Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У грудні 2014 року позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 9673,43 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2015 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця задоволені в повному обсязі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2015 року заочне рішення скасовано, та призначено на новий розгляд. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, у звязку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н від 27.01.2011, згідно якого [PERSON] отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку по кредитному договору станом на 29 серпня 2014 року борг позичальника складає за кредитом 9 381,59 грн., за процентами 291,84 грн. 17.11.2013 року позичальник [PERSON] помер. Відповідно до копії спадкової справи №424/2014 заведеною 12 червня 2014 року Другою криворізькою державною нотаріальною конторою до майна померлого 17 листопада 2013 року [PERSON]. Спадкова справа заведена за заявою Банка від 12 червня 2014 р. про включення кредиторських вимог в сумі 9673,43 грн. до спадкової маси та повідомлення спадкоємців про наявність цієї заборгованості. 24 червня 2014 року поштою Банк направив лист - претензію спадкоємцю [PERSON] про сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 9673,43 грн. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України). На час відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована та мешкала за однією з померлим та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Згідно зі ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( стаття 1218 ЦК України). Проте, до нотаріальної контори інші спадкоємці з заявами про прийняття або відмову від спадщини не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується повідомленням Другої криворізької державної нотаріальної контори від 07.10.2015 №4110/02-14. Доказів на передання спадкоємцю будь-якого спадкового майна в натурі судом не здобуто. Відповідно до\~ ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач ( ст. 11,27,31 ЦПК України). Отже відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України\~суд не може вийти за межі позовних вимог, які не змінювалися ні за змістом, предметом, підставою. В матеріалах справи відсутні належні докази про наявність у померлого [PERSON] спадкового майна, його виду, переліку, вартості, а також того, що таке майно перебувало в місці відкриття спадщини та фактично прийнято [PERSON] Ці обставини мають суттєве значення, оскільки відсутність таких доказів позбавляє суд можливості визначити межі майнової відповідальності правонаступника відповідача перед позивачем, її співмірність з заявленою сумою позову. Більш того, Банк не заявляв вимоги про стягнення заборгованості в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК України\~спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Розрахунок заборгованості [PERSON] виконаний на 29 серпня 2014 року, тобто проценти нараховувалися після смерті позичальника. Але спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до положень ст. ст.16,20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України\~на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги на даний час є необґрунтованим та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed