Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики у простій письмовій формі від 12.09.2018 р., 28.09.2018 р., 12.10.2018 р. у загальному розмірі 29240,52 грн. та судових витрат у справі: судового збору, правової допомоги в сумі 20000 грн.. На обґрунтування позову вказала, що надала у борг відповідачу у 2018 році грошові кошти у загальному розмірі 1004 долари США (еквівалент по курсу НБУ на день написання позову становить 27037,52 грн.) за розписками від 12.09.2018 р. на суму 448 доларів США на строк до 12.12.2018 р., від 28.09.2018 р. на суму 448 доларів США на строк до 28.12.2018 р., від 12.10.2018 р. на суму 108 доларів США на строк до 12.12.2018 р. До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання по поверненню коштів не виконав, у зв`язку із чим його заборгованість станом на день подання позовної заяви складає 1004 долари США (еквівалент по курсу НБУ на день подання позову становить 27037,52 грн.) Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість в сумі 29240,52 грн, що складається з основного боргу у сумі 27037,52 грн. та 3% річних 2203,00 грн., з яких: сума боргу за розпискою від 12.09.2018 р. 12064,55 грн., 3% річних (період розрахунку 13.12.2018 р. по 06.09.2021 р.) 990,00 грн.; сума боргу за розпискою від 28.09.2018 р. 12064,55 грн., 3% річних (період розрахунку 29.12.2018 р. по 06.09.2021 р.) 974,00 грн.; сума боргу за розпискою від 12.10.2018 р. 2908,42 грн., 3% річних (період розрахунку 13.12.2018 р. по 06.09.2021 р.) 239,00 грн. Позивач у судове засідання 14.12.2021 р. не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, про ухвалення судом заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, правом подання відзиву не скористався. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , як фізичними особами, було укладено договори індивідуальної позики, оформлені у простій письмовій формі: розпискою від 12.10.2018 р. на суму 108 доларів США, яку відповідач зобов`язався повернути позивачу в строк до 12.12.2018 р.; розпискою від 12.09.2018 р. на суму 448 доларів США, яку відповідач зобов`язався повернути позивачу в строк до 12.12.2018 р.; розпискою від 28.09.2018 р. на суму 448 доларів США, яку відповідач зобов`язався повернути позивачу в строк до 28.12.2018 р. Оригінали розписок [PERSON] про отримання в борг від [PERSON] грошових коштів на вказані суми з погодженим сторонами строком їх повернення досліджені в судовому засіданні. Факт укладання сторонами договорів позики у простій письмовій формі 12.10.2018 р., 12.09.2018 р., 28.09.2018 р. та передачу грошових коштів [PERSON] суд вважає встановленим. Строк користування грошовими коштами, погоджений сторонами договорів позики, сплинув. Грошові кошти на момент розгляду справи судом за вказаними договорами позики відповідачем позивачу не повернуто, що підтверджується відсутністю будь-яких відміток про повернення боргу на оригіналах розписок. Ст. 202 ЦК України \~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до вимог ст.ст.203, 207, 1047 ЦК України \~ договір позики на суму, що перевищує у десять раз встановлений законом неоподатковуваний мінімум доходів громадян повинен укладатися між фізичними особами у письмовій формі та підписуватися від імені сторони, що його укладає особисто або її представником на підставі повноважень, передбачених законом. За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Письмова форма договору позики, окрім факту укладення договору, є також і доказом факту передачі певної грошової суми позичальнику. За положеннями ст. 526 ЦК України \~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~ кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 1049 ЦК України \~визначено обов`язок\~ позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. При цьому належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення грошових коштів у строки, в розмірі та в тій валюті, яка визначена договором позики. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач, звернувшись до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики, просив про стягнення з відповідача не грошових коштів у валюті, яка визначена договором позики, а їх гривневому еквіваленті на момент звернення до суду із позовом, вказавши, що на цей момент (13.09.2021 р.) еквівалент долару США за курсом НБУ становив 27037,52 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України). Згідно зі ст.\~5\~ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом лише у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). З урахуванням наведеного, вимога про стягнення з відповідача грошових коштів у гривневому еквіваленті є правом позивача. Судом встановлено, що до цього часу запозичені у позивача кошти відповідачем не повернуті, про що свідчить оригінали розписок, надані позивачем на вимогу суду. Ч.1 ст. 1050 ЦК України \~передбачено, що в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, за положеннями якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, та в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, при цьому за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів і застосовуються із дня, наступного за днем, який визначено сторонами, як строк виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Зважаючи на те, що чинним законодавством визначено процентний розмір від простроченої суми боргу в розмірі 3%, борговими розписками, дослідженими судом, не передбачено іншого розміру процентів, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу підлягають частковому задоволенню. Так, як встановлено судом, на момент звернення позивача до суду із позовом - 13.09.2021 р., про що йдеться у позові, еквівалент долару США за курсом НБУ становив не 27037,52 грн., а 26784,71 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 28829,06 грн, що складається з основного боргу у сумі 26784,70 грн. та 3% річних 2044,36 грн., з яких: сума боргу за розпискою від 12.09.2018 р. 11951,74 грн. (еквівалент 448 доларів США за курсом НБУ станом на 13.09.2021 р.), 3% річних (період розрахунку 13.12.2018 р. по 06.09.2021 р.) 926,98 грн.; сума боргу за розпискою від 28.09.2018 р. 11951,74 грн. (еквівалент 448 доларів США за курсом НБУ станом на 13.09.2021 р.), 3% річних (період розрахунку 29.12.2018 р. по 06.09.2021 р.) 896,38 грн.; сума боргу за розпискою від 12.10.2018 р. 2881,22 грн. (еквівалент 108 доларів США за курсом НБУ станом на 13.09.2021 р.), 3% річних (період розрахунку 13.12.2018 р. по 06.09.2021 р.) 221,00 грн. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення до суду пропорційно задоволених позовних вимог (98,59%), в сумі 859,22 грн. Проте, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача також і витрат на правову допомогу, про які вказує у позові позивач. Так, позивачем у позові вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається із витрат по салаті судового збору. Правової допомоги та становить 20000 грн. Позивачем при цьому під час звернення до суду із позовом сплачено 908 грн. судового збору. Будь-яких доказів отримання позивачем від будь-якої особи правової допомоги у цій справі, понесення нею таких витрат до позову не додано та в подальшому до суду не надано. Від позивача не надходило заяв про надання таких доказів після ухвалення судом рішення та про існування поважних обставин, які б завадили своєчасному поданню доказів витрат на правову допомогу під час звернення до суду із позовом. Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Outcome: partial