Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості по виплаті аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірваний згідно Рішення Подільського районного суду міста Києва. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21.09.2009 року присуджено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 01.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду відповідачем не виконується та, відповідно у відповідача перед позивачем існує заборгованість зі сплати аліментів. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року відкрито провадження у справі. Протокольною Ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний згідно Рішення Подільського районного суду міста Києва від 25.05.2010 року справа №2-2718-10р. (а.с.5). Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). На виконанні у Коростенському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) знаходиться виконавче провадження №40045686, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку заборгованість за період з 01.02.2017 року по 01.11.2020 року у рамках виконавчого провадження №40045686 складає 104618,94 (а.с. 11). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину. Згідно з ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, в порядку, визначеному ст. 195 СК України, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. У відповідності до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. За час, коли відповідач ухилявся від сплати аліментів виходячи з рішення суду в законодавчо встановленому розмірі, державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 195 СК України, визначена загальна сума заборгованості станом на 01.11.2020 року, яка становить 104618,94 грн. (а.с.11). Загальна заборгованість відповідача по аліментним зобов`язанням визначена державним виконавцем та підтверджується доданими до заяви доказами - довідкою - розрахункам про стан заборгованості по аліментах. Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так, суд зазначає, що заборгованість по аліментам у відповідача виникла за його вини, так як він був усвідомлений про обов`язок утримувати дитину. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У порядку статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved