Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 09 грудня 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу вони не мають спільних неповнолітніх дітей. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося. Спочатку між ними були нормальні сімейні стосунки, але з часом їх взаємини почали погіршуватися, між ними постійно виникали сварки, скандали та непорозуміння. В сім`ї створилась несприятлива психологічна атмосфера, подальше спільне проживання стало неможливим. Вже півроку вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб фактично не снує. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Між тим, разом з позовною завою подав клопотання, в якому просив суд розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Зазначила, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Окрім того, просила суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 грудня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3321, що підтверджено Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] виданим повторно 08 січня 2004 року. Від даного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи те, що позивач є інвалідом 2-ї групи та відповідно до Закону України звільняється від сплати судового збору, згідно положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача та користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved