Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в якому вказував, що 18 серпня 2019 року між ним та відповідачкою був укладений договір позики, що підтверджується письмовою розпискою. За умовами договору [PERSON] отримала від позивача в борг грошові кошти в розмірі 3\~300 грн. та зобов`язалася повернути їх в повному обсязі до 21 вересня 2019 року. Посилаючись на те, що відповідачка ухилилася від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення коштів, а тому позивач просив стягнути з неї борг у розмірі 3\~300 грн., а також понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 18 серпня 2019 року [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої уклали між собою договір позики, що підтверджується письмовою розпискою. За умовами договору [PERSON] отримала від позивача в борг грошові кошти в розмірі 3\~300 грн. та зобов`язалася повернути їх в повному обсязі до 21 вересня 2019 року (а.с. 3). Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з підстав, передбачених законом, зокрема з договорів та інших правочинів. З положень ст.ст. 1046, 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зі змісту розписки від 18 серпня 2019 року вбачається, що кошти дійсно були передані позивачем відповідачці на умовах позики та остання зобов`язалася повернути їх позикодавцеві в узгоджений сторонами строк. Таким чином, між сторонами дійсно виникли відносини позики на суму 3\~300 грн. Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Крім цього, згідно ч.ч. 1-3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що борговий документ у вигляді розписки знаходиться у кредитора, що вказує на невиконання боржником зобов`язань за договором позики. Таким чином, [PERSON] зобов`язана повернути [PERSON] борг за договором позики у розмірі 3\~300 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України зі [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню підтверджені матеріалами справи (а.с. 6) судові витрати, а саме 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved