Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, в якому просила визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка залишила спадщину у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначене майно, згідно заповіту, прийняв її син, який є позивачем у даній справі. У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме, на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак йому було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивач зазначає, що за життя право власності померлої на вищезазначений житловий будинок ніким не оспорювалось, оскільки вона його побудувала за власні кошти та була зареєстрована у вказаному житловому будинку. Посилаючись на вищезазначені обставини позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами після померлої [PERSON] . Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 21.09.2020 року та призначене підготовче засідання на 12.11.2020 року. Ухвалою суду від 12.11.2020 року справу призначено до судового розгляду по суті на 14.12.2020 року. У судове засідання позивач не з`явився, до позову додав заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує та просить задовольнити (а.с. 36). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду (а.с. 46). У судове засідання не з`явилася третя особа, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с. 53). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до Решетилівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкуванняпідлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що, згідно погосподарських книг № 5 за 1996-2000 роки та № 7 на 2016-2023 роки, [PERSON] до моменту смерті, [INFO] , проживала одна в будинку [ADDRESS] та записана головою вказаного домогосподарства. Зокрема, згідно даних погосподарської книги № 5 за 1996-2000 роки, домоволодіння за вищезазначеною адресою побудоване у 1949 році (а.с. 10-12, 13-15). Як зазначено в довідці № 850 від 04.12.2019 року житловий будинок та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , належали [PERSON] (а.с. 17). Згідно довідки № 50.2-254 від 05.12.2019 року в АТ «Полтавагаз» відкрито особовий рахунок на ім`я [PERSON] , в якій, зокрема, зазначено, що вона фактично користувалася послугами з розподілу природного газу (а.с. 19). З 08.09.2004 року у ТОВ «Полтаваенергозбут» за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується довідкою № 37-21/1440 від 03.12.2019 року (а.с. 20). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Разом з цим, аналіз положень Інструкції свідчить про те, що виникнення права власності на будинки, споруди від державної реєстрації не залежало. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції, не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Отже, з огляду не вищезазначене, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , за життя належав [PERSON] . Також судом встановлено, що, згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). 10 вересня 2012 року було складено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 39 та посвідчений секретарем Шевченківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, відповідно до якого [PERSON] заповіла позивачу на випадок її смерті будинок з надвірними будівлями в с. Фрунзівка Решетилівського району Полтавської області (а.с. 32). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 9). Спадщину після померлої [INFO] [PERSON] прийняли її сини: позивач [PERSON] та [PERSON] , однак позивачу постановою державного нотаріуса Решетилівської держнотконтори № 1783/02-31 від 27.11.2019 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та (або) реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Заяв від інших осіб та претензій від кредиторів не надходило. (а.с. 16) Відповідно до довідки № 327, виданої 23.04.2019 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, [PERSON] до дня смерті проживала разом з позивачем в будинку [ADDRESS] (а.с. 18). З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який виготовлений станом на 09.12.2019 року на замовлення позивача [PERSON] , встановлено, що домогосподарство складається з будівель та споруд: «А-1»- житловий будинок, «а» «А1-1» - прибудова, «а1» - ганок, «Б» - сарай, «б» - погріб, «б1» - гараж, «б2» - баня, «б3» - навіс, «В», «Г», «г» - сарай, «Д» - гараж, «Е» - сарай, «№ 1», «№ 3» - ворота, «№ 2», «№ 4» - огорожа, «№ 5» - колодязь, «№ 6» - свердловина (а.с. 22-28). Згідно Постанови Верховної Ради України від 19.05.2016 року село Фрунзівка Решетилівського району Полтавської області перейменовано на село Капустяни (а.с. 30). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами загального провадження. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК). Зі змісту п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі № 6-2124цс15, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Оскільки судом встановлено, що позивач має право на спадщину після своєї померлої матері [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, суд вважає можливим визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене та,

Outcome: approved