Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних витрат 3% річних та відшкодування судових витрат. У своєму позові ТОВ «ТЕРО ЛТД» зазначило, що відповідач [PERSON] є власником квартири у багатоповерховому будинку, послуги з централізованого теплопостачання якому надає позивач. Позивачем для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення споживачу [PERSON] був відкритий особовий рахунок № 1520 і щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості наданих послуг з метою їх оплати. Також позивач зазначив, що між ТОВ «ТЕРО ЛТД» як теплопостачальною організацією та споживачем [PERSON] встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг у сфері теплопостачання, а саме: виконавець надав послуги споживачу, який цими послугами користувався та продовжує користуватись, від послуг не відмовився, усвідомлюючи необхідність оплати за надані послуги. Проте, споживач не оплачував послуги постачальника, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2017 року складає 22\~027,57 грн. З метою вирішення спору у досудовому порядку, [PERSON] позивачем направлено вимогу № 161 від 20.06.2017 року про сплату в добровільному порядку. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 22\~027,57 грн., 3% річних 1\~465,44 грн. та інфляційні втрати у розмірі 9\~264,88 грн., а разом 32\~757,89 грн. Крім цього, ТОВ «ТЕРО ЛТД» просило суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1\~600 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2018 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі та стягнуто з відповідача 32\~757,89 грн. Не погодившись із вказаним рішенням, 15.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення, яку було задоволено та скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2018 року, справу призначено до розгляду в загальному порядку. У судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача ТОВ «ТЕРО ЛТД» [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про застосування строків позовної давності щодо стягнення основної заборгованості та інфляційних втрат, а також трьох процентів річних. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» зареєстровано в ЄДР та має ліцензії на виробництво, постачання, транспортування теплової енергії. Рішенням Дніпропетровської міської ради № 502 від 10.11.2016 року встановлено тарифи на теплову енергію та послуги з централізованого опалення товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» (а.с. 9). Так, відповідно до розрахунку нарахувань за послуги з теплопостачання ТОВ «ТЕРО ЛТД», заборгованість за теплопостачання [PERSON] за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року (включно) становить 22\~027,57 грн. Три відсотки річних за період з грудня 2014 року по листопад 2017 року (включно) становлять 1465,44 грн. Інфляційні втрати за аналогічний період 9\~264,33 грн. Враховуючи, що відповідач заявив про застосування строку позовної давності, та визнав позов частково, суд приходить до такого. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з розрахунком, наданим [PERSON], основна сума боргу становить 9\~887,09 грн., три відсотки річних 296,61 грн., інфляційні втрати складають 1\~351,44 грн., а всього 11\~635,14 грн. При цьому відповідачем не заперечувалось щодо наявності заборгованості за вказаний період у межах строку позовної давності та визнано позов у цій частині. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно\~ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У вказаній статті також визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Статтею 19 ЗУ «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від умов договору не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд доходить висновку про можливість задоволення позовних вимог ТОВ «ТЕРО ЛТД» частково, в межах строку позовної давності та стягнення з відповідача на користь позивача 11\~635,14 грн., з яких сума основного боргу 9\~887,09 грн., три відсотки річних 296,61 грн., інфляційні втрати складають 1\~351,44 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено частково, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., сплату якого підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 1, 2). На підставі викладеного та

Outcome: partial