Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

У грудні 2014 р. [PERSON] пред'явив позов до Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції й ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просив зобов'язати зняти арешт з 3/40 частин буд. [ADDRESS] та скасувати запис від 11.09.2014 р. про обтяження цього об'єкта в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25.12.2012 р. [PERSON] подарував [PERSON] 3/40 частин буд. [ADDRESS]. Останній, звернувшись 11.09.2014 р. до реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію права власності на спірний об'єкт, дізнався про його обтяження на підставі постанови Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції від 11.09.2014 р. № 43980406/17. Звернувшись до цього відділу, [PERSON] дізнався про те, що арешт належних йому 3/40 частин буд. [ADDRESS] державним виконавцем здійснено на виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 19164 грн. 07 коп. Заяву [PERSON] про зняття арешту з спірного об'єкта Деснянський ВДВС Чернігівського міського управління юстиції відхилив. Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: накладений постановою державного виконавця Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції від 11.09.2014 р. арешт на 3/40 частини буд. [ADDRESS] та заборону на їх відчуження знято і виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 11 вересня 2014 року про обтяження цього об'єкта; у задоволенні решти позову відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати дане рішення і відмовити у задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до такого: - [PERSON] не надав доказів набуття ним права власності на 3/40 частин буд. [ADDRESS], - суд поверхнево дослідив наявні у справі докази. У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав апеляційну скаргу, а [PERSON] просив її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Задовольняючи позов, суд І інстанції виходив з того, що на належний позивачеві спірний об'єкт арешт накладено безпідставно - а саме у рамках виконавчого провадження, у якому позивач не є боржником, а тому в силу ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з спірного об'єкта підлягає зняттю; вимога про зобов'язання Деснянський ВДВС Чернігівського міського управління юстиції внести відповідні відомості про зняття арешту з цього об'єкта до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не підлягає задоволенню, т.я. рішення про зняття арешту з майна є підставою для скасування запису про його обтяження. З такими висновками неповністю погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. 25.12.2012 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] подарували [PERSON] 3/10 ідеальних частини буд. [ADDRESS], що підтверджується копією відповідного договору, який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний № 5775 (а.с. 47). Перехід права власності за цим договором до [PERSON] 22.01.2013 р. зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією витягу з цього реєстру № 377211 від 08.02.2013 р. (а.с. 48-49). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.04.2014 р. по справі № 750/1842/14 з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто грошові кошти у загальній сумі 19164 грн. 07 коп. За заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» це рішення звернуто до виконання і на його виконання Деснянським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист. На виконання цього листа Деснянським ВДВС Чернігівського міського управління юстиції відкрито відповідне виконавче провадження. Ці обставини підтверджено копіями згаданого рішення суду, заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про відкриття виконавчого провадження і повідомлення Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції [PERSON] від 27.11.2014 р. № 04-11/1473 (а.с. 33-34, 35, 15). Зі змісту згаданого повідомлення також вбачається, що на виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 19164 грн. 07 коп. державним виконавцем здійснено наступне: - отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 63404026 від 14.07.2014 р., згідно з якою у цьому реєстрі відсутня інформація про зареєстровані речові права [PERSON] на об'єкти нерухомого майна та їх обтяження (копія цієї довідки на а.с. 43), - отримано інформаційну довідку № 69384762 від 11.09.2014 р. з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців. Згідно з копією цієї довідки, співвласниками буд. [ADDRESS] є: [PERSON] - 11/30 його частин, [PERSON] - 1/3 його частини, [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] - 3/40 його частин кожен (а.с. 44-45), - 11.09.2014 р. - після отримання вказаної довідки - винесено постанову про арешт 3/40 частин буд. [ADDRESS] як таких, що належать [PERSON], та у цей же день до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 6964702 про їх обтяження - арешт (копія витягу з даного реєстру на а.с. 16). Змістом повідомлення Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції [PERSON] від 27.11.2014 р. № 04-11/1473 підтверджується, що у задоволенні заяви останнього про зняття накладеного цим відділом арешту з належних йому 3/40 частин буд. [ADDRESS], які йому подаровано [PERSON], відмовлено (а.с. 15). Легітимність договору дарування [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] [PERSON] 3/10 ідеальних частин буд. [ADDRESS] від 25.12.2012 р. та легітимність витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 377211 від 08.02.2013 р. про реєстрацію права власності [PERSON] на цей об'єкт нерухомості жодним з учасників судового розгляду не оспорюється. З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Станом на 11.09.2014 р. - на дату винесення постанови, на підставі якої накладено арешт на 3/40 частин буд. [ADDRESS] як на такі, що належать [PERSON], власниками цього будинку були: [PERSON] - 11/30 його частин, [PERSON] - 1/3 його частини (або 10/30), та [PERSON] - 3/10 (або 9/30) ідеальних його частин, т.я. задовго до 11.09.2014 р. [PERSON] у встановленому законом порядку відчужив вказану частину будинку, яка йому належала, [PERSON] Отже по справі встановлено, що на підставі постанови державного виконавця Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції від 11.09.2014 р. накладено арешт на спірний об'єкт, власником якого на цю дату згідно з належними правоустановчими документами був вже не [PERSON] - боржник у виконавчому провадженні, у ході виконання якого цей арешт накладено, а [PERSON], який не є у ньому боржником і який є власником цього об'єкта по даний час. Процедура зняття арешту з майна врегульована ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з ч. 1 цієї статті особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналіз цієї норми права доводить висновку про те, що постановити рішення про зняття арешту з спірного майна суд може і повинен лише у тих випадках, коли право власності позивача на це майно потребує встановлення (підтвердження) у судовому порядку - коли позивач не має належних правоустановчих документів про право власності на нього тощо. Проте по даній справі встановлено, що на момент накладення арешту на спірні 3/40 частини буд. [ADDRESS] як на такі, що належать [PERSON], позивач мав належні документи про право власності на них. Тож в силу ч.ч. 2, 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» порушене право власності позивача на вказаний об'єкт підлягає захисту шляхом зобов'язання Деснянський ВДВС Чернігівського міського управління юстиції зняти з нього арешт і внести відповідні відомості про це до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. [PERSON] у позовній заяві майже так і просив відновити його порушене відповідачами право власності - зобов'язати зняти арешт з належних йому 3/40 частини буд. [ADDRESS] та скасувати запис від 11.09.2014 р. про обтяження цього об'єкта в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Узагальнюючи наведене в цьому абзаці, апеляційний суд доходить висновку про те, що обраний судом І інстанції спосіб захисту прав позивача в силу вказаних норм права і ч. 1 ст. 11 ЦПК України є юридично некоректним. При вирішенні даної справи апеляційний суд враховує і таке: - виходячи з природи спірних правовідносин, цей спір мав розглядатися у порядку, встановленому розділом VІІ ЦПК України (за скаргою [PERSON] на неправомірні дії державного виконавця Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції за участю заінтересованих осіб ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON]). Проте розгляд його у позовному провадженні за участю [PERSON] як третьої особи на стороні відповідачів не звузило обсягу процесуальних прав жодного з учасників судового розгляду по даній справі, - висновок місцевого суду про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису від 11.09.2014 р. про обтяження спірного об'єкта є невірним, т.я. у справі нема жодного доказу про наявність такого запису у цьому реєстрі. Натомість такий запис за реєстраційним № 6964702 (внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 15728068 від 11.09.2014 р.) мається у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і саме він має бути з нього виключений. Тож оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищенаведеного. Враховуючи викладене,

Outcome: partial