Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому, посилаючись на норми статей 110, 112 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис за № 17. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі у 2009 році уклали шлюб, в якому [INFO] народився син [PERSON], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Одруження виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через несумісність характерів і життєвих позицій, тому шлюб існує формально, збереження сім'ї вважає неможливим і на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Спір про майно відсутній. Сторони на судове засідання не прибули, у розумінні статей 74, 77 ЦПК України належним чином повідомлені, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому позивач підтримала позовну заяву, відповідач проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечував /ас.17-18/. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Як вбачається з матеріалів справи, 30 березня 2009 року між сторонами у справі у відділі реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис за № 17 було зареєстровано шлюб, позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» /копія ас. 4/. В шлюбі [INFO] у них народивсь син [PERSON] /копія ас. 5/. Зі змісту довідки з місця проживання позивача № 476 від 09 грудня 2013 року, виданої виконавчим комітетом Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, дитина сторін проживає з матір'ю і знаходиться у неї на утриманні /ас. 6/. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 21,24, 56, 110 - 112, 115 Сімейного Кодексу України. У відповідності до вимог ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи, що позивач змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, і після розірвання шлюбу не бажає його відновлювати, відповідно до ст. 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу суд залишає [PERSON] прізвище «[PERSON]». Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», і стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved