Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивував тим, що [PERSON] є власником 1/2 частки квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Вказувала на те, що право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом ВВВ № 524699 від 16.06.2006 р. Зазначила, що відповідач по справі є колишнім чоловіком доньки позивача. Відповідач був зареєстрований у квартирі з 19.07.2014 року, але фактично не проживає за вказаною адресою з кінця серпня 2015 року. У позовній заяві позивач посилається на те, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17.08.2017 р. встановлено, що донька позивача [PERSON] та відповідач на момент подання позовної заяви про розірвання шлюбу не проживали разом понад два роки. Даним судовим рішенням шлюб між донькою позивачки та відповідачем було розірвано. Посилаючись на те, що у позасудовому порядку попросити відповідача знятися з реєстрації позивач не може, оскільки місце перебування відповідача їй не відоме, позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування даною квартирою. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Пояснила суду, що відповідав є колишнім її зятем. Ніякого відношення до квартири він не має, наразі не є членом її сім`ї. Пояснила суду, що іншим співвласником квартири є її племінник [PERSON]. Відповідач не являється членом сім`ї іншого співвласника квартири, а тому повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житлом. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за її відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Судом встановлено, що 19.07.2014 року у даній квартирі був зареєстрований [PERSON] як член сім`ї власника житла в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України (а.с.10). 17.08.2017 року рішенням Подільського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] (донькою позивачки) та [PERSON] (відповідачем по справі) було розірвано ( а.с. 14). На даний час реєстрації відповідач у квартирі порушує права позивача, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК та ЖК України. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право користуватися чужим майном регламентується ст.ст. 401-402 ЦК України, відповідно до яких право на користування чужим майном може бути встановлено на підставі договору, закону, заповіту або рішенням суду. Стаття 405 ЦК України передбачає право користування житлом членами сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач перестав проживати у квартирі, відколи розійшовся з дочкою позивачки. За твердженням позивача та згідно обставин, встановлених судовим рішенням при вирішенні питання про розірвання шлюбу між відповідачем та дочкою позивачки, відповідач у квартирі перестав проживати з кінця серпня 2015 року. За таких обставин, зі спливом 1 року після того, як відповідач остаточно виїхав з квартири, він втратив право користування квартирою відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України. З огляду на викладене, [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved