overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], проте фактично він там не живе більше року, не вносить плату на утримання житла, його речей у квартирі немає. Реєстрація відповідача у квартирі тягне додаткові витрати з боку позивачки по оплаті комунальних послуг. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення, з яких вбачається, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. В теперішній час він у спірній квартирі не живе, оскільки живе в Росії та має паспорт громадянина Росії. Проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 20.02.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольского міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З особового рахунку на квартиру вбачається, що за цією адресою з 2004р. по теперішній час зареєстрований [PERSON], який фактично там не живе більше року, не вносить плату на утримання житла, його речей у квартирі немає. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки, оскільки встановлено, що відповідач у спірній квартирі не живе більше року, не користується житловою площею, не оплачує комунальні послуги. Задовольняючи позов, суд враховує, що відповідач є громадянином Росії, зареєстрований та постійно живе на території Росії, не заперечував проти зняття його з реєстраційного обліку у спірній квартирі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами у 1999 році. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сумісне життя не склалося по причині відмінності характерів, відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що потягло за собою втрату почуття любові та поваги один до одного. Збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним, оскільки шлюб має формальний характер. Позивач про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву, згідно з якої вбачається, що у судове засідання з'явитися не може, просить розглянути справу за її відсутності та наполягає на задоволенні позову. Відповідач про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. На підставі положень частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки всі особи, які беруть участь у справі, у судове засіданні не з'явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 жовтня 1999 року, який був зареєстрований Оріхівською сільською радою Сакського району, Автономної Республіки Крим, Україна про що у той же день зроблено актовий запис за № 48. Враховуючи фактичні взаємини подружжя та інші обставини їх життя суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, відповідно до статей 105,110,112,113,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами у 2000 році. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сумісне життя не склалося по причині відмінності характерів, відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що потягло за собою втрату почуття любові та поваги один до одного. Збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним, оскільки шлюб має формальний характер. Позивач про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву, згідно з якої вбачається, що у судове засідання з'явитися не може, просить розглянути справу за її відсутності та наполягає на задоволенні позову. Відповідач про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. На підставі положень частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки всі особи, які беруть участь у справі, у судове засіданні не з'явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08 вересня 2000 року, який був Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції, Автономної Республіки Крим, про що у той же день зроблено актовий запис за № 134. Враховуючи фактичні взаємини подружжя та інші обставини їх життя суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, відповідно до статей 105,110,112,113,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами у 2004 році. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сумісне життя не склалося по причині відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що потягло за собою втрату почуття любові та поваги один до одного. Збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним, оскільки шлюб має формальний характер. Позивач про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що у судове засідання з'явитися не може, просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи суду не надав. На підставі положень частини 2 статті 197 та статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки всі особи, які беруть участь у справ, у судове засіданні не з'явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються та рішення суду ухвалюється при заочному розгляді справи зі згоди позивача. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 03 липня 2004 року, який був зареєстрований Міністерством юстиції України Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Сімферополя, Автономної Республіки Крим, про що у той же день зроблено актовий запис за № 215. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи зберегти шлюбні відносини. Враховуючи фактичні взаємини подружжя та інші обставини суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі викладеного, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 160-161 Сімейного кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами у 2005 році. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сумісне життя не склалося по причині відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що потягло за собою втрату почуття любові та поваги один до одного. Збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним, оскільки шлюб має формальний характер. Позивач про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що у судове засідання з'явитися не може, просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи суду не надав. На підставі положень частини 2 статті 197 та статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки всі особи, які беруть участь у справ, у судове засіданні не з'явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються та рішення суду ухвалюється при заочному розгляді справи зі згоди позивача. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 серпня 2005 року, який був зареєстрований Суворовською сільською радою Сакського району, Автономної Республіки Крим, Україна про що у той же день зроблено актовий запис за № 9. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи зберегти шлюбні відносини. Враховуючи фактичні взаємини подружжя та інші обставини суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі викладеного, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 160-161 Сімейного кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Вона є спадкоємицею за законом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні первинна реєстрація та правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування право власності за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача голова Марківської сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України »право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України» право власності припиняється у разі смерті власника» Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України «у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с. 4). Позивачка є спадкоємицею за законом, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7). Вона прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріуса ( а.с. 5). Згідно довідки Марківської сільської ради [PERSON] належить житловий будинок , що розташований в [ADDRESS], 1986 року забудови ( а.с.13, 22). Державна реєстрація права власності на житловий будинок не здійснена в зв»язку з тим, що майно створене до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки позивачка є спадкоємицею за законом, то за нею необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], мотивуючи позов тим, що з відповідачем 09 листопада 1979 року зареєструвала шлюб. Проте зазначає, що декілька років спільного господарства сторони не ведуть, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ньому та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання, призначене на 20 січня 2014 року не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із адреси його реєстрації повернувся конверт з відміткою поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», у зв'язку із чим в судовому засіданні було оголошено перерву. Відповідач у судове засідання, призначене на 30 січня 2014 року не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 27). За таких обставин, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розгляд справи провести за відсутністю відповідача на підставі доказів, наявних у матеріалах справи у заочному порядку, оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 09 листопада 1979 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м.Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 2270 (а.с. 4). Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом з'ясовано, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 вересня 2007 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON]. Вiд шлюбу мають двоє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За час перебування в шлюбі між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Чоловік не проявляв належної уваги до їхніх дітей, не цікавиться інтересами сім'ї. Їхні сімейні відносини не склалися і це призвело до того, що їхня сім'я фактично розпалася. Кожен з них веде самостійний спосіб життя, незалежно один від одного. При таких обставинах їхня сім'я існувати не може, вона розпалася і відновленню не підлягає. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 16 вересня 2007 року Вишневою міською радою Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 386, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 1983 від 06 листопада 2013 року з [PERSON] проживають і знаходяться на її утриманні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося, протягом двох років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя та сімейні відносини. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй дівоче прізвище [PERSON], а тому після розірвання шлюбу суд залишає прізвище позивачу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 22 червня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянської районної державної адміністрації міста Києва між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрацій актів про укладення шлюбу було внесено актовий запис за № 256. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу вони з чоловіком шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Їхня сім'я розпалася, оскільки останнім часом між ними виникають непорозуміння, створюються конфліктні ситуації, які негативно впливають на атмосферу подружнього життя. [PERSON] протягом тривалого часу проживає окремо, участі у веденні спільного господарства не бере. Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше його збереження є неможливим. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], в разі розірвання шлюбу залити прізвище «Гончарова». Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 22 червня 1994 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї виникали непорозуміння. Їхня сімя розпалася, близько двох місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Сімю зберегти не бажають. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище [PERSON], а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з»явилася, разом з тим подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, разом з тим подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне задовольнити позов за наступних підстав. Судом встановлено, що 25.10.2008 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1506, свідоцтво [NUMBER]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з матір»ю. Шлюб укладений між сторонами вперше. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними неможливе, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved