утримувати позивача, надати позивачу довічне безоплатне користування належним йому нерухомим майном, після смерті Позивача поховати останнього із додержанням із дотриманням прийнятих громадянських і християнських звичаїв. Згідно з п. 13. Договору, вартість матеріального забезпечення оцінена сторонами в 500 (п`ятсот) гривень в місяць. Сума матеріального забезпечення до 5 числа поточного місяця передається позивачу готівкою під розписку про одержання, поштовим переказом з доставкою або зарахуванням на банківський рахунок (в т.ч. платіжну картку). Відповідно до п. 14 Договору за рахунок суми матеріального забезпечення і в межах її вартості, за замовленням позивача, відповідач зобов`язаний придбати і безоплатно доставити до місця проживання позивача, продукти харчування, одяг, медикаменти, забезпечувати надання побутових послуг. Про прийняття таких речей або послуг в рахунок вартості матеріального забезпечення за Договором позивач має надати відповідну розписку. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач до відкриття провадження у справі здійснив перерахування грошових коштів 19.08.2020 року на суму 5582,50 грн., 03.09.2020 року на суму 515 грн., 22.09.2020 року на суму 5501,30 грн., 02.10.2020 року на суму 515 грн., 21.10.2020 року на суму 5496,23 грн., 03.11.2020 року на суму 515 грн., 23.11.2020 року на суму 5496,23 грн., та після відкриття провадження у справі 04.12.2020 року на суму 515 грн., 24.12.2020 року на суму 5496,23 грн., 05.01.2021 року на суму 515 грн., 22.01.2021 року на суму 5499,27 грн. Окрім того, згідно із показаннями свідків та самої позивачки, відповідач здійснював її утримання кожного тижня привозячи їй продукти протягом дії договору. Договором було передбачено, що відповідач зобов`язаний придбати і безоплатно доставити до місця проживання позивача, продукти харчування, одяг, медикаменти, забезпечувати надання побутових послуг в межах суми утримання, а саме 500,00 грн., про що позивач має надати відповідну розписку. Такі розписки в матеріалах справи відсутні, проте в процесі судового розгляду достеменно було встановлено, що відповідач здійснював відповідне утримання позивачки, а з 19.08.2020 року здійснив додаткові перерахування сум коштів, передбачених договором. Сплата комунальних послуг, на що посилалась позивачка в обґрунтування позовних вимог не була передбачена умовами укладеного між сторонами договору. На переконання суду, в даному випадку сама по собі відсутність розписок про сплату коштів не може свідчити про невиконання умов договору відповідачем або про істотне порушення умов договору, оскільки сторонами підтверджено, що відповідач забезпечував позивача продуктами харчування протягом дії договору. Позивач зазначала, що не бажала писати розписки позивачеві та надавала йому кошти за придбані продукти харчування та медикаменти. Проте вказані обставини не були підтверджені позивачем належними доказами. Разом із тим, із показів свідків як зі сторони позивача так і з боку відповідача підтверджено факт того, що відповідач здійснював утримання позивача. Окрім того, суд приймає до уваги той факт, що згідно із листом Голосіївського управління поліції ГУНП України м. Києві від 08.09.2020 року №12652/125/47/04-20 повідомлено про те, що 16.08.2020 року об 09653 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: [ADDRESS] заявник [PERSON] просить наряд поліції бути присутнім при відкритті дверей. На місці присутні громадяни [PERSON] та [PERSON] , які назвалися волонтерами на громадських засадах, які допомагають [PERSON] . Заявник [PERSON] приїжджає раз на тиждень і це підтверджує жінка. Суд також звертає увагу на суперечливу позицію позивачки, яка зазначає про те, що відповідач все-таки її утримує, надаючи необхідні продукти та ліки, проте вона відмовляється від написання розписок, мотивуючи це неналежним виконанням умов договору. При цьому жодних доказів того, що позивачка за особисті кошти здійснює покриття витрат на її догляд суду не надано. Із матеріалів справи вбачається, що з серпня 2020 року між сторонами погіршились відносини та утриманням позивачки почали займатись інші особи. При цьому відповідач позбавлений можливості продовжувати виконувати умови договору через ставлення Так в ході судового розгляду не знайшов підтвердження обставина щодо невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором довічного утримання, а тому позовні вимоги в цій частині є недоведеними. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Оскільки в задоволенні вимог про розірвання договору довічного утримання судом було відмовлено то і у задоволенні похідних вимог про скасування заборони на відчуження зазначеного у договорі нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] (реєстровий №6228) та 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS] (реєстровий №6229) та повернення у власність [PERSON] вказаного майна слід також відмовити. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed