Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

У жовтні 2013 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 12 387 грн. 90 коп. та судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що надає послуги з теплопостачання у вигляді опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS], загальною опалювальною площею 61,7 кв.м., у відповідності до встановлених тарифів. Розмір щомісячної плати за надані послуги становить: за послуги з центрального опалення - 187,57 грн., за послуги гарячого водопостачання - 167,44 грн., разом - 355,01 грн. Власницею даної квартири є [PERSON] За період з 01.11.2010 року по 01.10.2013 року утворилась загальна заборгованість по оплаті наданих послуг у розмірі 11 841,42 грн. За цей період нарахована сума інфляції в розмірі 42,65 грн. та 3% річних - 503 грн. 83 коп., які позивач просить стягнути з відповідачів, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач [PERSON] подала заяву, в якій позовні вимоги визнавала. Прохала стягнути борг в рівних частках відповідно до свідоцтва про право власності на житло та врахувати, що [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] з ними не проживає. Інші співвідповідачі по справі жодних заперечень проти позовних вимог суду не надали. Представник позивача за довіреністю Бондаренко В.Г. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримувала. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі та участі інших співвідповідачів. Позовні вимоги визнавала. Інші співвідповідачі в судове засідання не прибули, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Про день, час та місце слухання справи були повідомленими належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено та не заперечується відповідачем [PERSON], що вона отримує послуги з опалення та гарячого водопостачання за адресою її реєстрації та фактичного проживання: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.03.2008 року квартира [ADDRESS] на праві приватної, спільної, часткової власності належить [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, та [PERSON] - 1/6 частина (а.с. 20). Право власності зареєстроване 27.12.2008 року, що підтверджується витягом (а.с. 19). За відомостями адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Полтавській області всі відповідачі, окрім [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] по м. Полтаві та Полтавській області не значиться (а.с. 16 зворотній бік). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; а норми споживання - кількісні показники споживання житлово - комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Згідно з ст. ст. 64, 67, 68 Житлового Кодексу України, ст. ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наймач житлового приміщення та члени його сім'ї, власники житла зобов'язані своєчасно проводити оплату за житло та комунальні послуги. Ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тому [PERSON], хоча не зареєстрований за даною адресою, однак як співвласник 1/6 частини квартири зобов'язаний його утримувати. В силу ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. П.п. 14, 17, 35 «Правил утримання житлових будників та прибудинкових територій», затверджених Постановою КМУ від 17.05.2005 року № 76, передбачено, що споживачі зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання в строки, встановлені чинним законодавством. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, споживачі мають оплачувати надані послуги не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим за нормами і тарифами, встановленими обласною державною адміністрацією, якщо договором не передбачений інший строк. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами не укладено письмового договору про надання відповідних послуг. Однак ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що обов'язок укладення договору про надання відповідних послуг покладається саме на споживача, а обов'язок вчасно сплачувати за послуги прямо встановлений в законі незалежно від укладення між сторонами договору. Отже, відсутність письмового договору між позивачем та відповідачами не є підставою для невиконання відповідачами зобов'язання по оплаті вартості фактично спожитих послуг. Покладені зобов'язання з оплати послуг з центрального опалення відповідачі взагалі не виконували, що підтверджується розрахунком заборгованості, у зв'язку з чим за період з 01.11.2010 року по 01.10.2013 року виникла заборгованість у розмірі 11 841,42. (а.с. 5 - 6). Щодо стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та 3 % річних слід керуватися роз'ясненнями, викладеними в Практиці застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов'язань, що виникають із договорів та інших правочинів, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1390/0/4-12 від 27.09.2012 року. В п. 6 даної Практики вказано, що відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За змістом ч. ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Правові наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов'язання, сплата пені та, на вимогу виконавця, суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені сторонами і в укладеному ними договорі. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно - правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова від 20 червня 2012 року № 6-68 цс 12). Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути індекс інфляції в розмірі 42,65 грн. та 3 % річних в розмірі 503,83 коп. Враховуючи, що в силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а також те, що відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житла в рівних частках і зобов'язані його утримувати, суд вважає за потрібне та можливе виділити частку боргу кожного із співвідповідачів. Ст. ст. 10 та 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial