Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на її спадкове майно, в тому числі 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS]. За життя [PERSON] від 25 вересня 1990 року склала заповіт, та заповідала все майно позивачу. 01 жовтня 2014 року позивач звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 02 жовтня 2014 року №112/01-31 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після померлої [PERSON], у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України. Встановлений законом строк позивач не звернувся з заявою про прийняття спадщини, гою призначив оскільки консультант Шостою державною нотаріальної контори у зв'язку з чергою та зайнятістю призначив прийом лише 01 жовтня 2014 року, тому позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], терміном на 2 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Судом ухвалою від 29.10.2014 року залучено в якості третьої особи Шосту Запорізьку державну нотаріальну контору. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради Калашнікова В.Ф. проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не надав, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва по смерть [NUMBER] від 17 березня 2014 року виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [INFO] померла [PERSON] у віці 87 років, про що зроблено відповідний актовий запис №1693 (а.с.4) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її спадкове майно, в тому числі 1/3 частину жилого буд.[ADDRESS]. Відповідно до заповіту від 25 вересня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом 4-ї державної нотаріальної контори м.Запоріжжя Кузьміною О.В., [PERSON] заповідала все майно [PERSON]. Судом з Шостої Запорізької державної нотаріальної контори витребувано спадкову справу (копію), після померлої [INFO] [PERSON]. (а.с.21-32) Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, тобто буд.[ADDRESS], де була зареєстрована і проживала [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1273 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. За правилами ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 01 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав що до смерті [PERSON] з грудня 2013 року у зв'язку з постійним доглядом та лікуванням, фактично проживала з ним в [ADDRESS], хоча зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Проте постановою від 02.10.2014 року №2547/02-31 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON], у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України. (а.с.7) Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про призначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. У справах про визнання за спадкоємцем права на спадщину не вирішується. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На підставі викладеного і

Outcome: approved