Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки житлового будинку, загальною площею 51.9 кв.м., житловою - 27.0 кв.м., з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області, та на 2/3 частки земельної ділянки [NUMBER], загальною площею 5.76 га, за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області, що залишилися після смерті її бабусі - [PERSON], померлої [INFO] Ухвалою суду від 29.03.2017 року проведена заміна первісного відповідача на належного відповідача - спадкоємицю за законом першої черги [PERSON] Відповідач [PERSON] звернулася до [PERSON] із зустрічним позовом, який об'єднано в одне провадження із первісним позовом, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області, та на 1/3 частку земельної ділянки [NUMBER], загальною площею 5.76 га, за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області, що залишилися після смерті її матері - [PERSON], померлої [INFO] В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, зазначивши, що [PERSON] є спадкоємицею померлої за правом представлення, оскільки її батько, син спадкодавця, [PERSON], помер [INFO] року. До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] - дочка померлої, і [PERSON] - внучка померлої. Третя спадкоємиця за законом [PERSON] - дочка померлої, подала нотаріусу заяву про відмову від своєї частки у спадщині на користь внучки спадкодавця - [PERSON], у зв'язку з чим частка спадкоємиці [PERSON] становить 2/3, а спадкоємиці [PERSON] 1/3 частку у спадщині. Оформити в нотаріальному порядку свої права на належну їй частку у спадковому майні [PERSON] не має можливості, оскільки на ім'я спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, а на земельну ділянку втрачено оригінал державного акту, що стало підставою її звернення до суду з даним позовом. Проти задоволення зустрічного позову не заперечує, оскільки [PERSON] також позбавлена можливості в оформленні своєї частки у спадщині в нотаріальному порядку за аналогічною проблемою. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити по підставам, викладеним представником [PERSON] Проти задоволення первісного позову не заперечувала. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Судом установлено, що згідно запису у погосподарській книзі Новомиколаївської сільської ради Комінтер-нівського району Одеської області №4, особовий рахунок [NUMBER], сторінка №34, за [PERSON] значиться житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS], Комінтер-нівського району Одеської області, 1925 року забудови, розташований на земельній ділянці розміром 0.48 га. Відповідно до листа Комінтернівського РБТІ від 30.11.2016 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] Лиманського (колишнього Комінтернівського) району Одеської області не зареєстровано. Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010652400072 від 10.01.2006 року, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 5.76 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новомиколаївської сільської ради масив [NUMBER], кадастровий номер: [NUMBER] /а.с.15,19,20,21/. З технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] Лиманського району Одеської області, виготовленого Лиманським РБТІ станом на 29.11.2016 року, власником якого значиться [PERSON], убачається, що об'єкт спадкового нерухомого майна складається з: житлового будинку літ. «А», ве- - 2 - ранди літ. «а» загальною площею 51.9 кв.м., житловою - 27.0 кв.м., допоміжною 24.9 кв.м., та господарських будівель і споруд: літ. «Б»-погріб, літ. «В»-літня кухня, літ. «Г,Е,К»-сараї, літ. «Д»-вбиральня, літ. «Ж»-гараж, літ. «З,И»-навіси, І-цистерна, №1-2 огорожа /а.с.16-18/. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на тої час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Статтею 3 Закону №195-ІУ визначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване нерухоме майно до набрання чинності Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Таким чином, спадкодавець набув право власності в встановленому законом порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями і спорудами. Згідно ст.ст.125,126 ЗК України, в редакції що діяла на час виниклих правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникало після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчувалося державними актами. Отримання спадкодавцем [PERSON] правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що є об'єктом спадщини, підтверджується завіреною управлінням Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010652400072 від 10.01.2006 року. 03.02.2014 року [PERSON] померла у віці 78 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис за №115 /а.с.30/. У чинність ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Батько позивача [PERSON] - [PERSON], помер [INFO] року у віці 41 років, актовий запис за №37 /а.с.12/. Частиною 1 ст.1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як убачається з копії спадкової справи №257/2014 до майна померлої 03.02.2014 року [PERSON], заведеної Комінтернівською державною нотаріальною конторою 24.07.2014 року, спадкоємцями померлої за законом першої черги є її дочки: [PERSON] і [PERSON], яка відмовилася від своєї частки у спадщині на користь внучки померлої - [PERSON], та спадкоємиця за законом за правом представлення - [PERSON] Державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори спадкоємицям за законом [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/3 частки та 1/3 частку, відповідно, спадкового нерухомого майна, у зв'язку з неподанням відомостей та правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно /а.с.28-48/. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно роз'ясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За викладених обставин позивачі обґрунтовано звернулися до суду з даним позовом, який підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.321,1216,1217,1218,1268,1269,1270 ЦК України, ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і

Outcome: approved