Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що [INFO] помер [PERSON]. За життя останній склав заповіт, згідно з яким заповів їй належний йому житловий будинок та надвірні споруди, що знаходяться по [ADDRESS] Спадкоємців першої черги за законом у померлого немає. В шестимісячний строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому просить суд визнати за нею на це нерухоме майно право власності. 23 лютого 2017 року позивачка [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON]. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, у заяві про уточнення позовних вимог просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача, - Олениненської сільської ради, у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, у відповідності до ст. 1216 цього Кодексу, являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок у [ADDRESS] що підтверджується довідками № 1107 від 24.11.2015 року, № 1106 від 24.11.2015 р., витягом з погосподарської книги № 1 за 2011-2015 рік, виданими Олениненською сільською радою Камінь-Каширського району (а.с. 10, 11, 13). Оскільки спірний житловий будинок збудований в сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 6). Ще за життя останній склав заповіт, нотаріально посвідчений секретарем Олениненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Клімчук О.М. 07 травня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 01, яким все належне йому майно заповів [PERSON], [INFO] (а.с. 49). Даний заповіт не змінено та не скасовано. 03 серпня 2015 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у порядку спадкування за заповітом, що відкрилася з дня смерті [PERSON] (а.с. 47), тобто у встановлений законом строк прийняла спадщину, однак в.о. завідуючої Камінь-Каширською державною нотаріальною конторою Луцик Н.А., як вбачається з повідомлення № 727/02-14 від 26 листопада 2015 року, відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що належали [PERSON], оскільки позивачкою не було подано правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 7). Інші спадкоємці, як вбачається з матеріалів справи, на час смерті [PERSON] з ним постійно не проживали, з заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], не зверталися. За життя [PERSON] не мав правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 77230645 від 28 грудня 2016 року, а тому позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право власності на нерухоме майно у нотаріальній конторі, тобто отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове нерухоме майно. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що за [PERSON] належить визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на дерев'яний житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] За згодою позивачки суд не стягує з відповідача судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved