Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

У вересні 2021 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] із вищезазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що між позивачем та [PERSON] договір щодо надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не укладався, однак КП Решетилівське КП «Водоканал» надавало послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] , а відповідачка такі послуги прийняла та від їх отримання не відмовлялася. Відповідачка належним чином не виконує свій обов`язок по оплаті послуг за водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим за період з січня 2017 року по грудень 2019 року утворилась заборгованість. Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість: по оплаті послуг за водопостачання та водовідведення 708,81 грн, інфляційні втрати 211,51 грн, 3% річних 63,79 грн, та судові витрати. Ухвалою судді від 11.10.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 15.11.2021. 10 листопада 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] зазначила, що позов вона не визнає оскільки: позивачем був пропущений строк позовної давності, між сторонами відсутній договір про надання послуг та рахунки на оплату послуг. Також, відповідачка зазначила, що про підвищення тарифів на послуги з 01.01.2019 її ніхто не повідомляв (а.с. 31-32). Судове засідання, призначене на 15.11.2021, за клопотанням відповідачки було відкладене на 16.12.2021. 23 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача зазначив, що відповідачка частково сплачувала основний борг, що свідчить про визнання нею боргу, у зв`язку з чим строк позовної давності не пропущений. Також, у відповіді на відзив представник позивача зазначив, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Щодо підвищення тарифів на послуги з 01.01.2019, у відповіді на відзив зазначено, що вказана інформація доводиться до відома населення через засоби ЗМІ, на сайтах міської ради, оголошеннях підприємства КП Решетилівське КП «Водоканал» (а.с. 38-39). У запереченнях відповідачки, які надійшли до суду 29.11.2021 зазначено, що заявлена вимога про стягнення боргу за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 є за межами позовної давності, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає (а.с. 46-47). У судовому засіданні представниця позивача [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити. Пояснила суду, що строк позовної давності позивачем непропущений, оскільки відповідачка частково погашала заборгованість, фактично визнавши існування заборгованості. Відповідачка [PERSON] \~у судовому\~засіданніпозов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у заявах по суті справи, зазначила, що договору з позивачем вона не укладала, про підвищення вартості послуг позивач її не попереджав. Крім того просила застосувати позовну давність. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов КП Решетилівське\~КП «Водоканал»\~про стягнення\~заборгованості за\~надання комунальних\~послугпідлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як було встановлено в судовому засіданні КП Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення в м. Решетилівка Полтавської області. Відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , користується послугами КП Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі. Рішенням Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області від 30.08.2016 було підтримано пропозицію Решетилівського КП «Водоканал» зміну тарифу на послуги централізованого водопостачання, зокрема, для населення 7,25 грн, та рішенням Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області № 237 від 20.11.2018 встановлено тариф на послуги централізованого постачання холодної води для першої категорії споживачів, що надає Решетилівське КП «Водоканал» в розмірі 9,60 грн за 1 м3 (а.с. 15, 16). Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що її не повідомляли про зміну тарифів, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] фактично користувалася послугами, які надавало КП Решетилівське КП «Водоканал», та після зміни рішенням органу місцевого самоврядування від 20.11.2018 тарифів на послуги, які надає позивач, вона продовжила ними користуватися та періодично частково погашала заборгованість. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За приписами пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вищевказане повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду Україні від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/16-а. Отже, з огляду на зазначене вище, між позивачем КП Решетилівське КП «Водоканал» та відповідачкою [PERSON] існують договірні відносини щодо послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які врегульовані\~Житловим кодексом України,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, оскільки підприємство надавало послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , а відповідачка такі послуги прийняла та від їх отримання не відмовлялася. Про дану обставину зазначає в позовній заяві представник позивача та не оспорюється відповідачкою, яка будь-яких доказів на спростування даних обставин до суду не подала, у зв`язку з чим посилання [PERSON] на ті обставини, що між сторонами не укладений договір не заслуговують на увагу. З виписки по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що за період з 06.2016 по 12.2019 відповідачка має заборгованість в сумі 708,81 грн (а.с. 12-13). Зокрема, [PERSON] має заборгованість у виді 3% річних від простроченої суми боргу за послуги водопостачання та водовідведення 63,79 грн та інфляційних втрат з січня 2017 року по грудень 2019 року 215,51 грн. (а.с. 11). Приписами ч.\~2\~ст.\~22\~Закону України\~«Про питну\~воду,\~питне водопостачання\~та водовідведення»\~передбачено,\~що споживачі\~питної води\~зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 25 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо поданої відповідачкою [PERSON] клопотання про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Приписами ст.\~264\~ЦК України\~передбачено,\~що перебіг\~позовної давності\~переривається вчиненням\~особою дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново . Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як встановлено з виписки по особовому рахунку відповідачки № [NUMBER] , [PERSON] частково погашала заборгованість за надані їй позивачем житлово-комунальні послуги за період з 06.2016 по 12.2019, останнього разу нею було сплачено 337,50 грн за листопад 2019 року. Крім того, відповідачка у судовому засіданні не заперечувала той факт, що вона частково погашала заборгованість перед позивачем, а зазначені у виписці суми сплачених нею коштів відповідають дійсності. Тобто, з урахуванням зазначеного вище, позивачем не був пропущений строк позовної давності, оскільки з моменту останньої сплати [PERSON] частини боргу (11.2019) та до моменту звернення позивача до суду з даним позовом (30.09.2021) минуло менше трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжних доручень № 984 від 29.09.2021 позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн (а.с. 1). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судовий збір по даній справі в розмірі 2270,00 грн було зараховано до Державного бюджету України (а.с. 21). З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки у справі [PERSON] на користь позивача у розмірі 2270 грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved