Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

У вересні 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] і після його смерті залишилась спадщина у вигляді, зокрема, чотирьох земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Новозаліської сільської ради Бородянського району Київської області: площею 1,1583 га, кадастровий номер 3221082200:04:002:0007, площею 1,2008 га, кадастровий номер 3221082200:04:002:0009, площею 0,3446 га, кадастровий номер 3221082200:04:003:0191, площею 0,4023 га з кадастровим номером 3221082200:04:003:0194. Вона /позивачка/ належним чином прийняла спадщину після смерті батька, звернувшись із відповідною заявою про прийняття спадщини до Бородянської районної державної нотаріальної контори, інші спадкоємці майна померлого своїми заявами відмовились від прийняття спадщини на її користь. Проте державний нотаріус своєю постановою від 26 серпня 2021 року відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки через відсутність правовстановлюючих документів на такі земельні ділянки та витягу з ДЗК щодо цих земельних ділянок. Оскільки вказані земельні ділянки обліковуються за [PERSON] , вона /позивачка/, як його єдина спадкоємиця за законом, у позасудовому порядку не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса, то просила визнати за нею, яка спадкоємицею за законом після смерті батька [PERSON] право власності на зазначені земельні ділянки. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач Бородянська селищна рада та третя особа - Бородянська районна державна нотаріальна контора своїх представників в судове засідання не направили, просили справу розглядати без їх участі. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON] і після його смерті залишилась спадщина у вигляді чотирьох земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Новозаліської сільської ради Бородянського району Київської області, площею 1,1583 га, кадастровий номер 3221082200:04:002:0007, площею 1,2008 га, кадастровий номер 3221082200:04:002:0009, площею 0,3446 га, кадастровий номер 3221082200:04:003:0191, площею 0,4023 га з кадастровим номером 3221082200:04:003:0194 /а.с. 11,20-23/. Як убачається з копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , позивачка належним чином прийняла спадщину після його смерті, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до Бородянської районної державної нотаріальної контори, та є єдиною його спадкоємицею, оскільки інші спадкоємці майна померлого, його сини: [PERSON] , [PERSON] та дружина [PERSON] своїми заявами відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки. Однак державний нотаріус своєю постановою від 26 серпня 2021 року відмовив позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки через відсутність правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки, отриманих спадкодавцем за життя, а також через ненадання Міськрайонним управлінням Держгеокадастру у Бородянському районі та м.Бучі запитуваних нотаріусом документів, а саме: відомостей про виготовлення, видачу, реєстрацію державних актів на право власності на зазначені земельні ділянки на ім`я померлого, копій таких державних актів, а також витягів з ДЗК про ці земельні ділянки /а.с. 35-64/. Згідно з копіями повідомлень Міськрайонного управління у Бородянському районі та м.Бучі від 17 листопада 2020 року, відповідно до програмного забезпечення «Національна кадастрова система», за допомогою якого здійснюється ведення Державного земельного кадастру, земельні ділянки із вищевказаними кадастровими номерами, не обліковуються, у зв`язку з чим надати витяги з ДЗК про ці земельні ділянки неможливо /а.с. 16-19/. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до абзацу 6 п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку Оскільки, як встановлено зібраними по справі доказами /а.с.12-15,20-23/, спадкодавець, як власник права на земельні частки (паї) в реформованому КСП «Дружба» не набув права власності на вищевказані земельні ділянки згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації цих земельних ділянок, але за життя [PERSON] не встиг завершити оформлення на своє ім`я права власності на ці земельні ділянки та не одержав правовстановлюючі документи на них, то суд вважає, що позивачка, яка належним чином прийняла спадщину після смерті спадкодавця, має право на завершення приватизації вказаних земельних ділянок та одержання у власність даних земельних ділянок, а тому, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та одержання на своє ім`я правоустановлюючих документів на право власності на вищевказані земельні ділянки. Оскільки підстав для визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на зазначені земельні ділянки не вбачається, то в іншій частині в позові суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial