Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

У грудні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на житловий будинок та приватизовану земельну ділянку в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 11.09.2016 року помер батько позивача - [PERSON], мати позивача - [PERSON] спадщину після чоловіка прийняла фактично але не встигла оформити свої спадкові права,оскільки померла 11.10.2016 року. Позивач є єдиним спадкоємцем після померлої, його рідна сестра - [PERSON] у встановлений законом строк відмовилась на його користь від прийняття спадщини шляхом подання заяви від 03.02.2017 року до приватного нотаріусу [PERSON] В той же час, на вищенаведений житловий будинок та приватизовану земельну ділянку позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріусу [PERSON] нотаріального округу [PERSON], від 23.11.2017 року №993/02-31 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів внаслідок втрати. У звязку з чим, просить суд визнати право приватної власності в порядку спадкування за законом після померлої 11.10.2016 року - [PERSON] за [PERSON] на: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: м. Словянськ, вул. Солідарна, 72 житловий будинок літ.А-1, загальною площею-62.7кв.м.; житловою площею - 44.9 кв.м.; літня кухня літ. Б, гараж літ. Е, вбиральня літ. Ж, сарай літ. З, душ літ. І, сарай літ. К, колодязь №1, огорожа №2, огорожа №3. ворота №4; -приватизовану земельну ділянку кадастровий №1414100000:01:006:1226 розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Солідарна, 72 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності від 26.01.2018 року, позовні вимоги просив задовольнити (а.с.59). Суд, вважає за можливим розглянути справу без її участі, що відповідає положенням ст. 130 ЦПК України. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] який діє на підставі [PERSON] з договору про надання юридичних послуг від 14.12.2017 року (а.с.9) та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3622 від 20.10.2010 року (а.с.7), не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності та задоволення позовних вимог (а.с.58). Суд, вважає за можливим розглянути справу без його участі, що відповідає положенням ст. 130 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] міської ради Донецької області в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, рішення просить винести на розсуд суду (а.с.55). Суд, вважає за можливим розглянути справу без участі представника відповідача, що відповідає положенням ст. 130 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив фактичні дані та відповідні їм житлові правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 11.09.2016 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.09.2016 року, виданим [PERSON] міським відділом РАЦС (а.с.14). 11.10.2016 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.10.2016 року видане [PERSON] міським відділом РАЦС (а.с.13), остання при житті була зареєстрована разом із чоловіком [PERSON] за однією адресою м. Словянськ вул. Пролетарська (Солідарна) 6.72, спадщину прийняла фактично але не встигла оформити свої спадкові права,оскільки померла. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна у тому числі: приватизована земельна ділянка та житловий будинок розташовані за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Солідарна (Пролетарська) 6.72, кадастровий №1414100000:01:006:1226. Житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 17.04.1964 року видане відділом комунального господарства виконкому [PERSON] міської ради трудящих, зареєстрований в КП «БТІ» 17.04.1964 року, книга 35 реєстр 1 1945, приватизована земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 17.12.1999 року, виданий виконкомом [PERSON] міської ради, на даний час вказані правовстановлюючі документи втрачені. Спадкова справа заведена своєчасно за заявою [PERSON], яка подана до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], у встановлений законодавством термін, № 07/2017 (а.с.30). На вищенаведений житловий будинок та приватизовану земельну ділянку позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріусу [PERSON] нотаріального округу [PERSON], від 23.11.2017 року №993/02-31 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів внаслідок втрати (а.с.31). Згідно довідки КП «БТІ» від 07.12.2017 року (а.с.19), право власності станом 01.01.2013 року зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 17.04.1964 року, самочинне будівництво на земельній ділянці відсутнє. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У теперішній час, зареєструвати право власності за [PERSON] не можливо, оскільки у відповідності з ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Спадкоємцем після померлої [PERSON] є син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно 23.08.1956 року серія ЯЕ №074446 [PERSON] міським РАЦС (а.с.15) та донька [PERSON], яка у встановлений законом строк відмовилась на його користь від прийняття спадщини шляхом подання заяви від 03.02.2017 року до приватного нотаріуса [PERSON] Позивач не може оформити у нотаріуса спадщину, у звязку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] належним чином зареєстрованих правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку. Вирішуючи питання про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування, суд виходить з наступного. Так, згідно\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав й обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності із ст. 1297 ЦК України, встановлено обовязок спадкоємця звернутись за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до довідки приватного нотаріусу [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 24.01.2018 року №29/01-16 (а.с.56), вбачається, що після померлої 11 жовтня 2016 року [PERSON] заведено спадкову справу за заявою про прийняття спадщини за законом сина останньої [PERSON]. Донька померлої [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] у встановлений законом термін, подавши заяву до приватного нотаріусу [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Згідно із п.4.15 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємцю, нотаріусом проводиться за наявності зареєстрованих правовстановлюючих документів на імя спадкодавця. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкоємне майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від ЗО травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Згідно статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6\~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до\~ст.328 ЦК України\~набуття права власності\~це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному\~ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом\~ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень\~ст.392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового\~рішення, та того, що в даний час позивач виконав всі можливі дії для державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку, але нотаріусом було відмовлено з причин, відсутності належним чином оформленого правовстановлюючого документу на імя спадкодавця. Таким чином, звернення позивача до суду є єдиним видом захисту порушеного права. У звязку з чим, суд прийшов до висновку, про наявність підстав про визнання права власності за позивачем [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved