Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття на її користь, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалась на те, що з 28 березня 1992 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Троїцьким відділом запису актів громадянського стану П'ятихатського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], 1993 року народження та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Батьком дітей є відповідач. Шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. На неодноразові прохання про надання матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач ніяк не реагує. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. При таких обставинах відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає можливим слухати спаву у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками дітей: повнолітнього сина [PERSON], 1993 року народження та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Батьком дітей є відповідач. Матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини відповідач в добровільному порядку не здійснює. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в ході судового розгляду від сторін не надходили. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є фізично здорова та працездатна людина, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів - у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 17 грудня 2013 року.

Outcome: approved