Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСББ «Сімекс», за участю третьої особи ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго», згідно якої просила: -зобовязати ОСББ «Сімекс» №№ 3, 3а, 3б по провулку Дунаєва припинити дії по відключенню квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності, від електричної енергії. -зобовязати ОСББ «Сімекс» №№ 3, 3а, 3б по провулку Дунаєва не відключати квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності, від електричної енергії. При цьому посилаючись на те, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Будинок у якому вона проживає обслуговується ОСББ «Сімекс». Позивач зазначає, що в листопаді 2012 року в її квартирі було відключено електропостачання, таке відключення в квартирі [PERSON] відбувається не в перше. У звязку із чим, позивач звернулася з Листом від 29.11.2012 року до ОСББ «Сімекс» з проханням повідомити причини такого відключення. Проте дане звернення було проігнороване відповідачем. 28.01.2014 року [PERSON] направила на адресу позивача [PERSON] з проханням надати їй інформацію щодо наявності або відсутності в неї заборгованості по сплаті за користування електроенергією. Проте відповідачем відповіді не було надано. 28.01.2014 року в квартирі позивача внаслідок відсутності жодного джерела обігріву, сталося замерзання водоочисних фільтрів. Після підвищення температури фільтри лопнули і відбулося залиття квартири. Однак, з того часу ситуація з електроенергією в квартирі позивача не змінилася. З огляду на вищевикладене позивач вважає дії ОСББ «Сімекс» по відключенню електричної енергії неправомірними, у звязку із чим була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи сповіщався належним чином. У ході судового засідання відповідач надав суду письмові заперечення, згідно яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. При цьому посилаючись на те, що [PERSON] не зверталася до відповідача з пропозицією щодо укладення договору про постачання електричної енергії, не надавала пакет документів та всіляко ухиляється від його укладання на вимогу обєднання. Крім того, позивач без узгодження з енергопостачальником, зробила в квартирі нові підключення, переобладнала внутрішню електропроводку та значно збільшила споживання електричної потужності, також відповідачем встановлено факт розкрадання електричної енергії позивачем. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши наведені в позові доводи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). Судом встановлено, квартира №18 у будинку №3, який є частиною житлового комплексу багатоквартирних будинків №3, №3а, № 3б по пров. Дунаєва в м.Одесі, набута [PERSON] у власність на підставі свідоцтва про право власності від 22.02.1999 року №063/99. Право власності зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» у реєстрі під №3257-стор. 114-кн. 120доп. від 04.03.1999 року. 16.08.2012 року на підставі свідоцтва про право власності на квартиру N 18, Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомості», функції якого в теперішній час виконує Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області, здійснило реєстрацію права власності відповідача, реєстраційний № 37390343. Згідно технічного паспорта складеного КП «ОМБТІ та РОН» 14.10.1998 року, квартира має загальну площу 189, 5 кв.м, житлову площу 119, 3 кв.м. З матеріалів справи вбачається, що електропостачання житлового будинку , розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Дунаєва, 3 здійснюється згідно договору на постачання електричної енергії, укладеного між ОСББ «Сімекс» та Південним РЕМ ПАТ «Одесаобленерго», у відповідності з Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року. Актом від 21 січня 2015 року, у квартирі [ADDRESS], власником якої є [PERSON] встановлений лічильник електричної енергії НИК 2301АП, № 1052383, одноразова пломба № 0805162. Багатоквартирний будинок, у якому розташована квартира позивача, є частиною житлового комплексу ОСББ «СІМЕКС» створеного для обслуговування будинків та забезпечення прав співвласників спільного майна. Відповідно до копії Свідоцтва про державну реєстрацію 05.09.2000 року, виконавчим комітетом ОМР проведена державна реєстрація юридичної особи - Обєднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків №3, 3а, 3б по пров. Дунаєва. Згідно статуту ОСББ «СІМЕКС», членами обєднання є фізичні особи власники квартир та нежилих приміщень багатоквартирних будинків №3, 3а, 3б по провулку Дунаєва в м.Одесі. Обєднання є балансоутримувачем та здійснює управління житловим комплексом будинків №3, 3а, 3б по провулку Дунаєва в м.Одесі, що підтверджується актом приймання-передачі від 16.10.2000 року, бухгалтерською довідкою, та карткою рахунку 025 в довічному управлінні». Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних із діяльністю об'єднання. Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. При цьому, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (ч. 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). На виконання ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний:1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; 8) дотримуватися вимог житлового та місто-будівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, за-тверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357 (із наступними змінами), споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Згідно ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу. Споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Електропостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій те-риторії, не має права відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору за умови, що нова електроустановка побутового споживача приєднана або потужність для діючої електроустановки побутового споживача збільшена в установленому законодавством порядку. Для укладення договору побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою та предявляє оригінали таких документів: паспорта; реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, - паспорта з відміткою відповідного контролюючого органу); документа, що підтверджує право власності чи користування на обєкт споживача або права власності чи користування на земельну ділянку (на період будівництва обєкта споживача). Побутовий споживач має право подати заяву та необхідні документи (далі - пакет документів) особисто або через уповноваженого представника чи надіслати його поштою рекомендованим листом з описом вкладення. Електропостачальник протягом 10 робочих днів з дня подання побутовим споживачем заяви та пакета документів готує у двох примірниках проект договору, підписує та надає його особисто чи надсилає поштою побутовому споживачу або його представнику для ознайомлення та підписання. Побутовий споживач або його представник повертає енергопостачальнику протягом 10 робочих днів один примірник підписаного договору. У договорі електропостачальник зазначає межу розподілу (розмежування балансової належності електричних мереж та/або експлуатаційної відповідальності сторін) відповідно до складеного під час приєднання обєкта споживача відповідного акта, який є додатком до договору. Під час підготовки проекту договору на обєкті побутового споживача електропоста-чальник проводить контрольний огляд вузла обліку (засобу обліку), складає акт про збереження пломб за формою, визначеною у додатку 3 до цих Правил. Акт про збереження пломб є додатком до договору. У разі використання побутовим споживачем частини електричної енергії на непобутові потреби для забезпечення електроустановок, загальна потужність яких не перевищує 0.6 кВт, встановлення на його обєкті окремого засобу обліку з метою обліку цих потреб не є обовязковим. У такому випадку побутовий споживач складає у двох примірниках акт розпо-ділу електричної енергії на побутові та непобутові потреби за формою, визначеною у додатку 4 до цих Правил, та надає цей акт електропостачальнику на ознайомлення та підписання. Електропостачальник має право протягом пяти днів здійснити обстеження обєкта побутового споживача з метою перевірки наведеної в цьому акті інформації. Електропостачальник протягом 10 днів з дати одержання акту розподілу електричної енергії на побутові та непобутові потреби повертає побутовому споживачу або його предста-внику підписаний ним один примірник акта або надає в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. У випадку відмови від підписання електропостачальником акта розподілу електричної енергії на побутові та непобутові потреби розбіжності, що підлягають урегулюванню, вирішуються шляхом проведення між сторонами переговорів або в судовому порядку. До прийняття рішення судом розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються відповідно до укладеного договору. Акт розподілу електричної енергії на побутові та непобутові потреби є додатком до договору. Електропостачальник не має права в односторонньому порядку змінювати визначений у договорі розподіл електричної енергії на побутові та непобутові потреби без заяви побутового споживача. У разі коли обєкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) декількох осіб, електропостачальник укладає договір з одним із співвласників (користувачів) за умови наявності письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відповідна відмітка в договорі. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення зобов'язань є договори та інші правочини. Отже, з наведених норм діючого законодавства вбачається, що електроенергія є товаром, постачання якого здійснюється на оплатній основі на підставі відповідного договору, укладеного між постачальником та споживачем. Таким чином, [PERSON] не є споживачем електричної енергії ОСББ «Сімекс», оскільки договір про користування електричною енергією з нею не укладено. Як вбачається з Висновку про технічний стан і подальшу експлуатацію квартири [ADDRESS], затвердженого 21.08.2014 директором Одеського відділення Науково-виробничого центру «Екострой», в квартирі позивача відсутні електричні прибори після проведених в 2011 році будівельних робіт по реконструкції із розширенням. Відповідно до копії Актів огляду від 01.02.2012 року та 16.12.2014 року, було виявлено самовільне підключення до резервної лінії електропостачання котельної ОСМД «Сімекс» шляхом встановлення приладу обліку електроенергії № 0498690. Дане підключення було здійснене мешканцями кв. 18, кв. 19 № 3, [PERSON] та [PERSON], для проведення будівельних робіт. Згідно п.35 Правил користування електричною енергією для населення, енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового засобу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини побутового споживача. У порядку встановленому п.35 Правил користування електричною енергією для населення, відновлення постачання електричної енергії побутовому споживачу здійснюється протягом трьох робочих днів у містах та пяти робочих днів у сільській місцевості після оплати витрат на повторне підключення, усунення виявлених порушень та/або відшкодування збитків, завданих електропостачальнику (електророзподільному підприємству), крім випадку, коли електроустановку побутового споживача відключено у звязку з наявністю заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію. У разі відключення обєкта побутового споживача через заборгованість відновлення електропостачання здійснюється за рахунок електропостачальника протягом трьох робочих днів у містах та пяти робочих днів у сільській місцевості після оплати побутовим споживачем заборгованості. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Матеріальний аспект захисту охоплює й положення гл. 3 ЦК, в якій йдеться саме про захист цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб\~( аналіз ВСУ практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України від 29.05.2014 року). У відповідності до п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів у порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК. У ході судового засідання та під час дослідження письмових доказів, судом не встановлено, у чому саме полягає порушення прав позивача відповідачем, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували винність саме ОСББ «Сімекс» у відключенні від електричної енергії квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Суд приходить до висновку про те, що позивач не надала суду достатніх доказів про порушення або оспорювання її права чи охоронюваного законом інтересу з боку відповідача, що вказує про відсутність спору про право. Відсутність порушення права позивача тягне за собою відмову у його захисті судом і відповідно має своїм наслідком відмову в позові. Позовні вимоги в частині зобовязання ОСББ «Сімекс» №№ 3, 3а, 3б по провулку Дунаєва не відключати від електричної енергії квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності, також не підлягають задоволенню, оскільки такий спосіб захисту не передбачений законом. Вимога зобовязати ОСББ «Сімекс» не вчиняти певні дії в майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право. Між тим, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки, положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-20цс11 від 21 травня 2012 року, ухваленою за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України). Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності

Outcome: dismissed