Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

У грудні 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 грудня 2014 шлюб між ними розірвано. Місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] визначено разом з матірю. Стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1200 грн щомісячно, починаючи з 01.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Їх спільна дитина, [PERSON], 30.09.2013 року має захворювання, а саме «Лівобічний обструктивний уретро гідронефроз ІV ст. Лівобічна нефростома сечовивідних шляхів». Йому проведені дві операції по заміні нефростоми. У зв'язку зі складним матеріальним становищем потребує матеріальної допомоги на своє утримання та відшкодування додаткових витрат на дитину. Загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на дитину, пов'язаних із хворобою становить 26506,34 грн. З них 3242,00 грн. на придбання одягу та іграшок, 3999,10 грн. на бензин. Решта суми витрачена на ліки та речі необхідні для догляду за дитиною у звязку із особливостями захворювання. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн\~щомісяця, починаючи стягнення з 02.12.2014 року до досягнення сином [PERSON], [INFO], шестирічного віку; додаткові кошти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 13\~253,17 грн. та судові витрати. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності та взаємозвязку, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 грудня 2014 шлюб між ними розірвано. Місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] визначено разом з матірю. Стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1200 грн щомісячно, починаючи з 01.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON], як встановлено у судовому засіданні, сплачує аліменти стягнуті за рішенням суду, що підтверджується наданими суду доказами, а саме копіями чеків (квитанцій) про перерахування готівкових коштів (а.с.85-104) та довідкою-розрахунком, виданою державним виконавцем Автозаводського ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції в Полтавській області [PERSON], згідно з якою станом на 01.08.2016 переплата по сплаті аліментів становить 4264 грн. (а.с. 207). Відповідно до ч.3,4 ст.84 Сімейного кодексу України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] офіційно працює в ТОВ «Ай Пі Фармація» та отримує регулярний дохід (а.с. 19). Крім того, позивач отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (а.с. 218). Відповідач офіційно не працює, зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте згідно податкової декларації про майновий стан та доходи за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 доходу не отримував (а.с. 210). На його утриманні знаходиться інша малолітня дитина, [PERSON], [INFO], та непрацездатна дружина, [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років. Відповідно до ч.1,2 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Судом встановлено, що відповідач на цей час не може надавати матеріальну допомогу дружині, а тому вимоги в частині стягнення аліментів на дружину задоволенню не підлягають. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зазначена норма відносить до особливих обставин такі обставини, як розвиток здібностей дитини, її хворобу тощо. Відповідно до пункту 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 до участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.\~У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати,\~тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі. [PERSON], [INFO], має хронічне захворювання та перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «Лівобічний обструктивний уретрогідронефроз ІV ст. Лівобічна нефростома». Особливості хвороби потребують хірургічного втручання (26.02.2015 та у травні 2016 проведено операції) та дитина потребує постійного індивідуального догляду (а.с.13-18). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на підтвердження своїх доводів щодо понесення нею додаткових витрат на дитину надала квитанції на придбання ліків для дитини, товарні чеки на одяг та іграшки, квитанції на придбання бензину (а.с. 20-47, 168-171). Станом на день розгляду справи загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на дитину, пов'язаних із хворобою становить 26506,34 грн. З них 3242,00 грн. на придбання одягу та іграшок, 3999,10 грн. на бензин. Решта суми витрачена на ліки та речі необхідні для догляду за дитиною у звязку із особливостями захворювання. Відповідно до положень\~ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7\~\~ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною 3 ст.10\~та частиною 1 ст.60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі\~ст.212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.\~\~ Враховуючи те, що позивачем надано докази хвороби дитини, докази понесення нею витрат на лікування, виходячи із принципу першочерговості інтересів дитини та рівності обов'язку батьків утримувати дитину, встановленого\~ст. 140 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 50% додаткових витрат на лікування дитини. Разом з тим, суд вважає, що витрати на одяг, іграшки та бензин не відносяться до витрат, викликаних особливими обставинами. Придбання одягу та іграшок є звичним явищем для забезпечення достатнього рівня життя дитини. Придбання бензину також не можна віднести до вказаних витрат, оскільки позивачем не доведено, що вони повязані саме з поїздкою до лікарні в м. Полтава. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за можливе стягнути з відповідача 50% додаткових витрат, повязаних із хворобою дитини, які понесені позивачем, у сумі 9632,62 грн. (26506,34 грн. 3999,10 грн. (витрати на бензин) 3242 грн. (витрати на одяг та іграшки) : 2), за виключенням витрат не повязаних з лікуванням дитини.

Outcome: partial