Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні 06.07.2015 року судом було проведено заміну відповідача [PERSON] на спадкоємців - відповідачів [PERSON], [PERSON], в зв'язку зі смертю [PERSON] [INFO] року. Позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач обґрунтовує тим, що 14 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №ML-002/038/2008. Згідно з положеннями Кредитного договору та на підставі кредитної заявки від 14.02.2007 року позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 92000,00 доларів США із встановленням плаваючої процентної ставки у розмірі 4,49% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені у банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору), відповідно до п. 3 частини № 1 Кредитного договору. [PERSON], в свою чергу, відповідно до п. 1.1 ст. 1 частини № 2 Кредитного договору зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Кредитному договорі. Для забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором № ML-002/038/2008 від 14 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № PML-002/038/2008 від 14 лютого 2008 року, відповідно до якого, в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартира № 2, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лагерна, б. 38. [PERSON] не здійснюються в строк погашення відповідних сум кредиту, не сплачені відсотки, інші обов'язкові платежі за Кредитним договором. Відповідно до відповіді ВАДР ГУ ДМС України в м. Києві від 25.12.2014 року на запит Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року стало відомо, що [PERSON] ([INFO] р.н.) був зареєстрований в [ADDRESS], проте 24.06.2014 року був знятий з реєстрації як померлий. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. 18 червня 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] відкрито спадкову справу №3/2014 до майна померлого. Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися спадкоємці першої черги - [PERSON] та [PERSON]. До складу спадкового майна після померлого увійшли: двокімнатна квартира [ADDRESS], трикімнатна квартира [ADDRESS], транспортний засіб - автомобіль «Volkswagen», модель Т4, 2001 р. випуску, колір білий, державний номерний знак [NUMBER]. Тому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] (адреса: [ADDRESS]) та [PERSON] (адреса: [ADDRESS]) заборгованість за Кредитним договором у розмірі 16865,32 доларів США; стягнути з відповідачів судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] (позичальник) було укладено Кредитний договір № ML-002/038/2008, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту - 92000,00 доларів США; цільове використання кредиту - придбання нерухомого майна; річна база нарахування процентів - 360 календарних днів у році; сума першочергового внеску - 60% вартості нерухомого майна у відповідності до Договору купівлі-продажу; дата остаточного повернення кредиту - 15 лютого 2021 року; поточний рахунок - [NUMBER]. Сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка. Плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток - FIDR. Фіксований відсоток - 4,49% річних (п. 3 Кредитного договору № ML-002/038/2008). Також п. 1.1 Кредитного договору № ML-002/038/2008 передбачено, що в порядку передбаченому цим Договором банк надає позичальнику кредит у розмірі та у валюті, визначеній у частині 1 цього Договору, а позичальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони зазначені у цьому Договорі. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач свої обов'язки за Кредитним договором № ML-002/038/2008 від 14 лютого 2008 року виконав в повному обсязі, перерахувавши на поточний рахунок № [NUMBER], відкритий у ЗАТ «ОТП Банк», що підтверджується копією Кредитної заявки [PERSON] від 14 лютого 2008 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до [PERSON] з вимогою від 07.10.2014 року вих. № 12-4-10/11566 щодо повернення заборгованості за Кредитним договором № ML-002/038/2008 від 14 лютого 2008 року. Проте, [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть № 156-13-052738. 18 червня 2014 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. заяву № 6 про прийняття спадщини від спадкоємців першої черги за законом: [PERSON], сина померлого (заява від 30 травня 2014 року, засвідчена Людмилою Солл, державним нотаріусом Штата Пенсильванія, США, підпис якої засвідчено Апостилем № 201415495 від 03.06.2014 р.), та [PERSON], матері померлого (заява від 30 травня 2014 року, засвідчена Людмилою Солл, державним нотаріусом Штата Пенсильванія, США, підпис якої засвідчено Апостилем № 201415494 від 03.06.2014 р.), та про відкриття спадкової справи. 18 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. було заведено спадкову справу № 3/2014 до майна померлого [INFO] року [PERSON]. 30 травня 2014 року в Київську державну нотаріальну контору або другі компетентні органи за містом вимоги від гр. [PERSON], що проживає у місті Вормінстер штат Пенсильванія Сполучені Штати Америки було подано заяву у місті Філадельфія штат Пенсельванія Сполучені Штати Америки, яка зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. 18.06.2014 року № 46/02-14, про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 12 березня 1983 року серія [NUMBER] (а.с.81). Також, 30 травня 2014 року в Київську державну нотаріальну контору або другі компетентні органи за містом вимоги від гр. [PERSON], що проживає у місті Філадельфія штат Пенсильванія Сполучені Штати Америки було подано заяву у місті Філадельфія штат Пенсельванія Сполучені Штати Америки, яка зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. 18.06.2014 року № 47/02-14, про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. Судом встановлено, що до спадкового майна після померлого увійшли: двокімнатна квартира [ADDRESS], трикімнатна квартира [ADDRESS], транспортний засіб - автомобіль «Volkswagen», модель T4, 2001р. випуску, колір білий, державний номерний знак [NUMBER]. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно матеріалів справи, позивачем на адресу проживання [PERSON], а саме: [ADDRESS] та на адресу [PERSON], а саме: [ADDRESS], 30.10.2015 року та 19.05.2016 року були направлені копії позовної заяви з додатками, які були вручені відповідачам 16 серпня 2016 року, що підтверджується повідомленнями про вручення документів. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Листом від 19.12.2016 року вих. № 143/02-14 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Явдюк Наталія Анатоліївна повідомила, що нею не видавалися свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] (спадкова справа № 3/2014). Навмисне зволікання відповідачами з отриманням свідоцтв про право на спадщину не є підставою для відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. За змістом ст. ст. 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування). Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015р. по справі № 6-33цс 15. Разом із тим у абзаці 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу. Відповідачі, після отримання претензій позивача, не здійснили погашення заборгованості за Кредитним договором № ML-002/038/2008 від 14 лютого 2008 року. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № ML-002/038/2008 від 14 лютого 2008 року, який міститься в матеріалах справи, заборгованість станом на 16.09.2014 року становить 16865,32 доларів США, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 16004,66 доларів США; сума відсотків - несплачені відсотки за користування кредитом за період з 14.05.2014 року по 16.09.2014 року - 860,66 доларів США; сума пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 16.09.2014 р. по 16.09.2014 р. - 78,71 доларів США. Відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (ч. 1 ст. 533 ЦК України). Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). За офіційним курсом НБУ гривні до долару США, станом на 27.02.2017 року (2697.6569), 16865,32 доларів США у гривневому еквіваленті складає 454968,47 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи та в силу положень ст. 1282 ЦК України, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачі зобов'язання за Кредитним договором № ML-002/038/2008 від 14 лютого 2008 року після отримання претензій від позивача 16 серпня 2016 року належним чином не виконали, а отже зобов'язані повернути позивачу заборгованість у сумі 16865,32 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2191,28 грн..

Outcome: approved