Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з неї на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання заяви і до повноліття дитини; припинити стягнення аліментів з [PERSON], які стягуються за рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 23.03.2016 року. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 20.10.2001 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина: [PERSON],[INFO]. На даний час син проживає разом з ним. Шлюб між сторонами розірвано 05.08.2011 року. 15.08.2014 року рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на одну дитину відповідного віку. 23.03.2016 року рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області зменшено розмір аліментів до розміру 1/6 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на одну дитину відповідного віку. Посилаючись на те, що з 20.07.2017 року у звязку з вступом до навчального закладу його син змінним місце мешкання та проживає у нього, а [PERSON] з того часу фактично не бере участі у житті та забезпеченні сина, не фінансує його витрати, а також те, що на даний час позивач перебуває у новому шлюбі і виховує двох дітей, тому звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина та припинення стягнення аліментів з нього. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що кошти, які отримує з аліментів витрачає на харчування і потреби сина, сама вона офіційно не працює, а син зареєстрований та проживає разом з нею, а на час навчання проживає з батьком. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача , перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.08.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] для подальшого виховання і утримання залишено з матірю [PERSON]А.(а.с.14). Згідно рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15.08.2014 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду позовної заяви і до повноліття дитини, тобто з 17.04.2014 року по 17.06.2020 року (а.с.13). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 23.03. 2016 року було зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15.08.2014 року на утримання дитини [PERSON] і встановлено їх в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18-19). Як вбачається з довідки ПП Житлоремсервіс-9 №1376/13 від 08.02.2018 року [PERSON] зареєстрований у [INFO]. Згідно акту обстеження соціального стану, [PERSON] теж проживає за адресою: [INFO] та має на утриманні сина [PERSON] дитина проживає нею та навчається у м.Житомирі (денна форма навчання). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно дост.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.197 ч.2 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Процесуальними нормами ст. 273 ч.4 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Захист же цивільних прав, які випливають із сімейних правовідносин, передбачений спеціальним законом - Сімейним кодексом України. Позивач [PERSON] звертаючись до суду за захистом своїх прав просив припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача. Нормами Сімейного кодексу України такий спосіб захисту прав та обов'язків щодо припинення стягнення з батька аліментів не передбачений. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Нормами ст. 267-271 СК України, визначено осіб, яких суд може звільнити від сплати аліментів, це є повнолітні брати, сестри, мачуха, вітчим, особи, у сім'ї яких виховувалася дитина. До вказаного кола осіб позивач не відноситься. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Так судом встановлено, що відповідач, як мати приймає участь у вихованні та утриманні своєї дитини, купує одяг, продукти харчування, поповнює рахунок на картці сину, її син зареєстрований разом з нею, а проживає у батька лише на період навчання та приїжджає до неї. Вказана обставина позивачем не оспорюється. Крім того, доводи позивача щодо наявності у нього на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, також, відповідно до чинного законодавства не можуть бути підставою для припинення стягнення аліментів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed