Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовними вимогами, розмір яких був збільшений в процесі розгляду справи, якими просить стягнути із [PERSON] борг за договором безпроцентної позики від 02.10.2013 року у розмірі 45000,00 грн., інфляційні втрати за період з 01.12.2014 р. по 25.10.2016 р. у розмірі 24430,50 грн., 3% річних від простроченої суми боргу за період з 01.01.2014 р. по 25.10.2016 р. у розмірі 2570,55 грн., всього 72001,05 грн. Крім цього просить стягнути з відповідача судові витрати. У заяві посилається на укладений 02.10.2013 р. між ним та [PERSON] договір позики, виконання його умов зі своєї сторони шляхом передачі [PERSON] грошових коштів у розмірі 45000,00 грн., на невиконання його умов останнім в частині повернення коштів та на сплив терміну повернення грошових коштів - до 01.12.2013 р. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги заяви підтримують і просять їх задовольнити. Відповідач та його представник - адвокат Ковтун О.М. у судове засідання не з»явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Ухвалою суду 25.10.2016 р. зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики за повторною неявкою позивача за зустрічним позовом та його представника, залишено без розгляду. А тому суд, зважаючи на повідомлені [PERSON] у його зустрічній позовній заяві обставини та докази в обгрунтування таких обставин, приймає їх до уваги як заперечення за основним позовом. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з визначенням іншої суми до стягнення з таких підстав. Встановлено, що 02.10.2013 р. між [PERSON] як позикодавцем. та [PERSON] як позичальником був укладений договір безпроцентної позики за яким [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 45000,00 грн. строком до 01.12.2013 р. На підтвердження укладання договору позики [PERSON] була надана [PERSON] розписка про отримання коштів, їх розмір та їх строк повернення (а.с.3). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлений договором. Позивач вказує, що борг за позикою відповідач йому не повернув як на час звернення до суду, так і на момент розглдяу справи по суті у судовому засіданні. А тому позовна вимога щодо стягнення з позичальника боргу підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд також бере до уваги повідомлені [PERSON] у тексті його зустрічного позову про визнання недійсним договору позики, обставини як то: удаваність правочину, яким є договір позики, і укладання насправді договору за послуги [PERSON] по розмитненню належного [PERSON] автомобіля, а також обставину повернення [PERSON] [PERSON] розписки датованої 02.10.2013 р., та вважає ці обставини недоведеними. Судом не отримано доказів вищезазначих обставин, на які [PERSON] посилається у тексті своєї зустрічної позовної заяви. Більш того, судом двічі за клопотанням [PERSON] призначалась судово-технічна експертиза документу - розписки від 02.10.2013 р. оригінал якої був наданий для огляду суду і дійсність якого ставилась під сумнів [PERSON] У зв»язку із ненадходженням коштів від [PERSON], на якого судом був покладений обов»язок оплати судової експертизи, ухвали суду про забезпечення доказів шляхом призначення судової експертизи, були залишені без виконання. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник , який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач визначає розмір інфляційних втрат за період з 01.12.2014 р. по 25.10.2016 р. у розмірі 24430,50 грн., а три відсотка річних за період з 01.01.2014 р. по 25.10.2016 р. у розмірі 2570,55 грн. Визначаючи розмір інфляційних втрат, суд виходить із наступного розрахунку. Відповідно до умов договору позики, 45000,00 грн. повертається до 01.12.2013 р. Розмір інфляції позивач просить розгахувати за період з 01.12.2014 р. по 25.10.2016 р. (день ухвалення рішення) , який становить із врахуванням індексу інфляції 1,571 за цей період 25695,00 грн. Три відсотка річних за період з 01.01.2014 р. по 25.10.2016 р. становлять 3805,89 грн. Отже, розмір заборгованості, що виник в результаті невиконання відповідачем умов договору позики із врахуванням інфляції та трьох відсотків річних складає 74500,89 грн.(45000 грн. = 25695,00 грн. = 3805,89 грн.) і підлягає до стягнення з відповідача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві понесені судові витрати у сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved