Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У жовтні 2013р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»(далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 19 червня 2008р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого єПублічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк»)та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року, згідно умов якого останній був наданий кредит в розмірі 52192,88 доларів США, зі сплатою фіксованої процентної ставки 4,99% річних з кінцевим терміном погашення кредиту 19 червня 2036р. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SR-508/034/2008 від 19 червня 2008р., згідно якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов вищевказаного кредитного договору. Також, в якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SR-508/034/2008/1 від 19 червня 2008р., згідно якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов вищевказаного кредитного договору. Зазначав, що 19 жовтня 2010року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року, згідно умов якого було внесено зміни до кредитного договору у наступному: на період з 19 жовтня 2010р. по 19 січня 2011р. для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 5,50 %; на період з 19 січня 2011р. по 19 липня 2011р. фіксована процентна ставка у розмірі 9,79 %; на період з 19 липня 2011р. до повного виконання боргових зобовязань плаваюча процентна ставка у розмірі 5,29 % + FIDR . Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Оскільки відповідачі ухиляються від належного виконання своїх зобовязань, позивач остаточно просив суд стягнути у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором за № ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року суму у загальному розмірі \~59\~773,27 швейцарських франків, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 18 липня 2013 р. 1 шв.франк = 8,508594 грн. становить 508586грн., а також стягнути з відповідачів в рівних частках судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00грн. Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», діюча на підставі довіреності від 16 березня 2016року у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити у повному обсязі. (т.2,а.с.110,111). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду неодноразово повідомлялись, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК (а.с.103,108,109). Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі угоди від 16 грудня 2014року та ордеру від 16 грудня 2014року у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі „Калашников проти Росії Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі „Пономарьова проти України зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Аналіз викладених вище обставин, неявки в судові засідання представника відповідачки [PERSON] та відповідачів, яким було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду позову, що в свою чергу призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті виниклого спору. Суд зауважує, що ще 18 лютого 2014року у зазначеній цивільній справі було ухвалене заочне рішення, яким вимоги банку були задоволені у повному обсязі (т.1, а.с.90-91). При цьому відповідачка [PERSON] ще 31 жовтня 2014року зверталась до суду із заявою про перегляд зазначеного рішення, посилаючись на те, що додатковий договір №1 від 19 жовтня 2010року до договору поруки №SR-508/034/2008 від 19 червня 2008р. нею не укладався та не підписувався (т.1., а.с.101-104). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення було задоволено, призначений судовий розгляд справи (т.1,а.с.113) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017року за клопотанням відповідачки [PERSON] по справі призначалась судова почеркознавча експертиза, оскільки остання заперечувала щодо підписання нею додаткового договору №1 від 19 жовтня 2010року до договору поруки №SR-508/034/2008 від 19 червня 2008р., згідно якого сторонами погоджені зміни до первісного договору поруки, яка не була проведена у звязку із ненаданням останньою вільних зразків підпису [PERSON], достовірно виконаних нею самою у оригіналах різних документів за першу половину 2010 року та попередні роки (не менше 10 документів) експериментальних зразків підписів [PERSON] (т.2,а.с.87,92-93). Ухвалою суду від 16 серпня 2017року було відновлено провадження у справі, призначений судовий розгляд (т.2, а.с.100). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ОТП Факторинг Україна»до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 19 червня 2008р. [PERSON] подала ЗАТ «ОТП Банк» кредитну заявку на отримання кредиту за кредитним договором №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року(т.1,а.с.7). 19 червня 2008р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого єПАТ «ОТП Банк»та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року, згідно умов якого останній був наданий кредит в розмірі 52192,88 швейцарських франків, зі сплатою фіксованої процентної ставки 4,99% річних з кінцевим терміном погашення кредиту 19 червня 2036р. (т.1, а.с. 7-12). Відповідно до п.п. 1.4.1.5.1, 1.4.1.5.2, 1.4.1.5.3, 1.4.1.5.4 кредитного договору №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року, у випадку порушення позичальником своїх зобовязань, встановлених будь-яким з п.п.2.3.6,2.3.7 цього договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за цим договором (плаваюча чи фіксована ставка) підвищується на 4% (чотири відсотки) річних, в порядку передбаченому цим договором. Підвищення процентної ставки, передбачене п.п.1.4.1.5.1 цього договору, буде здійснено в силу настання 1.4.1.5.1. цього договору та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього договору чи графіку платежів у новій редакції та сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому, процентна ставка по кредиту підлягає підвищенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено порушення будь-якого з п.п.1.4.5.1. цього договору. Після підвищення процентної ставки, в порядку передбаченому п.1.4.1.5.1 цього договору, та подальшого належного виконання позичальником своїх зобовязань, встановлених п.п.2.3.6,2.3.7 цього договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за цим договором (плаваюча чи фіксована ставка) зменшується на 4% (чотири відсотки) річних, в порядку передбаченому цим договором. Зменшення процентної ставки, передбачене п.1.4.5.3. цього договору буде здійснено в силу настання п.1.4.1.5.3 цього договору потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього договору чи графіку платежів у новій редакції та сторони згодні з таким зменшенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому, процентна ставка по кредиту підлягає зменшенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено належне виконання п.п.2.3.6,2.3.7. цього договору. Згідно застереження до п. 1.4.1.5.4 кредитного договору зазначено, що підписанням цього договору сторони висловлюють свою цілковиту згоду з тим, що визначення порядку плати за кредит, встановлене п.1.4 (з підпунктами) цього договору, повністю відповідає волевиявленню сторін. Сторони цим також підтверджують, що повністю ознайомлені та цілком згодні з порядком визначення плати за кредит та окремими елементами цього порядку. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SR-508/034/2008 від 19 червня 2008р., згідно якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов вищевказаного кредитного договору(т.1, а.с. 39). Також, в якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SR-508/034/2008/1 від 19 червня 2008р., згідно якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов вищевказаного кредитного договору (т.1, а.с. 41-42).. Відповідно до п. 2.2.1 договору поруки №SR-508/034/2008/1 від 19 червня 2008р., укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] у разі зміни, в тому числі збільшенні розміру боргових зобовязань та/чи інших зобовязань боржника за кредитним договором після укладення цього договору, такі зобовязання забезпечуються порукою в їх повному обсязі, без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору, а підисання поручителем цього договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору (т.1, а.с.41). Отже, згоди поручителів та укладення додаткових угод щодо зміни процентів за Кредитним договором №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року не передбачено. Суд враховує, що копію заочного рішення [PERSON] отримала ще 29 жовтня 2014року, що викладено у заяві останньої про скасування заочного рішення, проте спірні договори не оскаржувала, письмові заперечення проти позову не подавала. Встановлено, що між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» були укладені договори купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 28 березня 2013 року, та договір про відступлення права вимоги № б/н від 28.03.2013 р., у звязку з чим право вимоги за кредитним договором за № ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». (т.1,а.с.56-59). Встановлено, що 19 жовтня 2010року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року, згідно умов якого було внесено зміни до кредитного договору у наступному: на період з 19 жовтня 2010р. по 19 січня 2011р. для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 5,50 %; на період з 19 січня 2011р. по 19 липня 2011р. фіксована процентна ставка у розмірі 9,79 %; на період з 19 липня 2011р. до повного виконання боргових зобовязань плаваюча процентна ставка у розмірі 5,29 % + FIDR(т.1, а.с.23-38). Також, 19 жовтня 2010року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений додатковий договір №1 до договору поруки №SR-508/034/2008 від 19 червня 2008р., згідно якого сторонами погоджені зміни до первісного договору поруки (т.1, а.с.40). 19 жовтня 2010року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений додатковий договір №1 до договору поруки №SR-508/034/2008 від 19 червня 2008р., згідно якого сторонами погоджені зміни до первісного договору поруки (т.2, а.с.88). Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (т.1, а.с.60,6162-65). Встановлено, що 21 серпня 2013 року на підставі п. 1.9.1 кредитного договору ЗАТ «ОТП Банк» направив [PERSON] досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, вих. № 200043608 \~від 21.08.2013 року, відповідно до якої [PERSON] була зобовязана протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання досудової вимоги сплатити належні суми кредиту на користь ЗАТ «ОТП Банк»(т.1,а.с.43,44). Згідно п. 3.2 \~договору поруки ЗАТ «ОТП Банк» направив [PERSON] досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, вих. № 200043611 від 21.08.2013р. та [PERSON] \~ вих. № 200043609 від 21.08.2013р., відповідно до яких поручителі були зобовязані протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання досудової вимоги сплатити належні суми кредиту на користь ЗАТ «ОТП Банк»(т.1, а.с.45,46,47,48) Пунктом 3.1. договорів поруки встановлено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі чи в частині. Відповідно до п. 3.2. договору поруки, поручитель прийняв на себе зобов'язання, у випадку невиконання позичальником його боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором, здійснити і, виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому банком, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. При цьому, згідно п. 3.4. Договору поруки, така вимога вважається отриманою поручителем, якщо її буде надіслано поштою за адресою, вказаною в договорі поруки. У звязку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було направлено [PERSON] та [PERSON], на адресу, зазначену в договорі поруки, відповідні досудові вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.45,46,47,48). Факт відправки досудових вимог підтверджується описами вкладення в цінний лист (а.с.45,47). Судом встановлено, що через невиконання відповідачами зобовязань за кредитним договором №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року, станом на 08 липня 2013 р., у [PERSON] виникла заборгованість в загальній сумі 59\~773,27 шв. франків, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 18.07.2013 р. 1 шв.франк = 8,508594 грн. становить 508\~586 (пятсот вісім тисяч пятсот вісімдесят шість) грн. 48 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом 49460,84 шв. франків, заборгованість за відсотками 6\~344,04 шв. франків, пеня за прострочення виконання зобовязань 3 968,39 шв. франків, що в еквіваленті становить 33765,42 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості від 18 липня 2013р. відповідно до умов кредитного договору №ML-508/034/2008 від 19 червня 2008 року (т.1, а.с.6). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями. Згідно з п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (далі Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001р. № 275, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, банк як фінансова установа може укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, за наявності в нього банківської ліцензії та відповідного письмового дозволу. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовими наслідками порушення основного зобовязання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки. Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобовязання, кредитор має право вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох. Частиною 1 ст.554 ЦК України визначено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частин 1,2,4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обовязку в повному обсязі однім із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором. Тому, позивач має право вимагати виконання зобовязання як від боржника, так і від поручителя. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки для досудового врегулювання спірних правовідносин (т.1,а.с. 44,46,48). Відповідачами не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів у підтвердження заперечень. Заяви про застосування строку позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, відповідачі до суду також не надавали. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованостіпідлягає задоволенню у повному обсязі. Встановлено, що при укладені договору поруки з ЗАТ «ОТП Банк», [PERSON] не оскаржувала його умови і погоджувалась з ними, шляхом підписання зазначеного договору. Отже, договір поруки, який був укладений між сторонами, відповідав всім вимогам законодавства України, яке діяло на час його укладення і відповідачкою не оскаржувався. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1 договору поруки) про його дію до повного виконання зобовязань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 3441,00грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках.

Outcome: approved