Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу по договору про спільне володіння та користування неподільними і загальними газопроводами, в якій зазначив, що 12 квітня 2010 року було укладено договір, предметом якого є створення умов для спільного володіння та користування неподільними і загальними вуличними газовими мережами як цілісного комплексу газопостачання смт. Арбузинка, яке складається з газопроводів високого, середнього, низького тиску, конструктивних елементів, технічного обладнання, що забезпечують його належне функціонування між ПП «Закат», яке 1.05.2012 року відступило права по договору позивачу, та відповідачем. За умовами договору відповідач зобов'язався сплатити ПП «Закат»12666 грн. 20 квітня 2010 року сторони уклали додаткову угоду, розстрочивши сплату залишку заборгованості відповідача у розмірі 9168 грн. щомісячно з нарахуванням 2% на місяць на суму залишку на період з 20 травня 2010 року по 20 квітня 2015 року. На виконання умов додаткової угоди відповідачем коштів не було сплачено. Вказуючи, що відповідач своїми діями порушив умови укладеного договору, позивач прохає стягнути з відповідача залишок боргу по договору у розмірі 9168 грн., проценти - 13076 грн. 16 к., 3% річних -997 грн. 62 к., інфляційні - 2731 грн. 06 к., а всього 25972 грн. 84 к. Ухвалою суду від 19 грудня 2014 року до участі у справі було залучено Арбузинську селищну раду Миколаївської області в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації та не подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору поклав вирішення спору на розсуд суду. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Позивач, будучи зареєстрований як фізична особа-підприємець, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 25.11.1997 року, отримав 8 листопада 2005 року ліцензію Державного комітету України з будівництва та архітектури на виконання монтажу конструкцій зовнішніх інженерних мереж і систем та газопостачання низького, середнього та високого тиску. Відповідно до договору між Арбузинською селищною радою та приватним підприємцем на виконання соціального замовлення, укладеного 2 серпня 2006 року [PERSON] делеговані повноваження Генерального замовника з будівництва газопроводів високого, середнього, низького тиску відстанню 64578 метрів. За умовами додаткової угоди від 5 березня 2009 року до зазначеного вище договору між позивачем та Арбузинською селищною радою від 2 серпня 2006 року селищна рада зобов'язалася забезпечити позивачу укладення договорів з населенням по відшкодування з боку споживачів, що газифікували своє житло, вартості будівництва газопровідних мереж у сумі 12768 грн. з кожної особи відповідно до розрахунку вартості за будівельно-монтажні роботи по газифікації смт. Арбузинка на кожного споживача, списку мешканців, які бажають прийняти участь в газифікації смт. Арбузинка, вартості будівельно-монтажних робіт по газифікації смт. Арбузинка, вартості за обслуговування вуличних газових мереж. За позивачем згідно рішення господарського суду Миколаївської області від 26 лютого 2009 року як суб'єктом підприємницької діяльності визнано право приватної власності на газопровід високого, середнього, низького тиску протяжністю 51852 метрів, збудований по договору з Арбузинською селищною радою від 2.08.2006 р. в смт. Арбузинка Миколаївської області. 1 жовтня 2009 року між приватним підприємством «Закат» і фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір комісії, за умовами якого ПП «Закат» зобов'язалося за комісійну плату від свого імені укласти за рахунок позивача договори про спільне користування неподільними і загальними газопроводами в смт. Арбузинка, що збудовані і належать позивачу. 12 квітня 2010 року між приватним підприємством «Закат» і відповідачем [PERSON] було укладено договір про спільне володіння та користування неподільними і загальними газопроводами в смт. Арбузинка, за умовами якого позивач як власник вуличних газових мереж зобов'язався організувати належну експлуатацію та утримання газових мереж і обладнання згідно правил безпеки систем газопостачання, забезпечувати дотримання Правил технічної експлуатації систем газопостачання Української РСР; вживати заходів до збереження вуличних газових мереж і обладнання, не допускати безгосподарного користуванням ними, установлювати графіки ремонту; створювати умови для безперешкодного виконання робіт на вуличних газових мережах і обладнанню експлуатуючому газовому господарству; надати дозвіл на користування вуличними газовими мережами користувачу після оплати своєї дольової частки. Відповідач, у свою чергу, зобов'язався провести оплату за користування вуличними газовими мережами у розмірі 12666 грн., за обслуговування газових мереж у розмірі 102 грн., користуватися вуличною мережею за призначенням при наявності дозволу на користування, брати участь у витратах, пов'язаних з утриманням вуличних газових мереж і їх обслуговуванням відповідно до своєї дольової частки та інше. 20 квітня 2010 року між приватним підприємством «Закат» і відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду, якою було розстрочено сплату залишку заборгованості відповідача у розмірі 12768 грн. щомісячно з нарахуванням 2% на місяць на суму залишку на період з 20 травня 2010 року по 20 квітня 2015 року. На виконання умов додаткової угоди відповідачем [PERSON] було сплачено 3600 грн., про що свідчить виписка з особового рахунку від 16.08.2013 року. За умовами додаткової угоди до договору комісії від 1 травня 2012 року між приватним підприємством «Закат» і фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладений договір комісії був розірваний та ПП»Закат» відступило всі права вимоги за договором позивачу. Таким чином, позивачу належить право пред'явлення вимог по укладеному договору від 12 квітня 2010 року. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина 1 статті 837 ЦК України). Відповідно до ст. 854 ЦК України замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки позивач виконав роботу, передбачену умовами договору і здав її відповідачу, а останній прийняв роботу, тому повинен оплатити її. Обов'язок оплатити виконані підрядником роботи випливає з приписів ст. 837 ЦК України, ст.526 ЦК України щодо належного виконання зобов'язань. Відповідно до ч.2 ст. 526 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позивач має право на отримання від відповідача суми основного боргу у розмірі 9168 грн., процентів за період з 2010 року по 1 грудня 2014 року - 13076 грн. 16 к., 3% річних за період з 20 листопада 2011 року по 20 листопада 2014 року -997 грн. 62 к., інфляційних з грудня 2012 року по грудень 2014 року - 2731 грн. 06 к., а всього 25972 грн. 84 к. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved