Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У грудні 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] грошові кошти за договором позики в сумі 2000 доларів США. Позивач з посиланням на боргову розписку зазначив, що відповідач взяв у борг в нього гроші в сумі 2000 доларів США, які зобов'язався повернути в повному обсязі на першу вимогу(вимога про повернення боргу була відправлена відповідачу 24.11.2015 року), але всупереч умовам договору позики, незважаючи на досягнуті між ними домовленості та реальну можливість виконання прийнятих на себе зобовязань, відповідач по даний час так і не повернув суму боргу. У зв'язку з цим він звернувся до суду з\~позовом про стягнення боргу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Суду пояснив, що в квітні 2011 року надав в борг відповідачу 2000 доларів США, який останній зобовязався повернути йому на першу вимогу. В листопаді 2015 року він направив відповідачу за місцем його проживання вимогу про повернення боргу, але до цього часу вимога залишилася не виконаною. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся чотири рази в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України. Заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення на позовну заяву відповідач до суду не надав, тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу в борг 2000 доларів США. На підтвердження укладення вказаного договору позивач надав розписку, оригінал та копія якої долучені до матеріалів справи, в якій зазначено, що [PERSON], відповідач, повинен повернути [PERSON] гроші в сумі 2000 доларів США без встановленого строку повернення та зобовязався їх повернути за першою вимогою (а.с. 9, 52-а). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні у власність (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як зазначено у ч.2 цієї статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як зазначено у ч.2 ст.524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами частини 2 ст.1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З матеріалів справи вбачається, що письмова вимога про повернення коштів за договором позики була направлена позивачем відповідачу за місцем його проживання 24 листопада 2015 року(а.с. 10, 38). Згідно повідомлення Центру поштового звязку № 13 від 18.02.2016 року за № 05-10-02 рекомендований лист з рекомендованим повідомленням № 0710101292867 від 24.11.2015 року з м.Славутич на імя [PERSON] за адресою: [ADDRESS], 07103, був отриманий 07.12.2015 року [PERSON] (мати) (а.с. 51). Таким чином, позика повинна була бути повернута відповідачем протягом тридцяти днів з дня предявлення вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові, а разі неможливості його повернення кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч. 3 цієї статті). Враховуючи, що борговий документ перебуває у позивача після закінчення строку, зазначеного у ч. 2 ст. 1049 ЦК України, відповідача слід вважати таким, що не виконав своє зобовязання і тому сума боргу підлягає стягненню з нього на користь позивача в судовому порядку. Задовольняючи позов частково, суд виходить з положень ст. 533 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом(ч.2 ст.533 ЦК України). Визначаючи розмір боргу відповідно до вказаного договору позики, суд виходить з офіційного курсу долара США на час постановлення рішення. Станом на 23 лютого 2016 року офіційний курс долара становив 2701,4507 гривень за 100 доларів США(а.с. 52). Таким чином, загальна сума боргу, яку відповідач повинен повернути позивачу, становить 54029 гривень ( 2000 доларів США х 2701,4507 гривень /100 доларів США). За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу в сумі 54029 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, від сплати якого позивач звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: partial