Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У вересні 2019 р. позивач, [PERSON] , звернулася з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 03 грудня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 76. Від спільного подружнього життя спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Позивач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просила суд задовольнити їх. \~ \~ \~ \~Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте його представник направила до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, позов визнають повністю та не заперечують проти його задоволення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 03 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 76, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області. Від спільного подружнього життя спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися по причині того, що вони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, в результаті чого постійно в сім`ї виникали сварки, примиритися не бажають, вважають, що подальше спільне життя між ними не можливе. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, проти чого відповідач не заперечував, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ч.1 ст.142 ЦПК України,\~суд вважає\~за необхідне\~повернути позивачеві\~50\~відсотків судового\~збору сплаченого\~ним під\~час звернення\~з позовом\~до суду\~відповідно до\~квитанції АТ\~«Ощадбанк» №\~83\~від 03.09.2019\~року,\~що становить\~384грн. 20 коп. Крім того, судом задоволено заяву позивача в проханні не стягувати з відповідача на його користь судових витрат по справі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved