Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

У грудні 2016\~р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Чехова, 59. [PERSON] Віталіївни заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Чехова, 59, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.09.2001\~р. (а.\~с.\~14). Адреса зазначеного житла з 24.05.2006\~р. є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], що підтверджується довідкою від 09.12.2016\~р. №\~1120 Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №\~7, будинковою книгою для прописки громадян, що проживають [INFO] на вул.\~Чехова у м.\~Бердичеві, а також відомостями від 04.01.2017\~р. адресно-довідкового підрозділу територіального органу Державної міграційної служби України (а.\~с.\~15, 19, 24). З 25.02.2006\~р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що встановлено рішенням від 21.07.2016\~р. Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі №\~274/3065/16-ц, яке 01.08.2016\~р. набрало законної сили (а.\~с.\~21), тобто на момент реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Чехова, 59, вона та [PERSON] були сім'єю. Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України та встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Чехова, 59 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї співвласника цього житла [PERSON]. Рішенням від 21.07.2016\~р. Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі №\~274/3065/16-ц, яке 01.08.2016\~р. набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.\~с.\~21). Таким чином [PERSON] з 01.08.2016\~р. перестала бути членом сім'ї власника житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Чехова, 59, [PERSON]. Пунктом 4 частини першої статті 406 Цивільного кодексу України визначено, що сервітут припиняється у разі: припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Оскільки [PERSON] перестала бути членом сім'ї власника житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Чехова, 59, [PERSON], то припинилась обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту (права користуванням житлом), а відтак цей сервітут припинився, тобто [PERSON] втратила право користування цим житлом. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З наведених раніше положень статей 401 і 405 Цивільного кодексу України та положення статті 150 Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи, які не є членами сім'ї власника житла (будинку, квартири), мають право на користування цим житлом лише за умови наявності відповідного договору з власником цього житла (будинку, квартири). Доказів наявності такого договору [PERSON] не подала, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved