Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У грудні місяці 2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 19.12.2007 між ВАТ [PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір №014/142015/3175/74 на суму 30\~179,00дол. США з процентною ставкою за користування кредитом 13,00 % річних, зі строком повернення 19.12.2027 року. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника між кредитором та позичальником була укладена Додаткова угода № 014/142015/3175/74/1 від 23.04.2010р. до кредитного договору, відповідно до якої сторони погодились збільшити строк кредиту на 15 календарних днів. Позивач зазначає, що він належним чином виконав зобовязання за кредитним договором та надав відповідачеві вказану вище суму грошових коштів, натомість відповідач свої зобовязання за вказаним договором не виконує, суму кредиту та нараховані проценти банку не сплачує, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 33\~740,05дол. США, що за курсом НБУ на час подачі позову становить 804\~333,97 грн, з яких: заборгованість за кредитом 30\~569,31дол. США; заборгованість по сплаті відсотків 3\~170,74дол. США. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за кредитним договором у розмірі 33\~740,05дол. США, що за курсом НБУ складає 804\~333,97 грн, а також судовий збір. Не погодившись з позовними вимогами, [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що 19.12.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» правонаступник якого ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/142015/3175/74 згідно якого отримав кредит у розмірі 30\~179,00 дол. США. В забезпечення виконання зобовязання 19.12.2007 року між сторонами був укладений договір іпотеки №11642/3175/305653 нерухомості, квартири [ADDRESS]. Позивач вважає, що укладений договір кредиту підлягає визнанню недійсним, оскільки в кредитному договорі відсутня інформація стосовно дати перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника та надання їх безпосередньо позичальнику, спосіб видачі готівки через касу, в якій валюті. Не наведено розрахунок сукупної і реальної вартості кредиту та абсолютне значення подорожчання кредиту. Також, в кредитному договорі відсутня інформація про загальну вартість комісії за розрахунково-касове обслуговування за безготівковий переказ кредитних коштів з поточного рахунку позичальника; вартість плати за відкриття, ведення та закриття поточного рахунку, відкритого з метою зарахування кредитних коштів та погашення кредиту; вартість комісії за відкриття, закриття та ведення позичкового рахунку; розмір збору на обовязкове пенсійне страхування з операцій безготівкової купівлі валюти; розмір комісії за надання довідки про наявність кредиту; розмір плати за страхування життя або страхування від нещасного випадку; розмір платежу за страхування нерухомості, яка передається в іпотеку банку; вартість експертної оцінки нерухомості, яка передається в іпотеку банку; вартість послуг нотаріуса, що є супутніми умовами надання кредиту, плата за здійснення яких покладається на позичальника. Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом просить визнати кредитний договір №014/142015/3175/74 від 19 грудня 2007 року укладений між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] недійсним в звязку з укладенням його під впливом обману. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені. Зустрічний позов не визнав та проти його задоволення заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, його представник в судовому засіданні первісний позов не визнав та проти його задоволення заперечував. Зустрічний позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладених в зустрічній позовній заяві та наполягала на його задоволені. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 19.12.2007 між ВАТ [PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір №014/142015/3175/74 на суму 30\~179,00дол. США з процентною ставкою за користування кредитом 13,00 % річних, зі строком повернення 19.12.2027 року. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника між кредитором та позичальником була укладена Додаткова угода № 014/142015/3175/74/1 від 23.04.2010р. до кредитного договору, відповідно до якої, сторони погодились збільшити строк кредиту на 15 календарних днів. З матеріалів справи вбачається, що банк належним чином виконав зобовязання за кредитним договором та надав відповідачеві вказану вище суму грошових коштів, натомість відповідач свої зобовязання за вказаним договором не виконує, суму кредиту та нараховані проценти банку не сплачує, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 33\~740,05дол. США, що за курсом НБУ на час подачі позову становить 804\~333,97 грн, з яких: заборгованість за кредитом 30\~569,31 дол. США; заборгованість по сплаті відсотків 3\~170,74 дол. США. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позикодавець зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до постанови № 5 Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Зважаючи на те, що відповідач не виконує умови договору, має заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 33\~740,05дол. США, що за курсом НБУ становить 804\~333,97 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 12\~065,01 грн. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 даного закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Відповідно до п. 2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ №275 від 17.07.2001 року, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Щодо вимог підпункту «в» п.4 ст.5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на цей час законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14.10.2004 року № 438, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (тобто отримав банківську ліцензію та дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Відповідно до ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обгрунтування [PERSON] в зустрічному позові суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами, крім того, додаток №1 до кредитного договору містить розрахунок сукупної вартості кредиту, з якою ознайомлений [PERSON], що останній підтвердив своїм підписом. Також кредит надавався відповідачу у іноземній валюті відповідно до норм діючого законодавства на час видачі кредиту, а факт отримання кредиту саме в іноземній валюті, крім виписки по рахунку, також підтверджується фактом виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором відповідно до умов договору.

Outcome: approved