Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою і свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його мама - [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована на ден смерті [ADDRESS] . Він являється єдиним спадкоємцем за заповітом від 01 березня 1995 року, який посвідчено секретарем Ширмівської сільскої ради, та зареєстровано в реєстрі за № 5. На день її смерті залишилось спадкове майно, у вигляді державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№ 954786 площею 3,2405 га кадастровий номер 0523488200080010050, яка розміщена на території Ширмівської сільської ради Погребищенського району, Вінницької області, на яке він має право, як спадкоємець за заповітом. Оформити свої спадкові права на майно мами він не може, тому що зроблені описки в правовстановлюючих документах, що підтверджують ступінь родинних відносин між ним та мамою, а саме в свідоцтві про народження в графі мати значиться [PERSON] в свідоцтві ж про смерть його мати значиться як [PERSON] , в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№ 954786 його мати також значиться, як [PERSON] . Тому на підставі вищевказаного просив суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . У процесі розгляду справи було вчинено наступні процесуальні дії. 11.09.2019 ухвалою судді було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. У судове засідання заявник не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заявник до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав, просив суд задовольнити заяву про встановлення факту у повному обсязі. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду направила заяву про слухання справи у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] у повному обсязі, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована на ден смерті [ADDRESS] . Він являється єдиним спадкоємцем за заповітом від 01 березня 1995 року, який посвідчено секретарем Ширмівської сільскої ради, та зареєстровано в реєстрі за № 5. На день її смерті залишилось спадкове майно, у вигляді державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№ 954786 площею 3,2405 га кадастровий номер 0523488200080010050, яка розміщена на території Ширмівської сільської ради Погребищенського району, Вінницької області, на яке він має право, як спадкоємець за заповітом. Оформити свої спадкові права він не може, тому що зроблені описки в правовстановлюючих документах, що підтверджують ступінь родинних відносин між ним та мамою, а саме в свідоцтві про народження в графі мати значиться [PERSON] в свідоцтві ж про смерть його мати значиться як [PERSON] , в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№ 954786 його мати також значиться, як [PERSON] . Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вимоги ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків. Із наданих суду доказів померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є матір`ю заявника [PERSON] . Родинні стосунки між[PERSON] та померлою [PERSON] , підтверджуються свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] від 25 січня 1977 року. Доказів, які б спростовували факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] суду не надано. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що зазначений факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і його встановлення необхідно заявнику для оформлення своїх спадкових прав, які іншим шляхом встановити неможливо. Враховуючи наведені обставини,

Outcome: approved