Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

у грудні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, моральної шкоди заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, втраченої вигоди та витрат на правову допомогу, вказуючи, що 17 вересня 2012 року [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2107 на пасовищі в с. Харківці Гадяцького району здійснив наїзд на велику рогату худобу - корову, що належить [PERSON] Цього ж дня було викликано ветеринарного лікаря, яким було проведено обстеження корови та прийнято рішення про вимушений забій худоби. 19 вересня 2012 року приватним підприємцем [PERSON] було проведено вимушений забій худоби. Постановою Гадяцького районного суду від 17.10.12р. відповідача визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення. Згідно законодавства сума відшкодування за велику рогату худобу становить 8280 грн., з розрахунку 18 грн. за 1 кг. живої ваги, а вага корови згідно акту від 17.09.12р. становить 460 кг. Тримаючи корову в своєму господарстві позивач щоденно продавав молоко по 15 л від чого отримував дохід, тому претендує на відшкодування втраченої вигоди в сумі 2772 грн., з розрахунку 84 ( кількість днів з моменту втрати худоби) х 15 ( молоко в літрах) х 2,20 ( вартість молока за одну літру) = 2772. Також позивачу завдана моральна шкода, яку він оцінює в сумі 10 тис.грн., оскільки позивачу спричинені психічні переживання, які він переніс у зв'язку з вимушеним забоєм корови, що поставило його сім'ю в скрутний матеріальний стан, змушений самостійно шукати гроші для купівлі іншої худоби. Відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодовувати нанесені збитки, тому звернувся до суду та просить стягти з відповідача на користь [PERSON] 8280 грн. матеріальної шкоди, 10 тис. грн. моральної шкоди, судові витрати та витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн. 30 жовтня 2013 року ухвалою суду до участі в справі залучено співвідповідачів ПрАТ СК «Провідна» та [PERSON] У квітні 2014 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій просить стягти з [PERSON] на користь батька матеріальну шкоду в сумі 8280 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., судовий збір, витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн., втрачену вигоду з перерахуванням на день винесення рішення за вказаною формулою. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що у вересні 2012 року на пасовищі поблизу с. Харківці автомобілем, за кермом якого був [PERSON] була травмована корова його батька. Того ж дня вона була обстежена ветлікарем та було прийнято рішення про вимушений забій. ПП [PERSON] прийняла від нього м'ясо по існуючій на той час ціні і він отримав 4700 грн., однак за ці кошти корови придбати не міг, оскільки ціна була значно більшою. Так як [PERSON] відмовлявся сплачувати будь - які кошти, він вимушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката, за що сплатив 1200 грн.. На даний час він претендує на стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди за корову в сумі 8280 грн., 2772 грн. втраченої вигоди, 10 тисяч гривень моральної шкоди та витрат на правову допомогу адвоката. [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що не вважає себе винним у вчиненні ДТП, оскільки корова раптово вибігла на дорогу, а тому він не встиг зреагувати, щоб уникнути зіткнення. Вважає, що всі виплати повинна нести страхова компанія, так як він має поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності СК «Провідна». [PERSON] проти позову заперечив, вважає, що його вини у порушенні Правил дорожнього руху не має і в даному випадку нести відповідальність має [PERSON] та страхова компанія. Страхова компанія «Провідна» направила до суду заперечення проти позову та просила розглядати справу без її участі. В запереченні проти позову страхова компанія вказує, що оскільки між СК «Провідна» та [PERSON] виникли договірні правовідносини, а шкоду було завдано неправомірними діями [PERSON] та [PERSON], тому сума страхового відшкодування, яке підлягає виплаті потерпілому, має визначатись шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість осіб. Відповідно СК «Провідна» згодна сплатити 1178 грн. 20 коп. страхового відшкодування. Судом встановлено, що 17 вересня 2012 року в с.Харківці Гадяцького району о 07 год. 50 хв. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21070 д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, допустив наїзд на тварину, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження. Того ж дня, в той же час [PERSON] переганяв стадо тварин по дорозі і не вжив заходів щодо неочікуваного виходу тварин на дорогу в результаті чого водій автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. [NUMBER] допустив наїзд на тварину. Постановою Гадяцького районного суду [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.122-4 КпАП України - залишення місця пригоди та за ст. 124 КпАП України - порушення водіями Правил дорожнього руху та піддано адміністративному стягненню. Постановою Гадяцького районного суду [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.127 ч.4 КпАП України. Згідно паспорту великої рогатої худоби [PERSON] є власником корови ідентифікаційний номер [NUMBER]. З акту лікаря ветеринарної медицини вбачається, що 17.09.12р. здійснено обстеження корови вагою 460 кг, що належить [PERSON] та зроблено висновок про необхідність вимушеного забою тварини через отримані травми. 19 вересня 2012 року було проведено вимушений забій корови, що належить [PERSON] з участю ПП [PERSON], яка за видом діяльності проводить допоміжну діяльність у тваринництві та оптову торгівлю м'ясом і м'ясними продуктами. При забої вилучено і утилізовано 19 кг м'яса, непридатного для використання, про що складено відповідний акт від 19.09.12р. 19 вересня 2012 року ПП [PERSON] видала [PERSON] кошти в сумі 3700 грн. за м'ясо, реалізоване внаслідок вимушеного забою корови. Згідно довідки відділу статистики у Гадяцькому районі середня ціна реалізації великої рогатої худоби за січень - вересень 2012 року становить за іншими напрямами 15 грн. 34 коп. за кілограм. Суд не приймає до уваги довідку ПрАТ «Гадяцьке бурякогосподарство» про те, що підприємство реалізує населенню ВРХ по ціні 18 грн. за 1 кг живої ваги, так як згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб за видами діяльності дане підприємство не має права на проведення діяльності щодо реалізації населенню ВРХ та має право надавати відповідні довідки щодо вартості 1 кг живої ваги ВРХ. 9 листопада 2012 року між [PERSON] та ПрАТ СК «Провідна» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/8825935, строк дії поліса з 10.11.12р. по 09.11.13р., відповідно до якого страхова сума за шкоду, завдану майну становить 50 тисяч гривень, розмір франшизи 500 грн.. Відповідно до п.3 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 982 цього ж Кодексу істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Суд вважає, що оскільки під час ДТП, яке сталося за участю [PERSON] була заподіяна матеріальна шкода третім особам, мав місце страховий випадок, наслідком якого є цивільно - правова відповідальність страхової компанії «Провідна». Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Відповідно п.22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна в результаті ДТП майну третьої особи. Судом встановлено, що відразу після ДТП [PERSON] сповістив страхову компанію про настання страхового випадку, а під час розгляду справи в суді подав до страхової компанії відповідну заяву та пакет документів. За наведених обставин суд вважає, що СК «Провідна» відповідно до своїх обов'язків має сплатити страхове відшкодування, що випливає з договору страхування. Поміж тим, судом встановлено, що шкоду [PERSON] було завдано неправомірними діями як водія автомобіля [PERSON], так і погоничем тварин - [PERSON]. Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки постанови суду в адміністративних справах, за якими [PERSON] та [PERSON] визнано винними у порушенні ПДР, набрали законної сили, тому дані особи мають нести цивільну відповідальність. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода відшкодовується за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Пунктом 36.3 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Виходячи з наведених норм закону суд вважає, що розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті потерпілому, слід поділити між [PERSON] та [PERSON], але оскільки цивільну відповідальність згідно договору страхування несе СК «Провідна», то розподілена сума підлягає стягненню з страхової компанії. Судом встановлено, що [PERSON] після забою корови отримав за м'ясо 3700 грн., тому розмір збитків підлягає зменшенню на вказану суму. Окрім того, страхове відшкодування зменшується для СК «Провідна» на суму франшизи, розмір якого складає 500 грн.. Таким чином, з СК «Провідна» слід стягти 1178 грн.20 коп. Розрахунок: ((460 кг х 15 грн.34 коп. за кг живої ваги - 3700 грн.) : 2 -500). Згідно ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи. Розмір безумовної франшизи згідно п. 5 полісу АВ/8825935 становить 500 грн., тому суму франшизи слід стягти з [PERSON]. Оскільки [PERSON] та його представник не пред'явив жодних вимог до погонича тварин [PERSON], суд розглядаючи позов, обмежений вимогами позивача, а тому не може прийняти рішення про стягнення решти відшкодування за завдану шкоду з [PERSON]. Розглядаючи позов у частині відшкодування моральної шкоди, суд встановив, що вона була спричинена позивачу та полягала у моральних стражданнях та переживаннях, пов'язаних з неочікуваним забоєм корови, яка була годувальницею у родині. Однак заявлена сума - 10 тисяч грн. не знайшла свого підтвердження в процесі розгляду справи, тому суд вважає, що позов у цій частині підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДТП за постановою суду, з нього слід стягти грошове відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо стягнення втраченої вигоди, суд виходить з норм ст. 22 ч.2 п.2 ЦК України, де зазначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Поміж тим, позивач просить відшкодувати втрачену вигоду як суб'єкту підприємницької діяльності, що передбачено нормами Господарського Кодексу України, при цьому пояснивши, що [PERSON] не являється приватним підприємцем. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З даного приводу позивачем не надано жодних доказів про те, що він кожного дня здавав молоко в кількості 15 л та отримував доходи, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Згідно угоди від 13 листопада 2012 року адвокат [PERSON] встановив розмір оплати за складання позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] в сумі 1000 грн. Відповідно до квитанції № 1 від 13.11.12р. [PERSON] за надання правової допомоги адвокатом [PERSON] сплатив гонорар в сумі 1200 грн. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. З огляду на зміст ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Розглядаючи позов в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд враховує положення даного закону та норми ч.5 ст.88 ЦПК України і вважає, що витрати на правову допомогу слід стягти пропорційно до задоволених позовних вимог, які становлять 6%. Оскільки адвокат не надав розрахунку оплати, суд, провівши розрахунок, визначає розмір витрат на правову допомогу в сумі 57 грн. 35 коп.: 1200 (2 год./60 х 1147 грн. х 0.4)х 6%. Пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню і судовий збір в розмірі 24 грн.85 коп. Так як відповідачами у справі є три особи, які мають відповідати за позовом, суд розподіляє між ними зазначені витрати.

Outcome: partial