overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 01.07.2017 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу дітей не мають. На теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин відсутності взаєморозуміння, проживають окремо. Спору про поділ майна не має. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва серії І-НО № 470188 від 01.07.2017 року, сторони 01.07.2017 року зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 416 та видано свідоцтво про шлюб. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, сторони наполягають на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 03 листопада 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] На теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин відсутності взаєморозуміння, проживають окремо, спору про місце проживання дітей не має. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 03.11.2007 року, сторони 03 листопада 2007 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що складено відповідний актовий запис за № 1277 та видано свідоцтво про шлюб. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER], виданого 11.03.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [INFO] народилася [PERSON]. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER], виданого 10.12.2016 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [INFO] народився [PERSON]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05 червня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] На теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин відсутності взаєморозуміння. Позивач проживає з іншим чоловіком, від якого має дітей, що зареєстровані на прізвище відповідача, так як вони не розлучені. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати, прізвище після розірвання шлюбу змінити на «Фоміна». Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, оскільки утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». Відповідно до листа, надісланого на адресу суду з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» від 30.03.2018 року, вих.№ 2/10-2420, копію позовної заяви вручено [PERSON] 07.02.2018 року під розписку. Відзиву на позовну заяву [PERSON] не подав. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва серії І-НО № 277271 від 05.06.2012 року, сторони 05 червня 2012 року зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 120 та видано свідоцтво про шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО № 565092 від 14.01.2014 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 14.01.2014 року народився [PERSON]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 21.11.1996 року (свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 130990, видане Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 09.11.2016 р.) Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно зі\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування жилою площею квартири [ADDRESS]. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач вказала, що їй на праві власності належить вищевказана трикімнатна квартира [ADDRESS]. У вищевказану квартиру була прописана дочка позивачки - відповідач по справі [PERSON], однак, вже тривалий час вона у квартирі не проживає, комунальні та інші платежі не сплачує, а тому позич просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, зняти її з реєстраційного обліку, тим самим усунувши перешкоди у користуванні її власністю. Позивачка направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач до суду повторно не з»явилася. Причина її неявки суду невідома. На підставі наявних в справі доказах суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Позивачка по справі є власником квартири [ADDRESS]. Даний факт стверджується копією Договору купівлі-продажу квартири від 17 липня 1996 року (а.с.5) У вказаній квартирі була зареєстрована відповідач по справі [PERSON], як донька позивачки. дана оставана доведена Витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва (а.с.9) Із системного аналізу ст.ст. 71, 72 ЖК України, вбачається, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а зняття з місця реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На момент розгляду справи відповідач по справі у вказаній квартирі не проживає. Та згідно заяви її представника визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами у справі, у відповідності до вимог ст.82 ЦПК України. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні не заперечували проти розірвання шлюбу. Разом з тим, відповідач зазначила, що не погоджується з викладеними у позовній заяві датами припинення сімейно-шлюбних відносин та початку окремого проживання. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 серпня 1986 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 24). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З позовної заяви вбачається та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає, просить розглядати справу у її відсутність (а.с. 20). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 жовтня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5) та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької обрості з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору від 10\~червня 2010\~року № б/н із [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 2000\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши заяву, позичальник висловила свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Банк взяті на себе зобовязання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконала, у звязку із чим у неї утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 30 листопада 2017\~року становить 75279,67 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1817,33 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 65082,34 грн., заборгованості за пенею та комісією 4319,06\~грн., штрафу (фіксована частина) 500\~грн., штраф (процентна складова) 3560,94 грн., у звязку із чим,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької обрості з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору від 15\~серпня 2006\~року № б/н із [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 3000\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши заяву, позичальник висловила свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Банк взяті на себе зобовязання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконала, у звязку із чим у неї утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 31 жовтня 2017\~року становить 89117,14\~грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 5699,17 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 74900,11 грн., заборгованості за пенею та комісією 3798\~грн., штрафу (фіксована частина) 500\~грн., штраф (процентна складова) 4219,86 грн., у звязку із чим,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької обрості з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного 15\~серпня 2013 року договору № б/н із [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 62,28\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши заяву, позичальник висловила свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Банк взяті на себе зобовязання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконала, у звязку із чим у неї утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 31\~жовтня 2017\~року становить 36278,98\~грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 157,29 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 29068,36 грн., заборгованості за пенею та комісією 4849,57 грн., штрафу (фіксована частина) 500\~грн., штраф (процентна складова) 1703,76 грн., у звязку із чим,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької обрості з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного 26\~березня 2012 року договору № б/н із [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 4000\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши заяву, позичальник висловила свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Банк взяті на себе зобовязання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконала, у звязку із чим у неї утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 30 вересня 2017\~року становить 57506,33\~грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 3884,84 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 46806,90 грн., заборгованості за пенею та комісією 3600 грн., штрафу (фіксована частина) 500\~грн., штраф (процентна складова) 2714,59 грн., у звязку із чим,

Outcome: partial