Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У грудні 2013 року до суду із позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». В позовній заяві зазначено, що 28 липня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 1147. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння. Протягом останніх п'яти років сімейні відносини між сторонами поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач нехтував сімейними цінностями, в результаті чого в сім'ї постійно виникали сварки, які негативно впливали на психічний стан позивача та дитини. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з квітня 2011 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач до судового засідання не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити. Судом встановлено, що 28 липня 2000 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 1147. (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 03 жовтня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського управління юстиції Вінницької області (а.с. 8). Частиною 2 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами розірванню, оскільки судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам одного із подружжя, а саме позивачу по справі. Після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача, а саме судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved