Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» (далі по тексту - відповідач), третя особа: [PERSON] про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.07.2016 року о 12:05 год. в місті Києві на Ленінградській площі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Опель», д/н [NUMBER] під керуванням позивача та автомобілем «Форд», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність третьої особи була застрахована у ПрАТ «АСК «ОМЕГА» на підставі полісу АЕ/9904081. Винуватим у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди було визнано як [PERSON], так і [PERSON], а отже на підставі ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу, як потерпілій особі половину розміру заподіяної йому шкоди. Разом із тим, відповідач, не дивлячись на своєчасне звернення позивача із заявою про настання страхового випадку, безпідставно відмовив останньому у виплаті страхового відшкодування. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в сумі 97587,31 грн. та 500,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень чи пояснень по суті позовних вимог до суду не надав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.07.2016 року о 12:05 год. в м. Києві на Ленінградській площі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Опель», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Форд», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно із постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 26.08.2016 року у справі № 755/11451/16-п, винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України визнано [PERSON] (а.с. 11). Окрім того, [PERSON] також було визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 26.08.2016 року у справі № 755/11450/16-п (а.с. 12). На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, майнові інтереси [PERSON] пов'язані з володінням, розпорядженням та користуванням автомобілем «Форд», д/н [NUMBER] були застраховані у ПрАТ «АСК «ОМЕГА» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 9904081 (а.с. 13, 72). 08.07.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою-повідомленням про страховий випадок (а.с. 15), а 20.09.2016 року із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 18). Своїм листом від 02.12.2016 року ПрАТ «АСК «ОМЕГА» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв'язку із тим, що вони вважали, що поліс АЕ/9904081 було укладено після страхового випадку (а.с. 19). Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 01/08/16, складеного ТОВ «Експертно-правовий центр «ПРАВЕКС» 02.08.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель», д/н [NUMBER] складає з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників без урахування ПДВ становить 195174,62 грн. (а.с. 20-48). Разом із тим, на час розгляду справи відповідач свої зобов'язання по виплаті страхового відшкодування не виконав. Доказів зворотного суду не надано. Як і не надано доказів на підтвердження того, що станом на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди поліс АЕ/9904081 не був чинний. За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як визначено ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон України №1961-IV), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригод та захисту майнових інтересів страхувальників. Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Статтею 22 Закону України №1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України №1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Окрім того, слід зазначити, що згідно вимог п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Окрім того, відповідно до п. 36.3. ст. 36 Закону у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в сумі 97587,31 грн. (195174,62 грн. / 2 = 97587,31 грн.). Щодо вимог про стягнення з відповідача 500,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження то вони також визнаються судом обґрунтованими, оскільки є документально підтвердженими (а.с. 49). У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат на користь позивача підлягає також стягненню з відповідача на користь позивача сума сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved