overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 11.07.1997 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач зявилася, позовну заяву підтримала, термін на примирення просить не надавати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлялався завчасно та належним чином судовою повісткою, що була направлена йому за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно повідомлення УДПЗ «Укрпошта» поштове відправлення не вручено адресату та повернуто до суду з поміткою про причини невручення, а саме: «за закінченням встановленого строку зберігання». На підставі п.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи . Вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, у звязку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Згідно ч.8\~ст.235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. 00 коп. сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те що вони перебувають в шлюбі з 17.05.2014 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін дітей не має. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, втрати почуттів поваги і любові один до одного. В підготовче засідання позивач не зявилася, однак від неї надійшла письмова заява, згідно якої позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, прізвище після розірвання шлюбу залишити «Згурська». Відповідач в підготовче засідання не зявився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою, що була направлена йому за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно повідомлення УДПЗ «Укрпошта» поштове відправлення не вручено адресату та повернуто до суду з поміткою про причини невручення, а саме: «за закінченням встановленого строку зберігання». На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, втрати почуттів поваги і любові один до одного, у звязку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Майнового спору між сторонами немає. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд із заявою і просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документа а саме належності їй державного акта на право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ХМ № 057578, виданого 28.05.2004 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 318 від 10 грудня 2003 року (кадастровий номер 6824288000:05:015:0045). В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що у державному акті на земельну ділянку її, як власника, записано як «Бацман Євгена Феодосіївна», а згідно паспорта вона «Бацман Євгенія Феодосіївна». Через таку розбіжність у документах вона не може належним чином користуватися належним їй майном, оскільки у акті невірно вказано імя заявниці. Представник заявника звернувся із заявою про розгляд справи за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Сербинівської сільської ради Хмельницької області просить розглядати справу за їхньої відсутності та проти задоволення вимог заявниці не заперечують, про що надіслано до суду відповідну заяву. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно паспорта заявником є [PERSON], [INFO], на це ж імя видано державний акт на право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ХМ № 057578, виданого 28.05.2004 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 318 від 10 грудня 2003 року (кадастровий номер 6824288000:05:015:0045). Вказані обставини підтверджуються: копіями паспорта та державного акта серії ХМ № 057578, виданого 28.05.2004 року; довідкою Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району від 13.12.2017 року № 2649. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа державного акта на право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ХМ № 057578, виданого 28.05.2004 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 318 від 10 грудня 2003 року (кадастровий номер 6824288000:05:015:0045), підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд із заявою і просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме належності їй державного акта на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, серії ХМ № 01455, виданого 25 липня 1997 року на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради народних депутатів № 64 п.2 від 09.07.1997 року. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що у державному акті на земельну ділянку її, як власника, записано як «Здибель Людвіна Іванівна», а згідно паспорта вона «Здибель Людвіня Іванівна». Через таку розбіжність у документах вона не може належним чином користуватися належним їй майном, оскільки у акті невірно вказано імя заявниці. Представник заявника звернувся із заявою про розгляд справи за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області до суду не зявився про причини неявки суду не повідомив . Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно паспорта заявником є [PERSON], [INFO], на це ж імя видано державний акт на право приватної власності на землю, для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, серії ХМ № 01455, виданого 25 липня 1997 року на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради народних депутатів № 64 п.2 від 09.07.1997 року. Вказані обставини підтверджуються: копіями паспорта та державного акта серії ХМ № 01455, виданого 25 липня 1997 року; листом відділу у Старокостянтинівському районі Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15.01.2018 року № 9-22-0.30-56/113-18. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа державного акта на право приватної власності на землю, для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, серії ХМ № 01455, виданого 25 липня 1997 року на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради народних депутатів № 64 п.2 від 09.07.1997 року, підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд із заявою і просила встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме належності їй державного акта на право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ХМ № [NUMBER], виданого 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 318 від 10 грудня 2003 року (кадастровий номер [NUMBER]). В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що у державному акті на земельну ділянку її, як власника, записано як «[PERSON]», а згідно паспорта вона «[PERSON]». Через таку розбіжність у документах вона не може належним чином користуватися належним їй майном, оскільки у акті невірно вказано ім'я заявниці. Представник заявника звернувся із заявою про розгляд справи за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Сербинівської сільської ради Хмельницької області просить розглядати справу за їхньої відсутності та проти задоволення вимог заявниці не заперечують, про що надіслано до суду відповідну заяву. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно паспорта заявником є [PERSON], [INFO], на це ж ім'я видано державний акт на право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ХМ № [NUMBER], виданого 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 318 від 10 грудня 2003 року (кадастровий номер [NUMBER]). Вказані обставини підтверджуються: копіями паспорта та державного акта серії ХМ № [NUMBER], виданого 14 лютого 2005 року; довідкою Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району від 13.12.2017 року № 2648. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа - державного акта на право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ХМ № [NUMBER], виданого 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 318 від 10 грудня 2003 року (кадастровий номер [NUMBER]), підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме просила ухвалити рішення, яким встановити, що [PERSON], який помер [INFO] є її братом. Обгрунтовуючи вимоги, заявник зазначила, що [INFO] помер її брат [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за законом. Реалізувати своє право на спадщину не може, оскільки у свідоцтві про народження її брата [PERSON], батьки записані [PERSON] та [PERSON], у її свідоцтві про народження батьками записані [PERSON] та [PERSON]. При подачі вказаних свідоцтв до нотаріальної контори була виявлена дана помилка і рекомендовано їй звернутися до суду. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 27.12.2017 року, якою заяву підтримала, просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Копитківської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області в судове засідання не з'явився, подав до суду лист від 28.12.2017 року, яким не заперечував проти заявлених вимог, просив розглянути справу без участі представника заінтересованої особи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обгрунтовою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У свідоцтві про народження заявника в графі батьки вказані [PERSON] та [PERSON] [PERSON] після укладення шлюбу було присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 25.05.1975 року. У свідоцтві про народження [PERSON] в графі батьки вказані [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO] в селі Мар'янівка Здолбунівського району Рівненської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 16.05.2017 року. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] є братом [PERSON], [INFO], що підтверджується вище вказаними доказами, які не були спростовані. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд із заявою та просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 29.11.1996 року в с.Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області її була рідною тіткою по лінії матері. В обґрунтування заяви посилалась на те, що 29.11.1996 року померла її рідна тітка Овсюк (до шлюбу Бондар) [PERSON], яка була рідною сестрою її матері [PERSON] (до шлюбу Бондар) [PERSON], [INFO], яка померла 15.08.1990 року. Після смерті залишилося спадкове майно, проте оформити спадщину після смерті тітки вона не може, так як не може підтвердити родинні відносини із спадкодавцем. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, просила її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши представника заявника, дослідивши докази у справі, допитавши свідків, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 29.11.1996 року в с.Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області була рідною тіткою [PERSON], [INFO] по родинній лінії матері - [PERSON] (до шлюбу Бондар) [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються: поясненнями представника заявника; показаннями свідків [PERSON], [PERSON]; паспортними даними заявника; даними свідоцтва про народження заявника ЯЖ №213288; даними листа про відмову у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори №3481/01-16 від 07.12.2017р.; даними свідоцтва про смерть [PERSON] Серія І-БВ №053255 від 01.12.1996р., даними свідоцтва про одруження заявника [PERSON] І-УР №180543 від 25.10.1960р.; даними інформаційної довідки ГУ Держгеокадастру у Хмельницький області від 03.11.2017 року №31; даними довідок Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району від 02.11.2017 року №1281 та №1282. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком № 83 по вул. Юридика (колишня вул. 26 Бакінських комісарів) в м. Старокостянтинові Хмельницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником вказаного будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02 жовтня 2007 року за р.№ 2894. В будинку зареєстрований колишній чоловік дочки позивачки [PERSON]. Однак, з жовтня 2016 року [PERSON] не проживає у вказаному будинку. Позивачка належним чином не може користуватись власним майном, а тому звернулася до суду. Представник позивачки, звернувся з заявою позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до п. 1 ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 83, що по вул. Юридика (колишня вул. 26 Бакінських комісарів) в м. Старокостянтинові Хмельницької області, належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2007 року за р.№ 2894. Згідно довідки про склад сімї від 03.10.2017 року № 12038, [PERSON] зареєстрований в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами № 83, що по вул. Юридика (колишня вул. 26 Бакінських комісарів) в м. Старокостянтинові Хмельницької області. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами № 83, що по вул. Юридика (колишня вул. 26 Бакінських комісарів) в м. Старокостянтинові Хмельницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буделектродсервіс», про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 27.01.1999 року вона уклала договір з ПП «Карадаг» про дольову участь у реконструкції гуртожитку по вул. Артеківська, 27 у м. Дніпропетровську, та на виконання умов договору сплатила авансовий платіж за квартиру у розмірі 37\~000, 0 грн. У грудні 2002 року позивач вселилася в квартиру [ADDRESS] ( на той час Дніпропетровськ) та з того часу безперервно володіє та користується квартирою. Вказана квартира придатна для постійного проживання, є ізольованим житлом. В 2012 році позивач дізналася, що власником будинку №27 по вул. Артеківській у м.Дніпро є «Буделектродсервіс». Відповідач ніколи не заперечував проти проживання позивача в квартирі, оскільки позивач в повному обсязі сплатила вартість квартири, оплачує комунальні послуги, за власні кошти проводить ремонти в квартирі, доглядає за прибудинковою територією. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. В судове засідання позивач не зявилася, направленим до суду листом просила розглядати справу у свою відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, направленим до суду листом просив розглядати справу у відсутності представника, позов визнав. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 27.01.1999 року позивач уклала договір з ПП «Карадаг» про дольову участь у реконструкції гуртожитку по вул. Артеківська, 27 у м. Дніпропетровську ( Дніпро), та на виконання умов договору сплатила авансовий платіж у розмірі 37\~000, 0 грн. У грудні 2002 року позивач вселилася в квартиру [ADDRESS] ( на той час Дніпропетровськ) та з того часу безперервно володіє та користується квартирою. Вказана квартира придатна для постійного проживання, є ізольованим житлом. В 2012 році позивач дізналася, що власником будинку №27 по вул. Артеківській у м.Дніпро є «Буделектродсервіс». Відповідач ніколи не заперечував проти проживання позивача в квартирі, оскільки позивач в повному обсязі сплатила вартість квартири, сплачує за комунальні послуги, за власні кошти проводить ремонти в квартирі, доглядає за прибудинковою територією. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність) , якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частиною 4 с. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про визнання позову. Так, як [PERSON] з 2002 року безперервно користується та володіє квартирою № 28 в будинку №27 по вул.Артеківській у м. Дніпро ( на той час Дніпропетровськ), відповідач позов визнає, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved