Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2007 року, який було розірвано 04 лютого 2014 року. Від спільного подружнього життя в них є двоє дітей дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Її доходів на утримання неповнолітніх дітей не вистачає. Відповідач є фізично здоровим, інших утриманців немає, працює вчителем Перемилівської [PERSON] ст., отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, проте матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Просила суд ухвалити рішення, на підставі якого стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей : дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.12.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що згідний сплачувати аліменти в частці від заробітку, оскільки він офіційно працевлаштований. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей (а.с.4-5) та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобовязаний утримувати дітей до досягнення нею повноліття. Позивач та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-ГЮ №028230 від 24.12.2007 року. (а.с.3) Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено з матеріалів справи, діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. (а.с.6-7) Приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим, працевлаштованим, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Згідно довідки про доходи від 17.01.2018 року [PERSON] працює вчителем історії у Перемилівській [PERSON] ст. Загальна сума його доходу за період з липня 2017 року по грудень 2017 року становить 24131,14 гривень. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Тому, суд вважає, що рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку та доходів відповідача буде справедливим та відповідає чинному законодавству. За приписом ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Днем пред»явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Згідно штампу на позовній заяві, позовна заява подана до суду 14.12.2017 року. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються.

Outcome: approved