Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2014 року вирішено стягувати із відповідача на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 400 грн., щомісячно, а також на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 300 грн. Відповідач аліменти не сплачував, у звязку із чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON], яка станом на 01.11.2018 р. складає 20400 грн. На сьогоднішній день син [PERSON] досяг 23-х років, а тому обовязок відповідача по утриманню сина, визначений вищевказаним рішенням суду, припинився. Потреби дочки, яка навчається у 7 класі, збільшилися, вона відвідує школу в місті Бровари, що потребує значних витрат на дорогу, а також займається танцями та вивчає англійську мову. Розмір витрат на утримання дочки значно зріс, тому позивач змушена звернутися із позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2014 року, визначивши розмір аліментів у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також, позивач, відповідно до норм чинного законодавства, просить стягнути із відповідача на свою користь неустойку за несплату аліментів, яка за період із 01.05.2014 р. по 01.12.2018 р. становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін 28 лютого 2006 року народилася дочка [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії І-ОК № 031121, виданого 14 березня 2006 року виконкомом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON] (а.с. 8). Матеріалами справи встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2014 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 01.04.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку за № 51247 від 14.11.2018 р., виданої Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], станом на 01.11.2018 р. складає 20 400 грн. (а.с. 10). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом\~ст.\~ст.\~181,182\~СК України\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються за\~рішенням суду\~у частці\~від доходу\~її матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~При визначені\~розміру аліментів\~суд,\~враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів;\~3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. 03 липня 2018 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесено зміни до статті 182 СК України, де змінено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (у попередній редакції не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). У відповідність\~до ч.\~3\~ст.\~181\~СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Як передбачено ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1\~січня 2019\~року -\~1626\~гривень,\~з 1\~липня -\~1699\~гривень,\~з 1\~грудня -\~1779\~гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Дослідивши письмові матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, одержувача та платника аліментів, враховуючи зміну економічної ситуації в країні та збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та з огляду на те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів та необхідність стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37 цс 18, пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1\~- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1\~- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2\~- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Із наведеного розрахунку, доданого до заяви, який суд вважає правильним та бере до уваги, вбачається, що сума нарахованої пені із часу ухилення відповідачем від сплати аліментів, тобто із 01.05.2014 р. по 01.11.2018 р. становить 178\~228 (сто сімдесят вісім тисяч двісті двадцять вісім) грн. Однак, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до якої розмір пені, що підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, не може перевищувати 100 % заборгованості, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 20\~400 (двадцять тисяч чотириста) грн. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що у відповідача рахується заборгованість по сплаті аліментів, які стягнуті за рішенням суду, а будь-які докази, які б свідчили, що дана заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин, у матеріалах справи відсутні, крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення із відповідача неустойки (пені) підлягають задоволенню. Таким чином, виходячи із викладених обставин, та враховуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. У відповідності\~до ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладені норми чинного законодавства, та враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved