Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому зазначає, що 24.03.2017 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Сім*я сторін розпалась, проте на час розгляду справи шлюб між сторонами не розірвано. Спільний син сторін проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, відповідач в свою чергу в обсязі необхідному для забезпечення дитини не приймає участі та всім необхідним не забезпечує. Крім того, позивач на теперішній час не працює, так як доглядає за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, а щомісячна одноразова допомога при народження є єдиним джерелом її доходу. Посилаючись на те, що відповідач не виконує обов*язків по утриманню сина, позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду із позовом, до досягнення сином повноліття, а також кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позову з додатками за зареєстрованим місцем проживання. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 24.03.2017 року між [PERSON] , та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 95, про що надано відповідну копію. З свідоцтва про народження видно, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на момент розгляду справи дитина проживає з позивачкою, знаходяться на її утриманні, відповідач в заперечення вказаних обставин доказів про те, що з ним проживає дитина не надав. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, доньки; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача. Проте суд враховує, що позивачкою ще заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. За таких обставин, позивачкою заявлено до стягнення більше половини доходу відповідача. Виходячи з принципу співмірності, враховуючи, що розмір аліментів визначений рішенням суду не повинен порушувати права особи з якої вони стягуються,суд встановлює розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, щомісячно,що узгоджуються з встановленим Державою прожитковим мінімумом для дітей відповідного віку,підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні дитини суд не встановив. Вивчивши усі надані докази у сукупності, беручи до уваги матеріальне положення позивача, відповідача, той факт, що позивач потребує матеріальної допомоги відповідача, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання спільного сина сторін. За віком та станом здоров*я відповідач є працездатним без обмежень,інших осіб не утримує,як безробітна особа,на обліку не перебуває. За таких обставин,суд дійшов висновку,що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами ст.51 ч.2 Конституції України,ст. 180,181,182 СК України про обов*язок батьків утримувати неповнолітню дитину шляхом сплати аліментів у частці від доходів,підстав звільнити батька від виконання цього обов*язку суд не встановив. Згідно із ч.ч. 2,6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Ч. 2 ст. 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Обов*язки по утриманню дитини на час розгляду справи виконує позивачка, та з нею проживає дитина. Таким чином,вимоги позивачки про стягнення з відповідача коштів на її утримання узгоджуються з вимогами законодавства, позивачка з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка, підстав для звільнення відповідача від вказаної участі утримання дружини суд не встановив. Суд задовольняє вимоги у вказаній частині в розмірі заявленому позивачкою. На підставі ст.. 141 ЦПК України,Закону України «Про судовий збір»,з відповідача у дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 1536 гр.40 коп., оскільки дитина проживає з позивачкою, та позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial