Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

У грудні 2018 року представник Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № 8382168220ГМ/2015-11 від 24 грудня 2015 року ПАТ«Державний експортно-імпортний банк України» відкрив відповідачу кредитну лінію для проведення операцій із застосуванням картки, з лімітом не більше 4000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти нараховані за фіксованою процентною ставкою 34% річних. Свої зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконує, щомісячні платежі за договором і в термін, встановлений договором, не здійснює, заборгованість не повертає. У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, станом на 19 жовтня 2018 року [PERSON] має заборгованість у сумі 11272 грн. 60 коп. з яких 3956,92 грн. прострочена заборгованість за основним боргом, 3717 грн. 44 коп.- прострочена заборгованість за процентами; 271 грн. 19коп. - нараховано пені на прострочену заборгованість за процентами; 1282 грн. 86 коп.- нарахована пеня на прострочену заборгованість за основним боргом; 424 грн. 22 коп. - три проценти річних; 1619 грн 98 коп. - інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала клопотання про розгляд справи у її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. В зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 грудня 2015 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений договір на підставі якого відповідачу відкрито кредитну лінію до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 8382168220ГМ/2015-11 (а.с. 16-22). Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.10 Кредитного договору, позивач на підставі заяви клієнта (а.с. а.с. 20 ), яка є додатком №1 до цього договору, відкрив відповідачу поточний рахунок [NUMBER] та кредитну лінію для проведення операцій з використанням карток, з лімітом не більше 4000,00 грн. під 34% річних, з кінцевою датою погашення 18 листопада 2018 року. Згідно п.п. 7.3.3, 7.2.17 кредитного договору позивач має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати технічної заборгованості та процентів за користування кредитом у разі невиконання останнім будь-яких умов договору, а також у разі, якщо протягом 2 календарних місяців поспіль Організація не проводить зарахування заробітної плати клієнта на картковий рахунок. У разі надіслання банком вимоги клієнту про дострокове повернення кредиту клієнт зобов'язаний погасити банку не пізніше терміну зазначеного у такій вимозі банку, усю існуючу на день такого погашення заборгованість за кредитом та за процентами за користування кредитом. Позивач звернувся до відповідача з відповідною претензією № 040-29-1/2179 від 26 квітня 2016 року, в якій повідомляв про порушення строків погашення заборгованості та вимагав здійснити у строк до 10 травня 2016 року повне погашення усієї заборгованості за кредитною лінією в сумі 4241 грн. 89 коп. Також попереджував, що у разі непогашення вищезгаданої заборгованості за договором в повному обсязі у строк до 10 травня 2016 року будуть застосовані заходи примусового її стягнення у судовому порядку (а.с. 24). Відповідач [PERSON] претензію не виконав, кредит не погасив. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно п.п. 8.1.1, 8.1.2. кредитного договору відповідач сплачує пеню за кожен день прострочи повернення кредиту або сплати процентів за кредитом, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме у періоді за який нараховуватиметься пеня. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 19 жовтня 2018 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 11272 грн. 60 коп., з яких: 3956 грн.92 коп. - прострочена заборгованість; 3717 грн. 44 коп.- прострочена заборгованість за процентами; 271грн. 19коп. - нараховано пені на прострочену заборгованість за процентами; 1282 грн. 86 коп.- нарахована пеня на прострочену заборгованість за основним боргом; 424 грн. 22 коп. - три проценти річних; 1619 грн 98 коп. - інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. За таких обставин, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів. Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за пенею до задоволення не підлягає з огляду на наступне. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Разом з тим, згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Добропілля Донецької області віднесено до вказаного переліку. Місце проживання відповідача [PERSON] було зареєстроване за адресою [ADDRESS], що підтверджується інформацією Відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 14 грудня 2018 року. (а.с.36) Відповідно до розрахунку заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 271 грн. 19 коп. нарахованої пені на прострочену заборгованість за процентами та 1282 грн. 86 коп. нарахованої пенї на прострочену заборгованість за основним боргом; З урахуванням того, що від сплати пені, нарахованої після 14 квітня 2014 року відповідач на підставі ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» має бути звільнений, а тому у задоволенні вимоги про стягнення пені слід відмовити. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8382168220ГМ/2015-11 від 24 грудня 2015 року, та те, що відповідач не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача 3956 грн.92 коп. - прострочена заборгованість; 3717 грн. 44 коп. - прострочена заборгованість за процентами; 424 грн. 22 коп. - три проценти річних; 1619 грн. 98 коп. - інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом, підлягають до задоволення. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені слід відмовити. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, в користь позивача з відповідача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1519 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial