Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16.06.2011 року виконавчим комітетом Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області за актовим записом № 5. В обґрунтування позову зазначила, що 16.06.2011 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя не склалось, відповідач зловживав алкогольними напоями, обзивав позивача нецензурно, застосовував до неї фізичну силу. Свідком таких неправомірних дій відповідача часто ставав неповнолітній син. З листопада 2014 року сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо і їхній шлюб існує формально. Тому [PERSON] , не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. Ухвалою суду від 24.09.2019 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 15.10.2019 року у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 26.11.2019 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Представник позивача [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені [PERSON] позовні вимоги, та просила розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] також надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, строк на примирення не надавити, визнав позовні вимоги повністю, та вказав, що має іншу сім`ю. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 16.06.2011 року у виконавчому комітеті Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю, тобто позивачем. Як випливає із змісту позовної заяви, відповідач зловживав алкогольними напоями, обзивав позивача нецензурно, застосовував до неї фізичну силу. Свідком таких неправомірних дій відповідача часто ставав неповнолітній син. Близько п`яти років сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо і їхній шлюб існує формально. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, відповідач на теперішній час утворив іншу сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом, проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, вказавши що примирення не бажає та має іншу сім`ю, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved