Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їхню спільну доньку, ніякої матеріальної допомоги не надає, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем вона не має змоги забезпечити малолітню дитину, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення донькою повноліття. В судове засіданні позивач не з'явилася, надала суду заяву, де зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, а саме: свідоцтва про народження дитини, встановлено, що відповідач є батьком, а позивач - матір'ю [PERSON], [INFO]; із довідки № 333 від 08.12.2014 року, виданої виконавчим комітетом Кісницької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, встановлено, що позивач із донькою проживають спільно в [ADDRESS]. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, суду не надано доказів про надання відповідачем коштів на утримання доньки, тому суд має всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його малолітньої дитини. Статтею 182 СК України передбачені обставини, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач є працездатним, на його утримані інших членів сім'ї немає, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, від 08.07.2011 року, позивача звільнено від сплати судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок, тому на підставі статті 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved