Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

У грудні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що наприкінці серпня 2014 року в мережі «Інтернет» позивачкою було прочитано інформацію про організацію [PERSON] туру з 13.11.2014 року до 18.11.2014 р. на відбірковий матч національних збірних з футболу. Ціна туру відповідно до програми складає 350 євро на одну людину без врахування ціни на футбольний матч. Організатор повідомив, що здійснює візову підтримку, що узгоджувалось з рекламним повідомленням на відповідному сайті. 09.09.2014 року позивачкою через банківське відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» було перераховано кошти в розмірі 5200,00 грн., що еквівалентно 300 євро, на банківську карту № [NUMBER], яка була зазначена [PERSON] під час електронної переписки. Наступний платіж в розмірі 6830,00 грн., що еквівалентно 350 євро було здійснено 26.09.2014 року. Відповідач № 1 отримав вказані кошти. Як вбачається із повідомлення відповідача, інформації із сайту візового центру Бельгії документи для отримання візи [PERSON] подав 16.10.2014 р. Проте позивач вчасно візу не отримав, у зв'язку з чим не здійснив поїздку в тур. Між сторонами, як стверджує позивач, фактично склались правовідносини, що притаманні договору про туристичне обслуговування, але відповідачі не надали обіцяних послуг щодо туру, не повернули сплачені кошти, чим порушили права позивача. Заявою від 22.03.2017 року позивач збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON], [PERSON] грошові кошти у розмірі 21339 грн. 24 коп., судовий збір у розмірі 243, 60 грн., судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 121, 80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1948, 80 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала свою заяву щодо підтримки позову. Відповідач [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з'явились, належним чином були повідомлені. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Як з'ясовано судом, наприкінці серпня 2014 року в мережі «Інтернет» позивачем було знайдено інформацію про організацію відповідачем № 1 [PERSON] туру з 13.11.2014 р. до 18.11.2014 р. на відбірковий матч національних збірних з футболу. Ціна туру відповідно до програми складає 350 євро на одну людину без врахування ціни на футбольний матч. Організатор повідомив, що здійснює візову підтримку, що узгоджувалось з рекламним повідомленням на відповідному сайті. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк. При цьому до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору: строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; види і способи забезпечення харчування; мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв'язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; програма туристичного обслуговування; види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; інші суб'єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; страховик, що здійснює обов'язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов'язаних з наданням туристичних послуг; правила в'їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; форма розрахунку. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, 09.09.2014 р. позивачем через ПАТ КБ «ПриватБанк» було перераховано кошти в розмірі 5200 грн., що еквівалентно 300 євро, на банківську карту № [NUMBER], яка була зазначена відповідачем № 1 [PERSON] під час електронної переписки. Наступний платіж в розмірі 6830 грн., що еквівалентно 350 євро було здійснено позивачем 26.09.2014 р. Відповідач [PERSON] отримав вказані кошти та витратив їх на придбання квитків для позивача та її чоловіка на авіапереліт на відбірковий матч національних збірних з футболу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається із матеріалів справи, а саме повідомлення відповідача та інформації із сайту візового центру Бельгії, документи для отримання візи відповідач № 1 [PERSON] подав 16.10.2014 р. Проте позивач [PERSON] вчасно візу не отримала, у зв'язку з чим не здійснила поїздку на футбольний матч. З матеріалів справи також вбачається, що письмовий договір про надання туристичних послуг між сторонами по справі не укладався, відсутні докази щодо досягнення згоди про всі істотні умови договору. Інтернет переписка, розцінюється судом, не як письмовий договір по наданню туристичних послуг, а як перемовини, щодо організації спільної поїздки. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, в силу вимог ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем [PERSON] не доведено, що між сторонами укладався договір про туристичне обслуговування в усній формі, що між ними взагалі наявні договірні правовідносини, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed