Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

У Віньковецький районний суд звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], просить визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № 7 по вул. Центральній в с. Майдан-Олександрівський Віньковецького району Хмельницької області. Зазначає, що він являється власником вказаного будинку, а відповідачка, як дружина онука, зареєстрована в цьому будинку. Онук розриває шлюб з дружиною. Після подання заяви про розірвання шлюбу відповідачка з малолітньою донькою переїхала в с. Карачіївці Віньковецького району., тобто не проживає в зазначеному будинку. Факт непроживання відповідача та її дитини в зазначеному будинку з 01 червня 2018 року підтверджується довідкою № 509 Майдан-Олександрівської сільської ради від 04.12.2018 року . Посилаючись на ст. 383 ЦК України та ст. 107 ЖК України позивач вимагає усунення перешкоди, повязаної з реєстрацією відповідача в його будинку. Також він повідомляє, що не проживаючи більше 6 місяців в будинку на підставі ст. 71 ч.1 ЖК України, відповідач втратив право на проживання. Просить позов задовольнити, зазначаючи, що здійснює своє право власника квартири відповідно до судового рішення на власний розсуд і закон надає йому можливість вимагати усунення будь-яких порушень його прав зі сторони відповідача. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, надіслала заяву, в якій не визнає вимоги позивача, просить справу розглядати без її участі. Справа, відповідно до ст. ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглянута у відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши позовну заяву та представлені докази, слід вважати позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно довідки № 509 Майдан-Олександрівської сільської ради Віньковецького району встановлено, що [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані в [INFO], по вул. Центральній Віньковецького району. За зазначеною адресою вони з 01 червня 2018 року не проживають, а живуть без реєстрації в с. Карачіївці по вул. Центральній, 53, що стверджує сільський голова у довідці б/н від 22.10.2018 року. Факт виїзду з будинку позивача і переїзд до батьків з речами в с. Карачіївці невістки підтверджує у заяві [PERSON]. Вказану подію не оспорює і сама відповідачка, яка повідомляє у заяві, що забрала всі свої речі і переїхала до матері в с. Карачіївці з села Майдан-Олександрівський і живе там з дитиною. Те, що будинок належить позивачу підтверджено свідоцтвом про право особистої власності виданим в 1988 році. Згідно з положеннями частини 1\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. \~ За\~ст. 9 ЖК\~\~право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Право позивача порушується реєстрацією в його будинку відповідачки та її дитини, які фактично близько півроку проживають в іншому місці і не бажають добровільно знятись з реєстрації. Із аналізу доказів слідує, що [PERSON] набула право на проживання в зазначеному будинку як колишній член сімї онука власника будинку, проте не проживаючи більше 6 місяців без поважних причин, не обслуговуючи, не ремонтуючи, не оплачуючи послуги, вона на підставі ч.2 ст.107 ЖК України втратила це право користування зазначеним будинком, оскільки виїхала з нього на постійне проживання в інше місце - с. Карачіївці, що підтверджується її письмовою заявою. Згідно ст. 316\~ЦК України\~право власності - це право особи на майно, яке він здійснює відповідно до закону, по своїй волі і незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач реалізовує право власності з 1988 року. Він зазначає про порушення його прав власника і на підставі статті 391 ЦК України вимагає усунути перешкоди у здійснені права користування будинком шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на проживання в цьому житлі. Зміст цієї статті забезпечує усім власникам рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена, або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.\~\~ Позивач довів, що порушуються права власника житла відповідачем який добровільно не знімається з реєстрації. Він на час розгляду справи не проживає в будинку і не \~виявляє інтересу до житла протягом півроку, тому втратив на нього право. У звязку із задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved