Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У грудні 2016 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг України» через свого представника звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що за договором купівлі-продажу кредитного портфеля № б/н від 24.12.2010 р. та договору про відступлення права вимоги від 24.12.2010 р., реєстраційний № 9966, позивач прийняв право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № CL-010/087/2008 від 18.07.2008 р., укладеним між ЗАТ (нині ПАТ) «ОТП Банк» та [PERSON], та договором застави автотранспортного засобу № CL-010/087/2008 від 18.07.2008 р. Предметом застави виступає легковий автомобіль AUDI Q 7, 2008 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] не виконував належним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка на 02.12.2016 р. становить 2\~045\~501, 97 грн. Позивач та третя особа дійшли спільної згоди щодо погашення заборгованості за рахунок предмета застави. При цьому [PERSON] повідомив про наявність ряду обтяжень на вказаний автомобіль, встановлених відповідачами. Збільшивши позовні вимоги, позивач просить зняти арешти з майна [PERSON], накладені державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бердичівського МРУЮ [PERSON] згідно постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 32323075 від 24.04.2012 р., № 32322426 від 24.04.2016 р., № 32323632 від 24.04.2016 р., № 45063133 від 21.10.2014 р., № 48453555 від 15.10.2015 р., зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 12431685 від 24.04.2012 р., № 12431702 від 24.04.2012, № 12431716 від 24.04.2012, № 14593167 від 21.10.2014 р. , № 15537639 від 15.10.2016 р., накладені згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження № 44289423 від 26.08.2014 р. старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області [PERSON], зареєстрованим в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 14509752 від 28.08.2014 р.; арешт, накладений відділом державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції (вихідний № документ 5469 від 16.11.2015, вхідний № 117 від 28.11.2015 р.); арешт та заборону на відчуження майна від 18.11.2015 року,накладеного ВДВС Бердичівського міськрайонного управління юстиції; обтяження типу розшук та/або затримання, накладене відділом державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції (вихідний № документа 5580 від 24.11.2015 р., вхідний № 372 від 09.12.2015 р.) по виконавчому провадженню № 47217840; обтяження типу розшук та/або затримання, накладене відділом державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції (вихідний № документа 2660 від 24.05.2016 р., вхідний № 1768 від 13.06.2016 р.). В судове засідання сторони та третя особа не зявились, їхніми представниками подано письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідачі та третя особа проти задоволення позову не заперечили. В звязку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного. 18.07.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (після зміни назви Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-010/0887/2008, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 389925,60 грн. на умовах оплатності та поворотності, строком до 27.07.2015 р. З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов?язань за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір застави автотранспортного засобу № CL-010/087/2008 від 18.07.2008 р. (далі договір застави). Предметом застави виступає легковий автомобіль AUDI Q 7, 2008 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. 24.12.2010 р. ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаними кредитним договором та договором застави на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н та договору про відступлення права вимоги, реєстраційний № 9966. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору у [PERSON] виникла заборгованість, що на 02.12.2016 р. становить 2.045.501,97 грн., з яких 396.311,98 грн. заборгованість за тілом кредиту, 42.636,94 грн. заборгованість за відсотками, 1.606.553,05 грн. пеня. Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач отримав право на стягнення з [PERSON] простроченої заборгованості. Відповідно до ст.589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. б) п. 6.4 договору застави заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: передача предмета застави у власність заставодержателя, продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах. Позивач та боржник-третя особа, досягли згоди щодо позасудового врегулювання стягнення заборгованості за рахунок предмета застави. Однак, реалізувати домовленість вони не можуть у звязку з зареєстрованими у встановленому законом порядку обтяженнями на предмет застави. Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). На звернення до обтяжувачів зазначеного автомобіля щодо скасування арештів та заборон позивач отримав відмову та розяснення про можливість захисту інтересів у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст.396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач набув права вимоги до третьої особи у встановленому законом порядку, третя особа допустила прострочення виконання зобовязання, забезпеченого заставою, що, в свою чергу, надає позивачу право звернути стягнення на предмет застави. Обмеження цього права зазначеними обтяженнями недопустиме. Судові витрати згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved