Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У грудні 2014 році позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду з позову, в якому просить розірвати шлюб, укладений 05 березня 1994 року з [PERSON] В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалось, у зв'язку із чим сторони у справі з 2006 року не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін та їх дитині. Спору щодо визнання місця дитини не мають, як не мають спору і з приводу поділу майна. В судовому засіданні позивач не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечує. У судові засідання, призначені 03 лютого 2015 року, 20 лютого 2015 року, відповідач, повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 05 березня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано 05 березня 1994 року Відділом реєстрації актів громадського стану Московської районної державної адміністрації у м. Києві, про що у книзі реєстрації шлюбів 05 березня 1994 року зроблено відповідний актовий запис № 261, що підтверджується даними свідоцтва про укладання шлюбу серія [NUMBER], виданого 05 березня 1994 року Відділом реєстрації актів громадського стану Московської районної державної адміністрації у м. Києві (а.с. 6). У період перебування у шлюбі у сторін у справі народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11 липня 1996 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районну м. Києві (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Примирення між собою та збереження сім'ї є неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін у справі. З 2006 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму верховного суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, оскільки подальше життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, у зв'язку із чим вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved