Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

У вересні 2020 року представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Обґрунтовуючи позов, зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.11.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9519 грн. 78 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ними кредитний договір. У зв`язку тим, що [PERSON] не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у неї виникла заборгованість по кредиту, яка станом на 03.08.2020 року становить 37361 грн. 29 коп. У зв`язку із зазначеними порушеннями позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту та судові витрати на його користь. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. (а.с.64-65). Представник позивача\~до суду\~не з`явився.\~Подав клопотання\~про розгляд\~справи без\~його участі,\~позовні вимоги\~підтримав в\~повному обсязі\~та просить\~їх задовольнити. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с.75). Відзив на позовну заяву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, доводи сторін, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.11.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт по кредитному договору №KGXRRX10310255 від 04.03.2008 року та кредитному договору №SAMDN50000019203457 від 14.01.2008 року. Як вбачається з п. 2.1 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 9519 грн. 78 коп. строком на 36 місяців, з 03.11.2014 року по 30.11.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку для споживчих цілей в сумі 9519 грн. 78 коп. в обмін на зобов`язання позичальника на повернення кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 345 грн. 38 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути проведена не пізніше 30.11.2017 року. (а.с.9). Позивач свої зобов`язання, передбачені кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідач передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Розрахунок заборгованості, проведений АТ КБ «ПриватБанк» станом на 03.08.2020 року визначає заборгованість відповідача, яка склала 37361 грн. 29 коп., де 8401 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом; 7465 грн. 02 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; заборгованість за комісією відсутня; 15443 грн. 25 коп. - заборгованість за пенею; 6051 грн. 86 коп. штрафи відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. (а.с.4-5). На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 03.11.2014 року, Витяг із Умов і правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України, згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 03.11.2014 року у [PERSON] у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань наявна заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8401 грн. 16 коп. Враховуючи, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за договором кредиту щодо погашення заборгованості за тілом кредиту в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8401 грн. 16 коп., яка виникла у [PERSON] . Щодо вимог\~позивача про\~стягнення з\~ [PERSON] \~заборгованості за\~відсотками за\~користування кредитом\~в розмірі\~7465\~грн.\~02\~коп.,\~суд зазначає\~наступне.\~ \~ Згідно п.2.5 укладеної угоди позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди відповідно до Генеральної угоди та Умов і правил. АТ «Приват Банк» відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 30.11.2017 року (строк дії Генеральної угоди). Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 03.11.2014 року, встановлено, що нарахування позивачем відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії Генеральної угоди, а саме після 30.11.2017 року було здійснено безпідставно. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивач під час розгляду справи належними доказами не довів підстави для нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії Генеральної угоди, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 3978 грн. 54 коп., а саме в межах строку дії договору тобто до 30.11.2017 року. Щодо вимог\~позивача про\~стягнення з\~ [PERSON] \~заборгованості за\~пенею в\~розмірі 15443\~грн.\~25\~коп.\~та штрафам\~в розмірі\~6051\~грн.\~86\~коп.,\~суд зазначає\~наступне.\~ \~ В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що відповідно до ст.212, 611, 651 Цивільного кодексу України, при порушенні Позичальником термінів погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах більше ніж на 31 день по зобов`язанням, термін яких не настав, Сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення заборгованості за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою, позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 6905 грн. 61 коп. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов`язання по кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди, при порушенні позичальником обов`язку щодо погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.11.2014 року, посилався на Умови та правила надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/rules/ як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку, наданий до суду позивачем, на підтвердження позовних вимог, не засвідченний належним чином та не містять підпису боржника, що не може вважатися належним та допустимим доказом. Додана до позову роздруківка витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку. Крім того, у анкеті-заяві та Генеральній угоді від 03.11.2014 року не ідентифіковано, що Умови та Правила надання банківських послуг, додані до позову, є чинними на момент підписання відповідачем анкети-заяви та Генеральної угоди від 03.11.2014 року і що саме з ними вона була ознайомлена. Таким чином, вказаний Витяг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві та Генеральній угоді від 03.11.2014 року домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні Генеральної угоди від 03.11.2014 року АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність сплати відповідачем пені в розмірі 15443 грн. 25 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 03.11.2014 року в сумі 18431 грн. 56 коп., яка складається з наступного: 8401 грн. 16 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3978 грн. 54 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 03.11.2014 року по 30.11.2017 року; 6051 грн. 86 коп. - штрафи відповідно до п.2.2 Генеральної Угоди, водночас у задоволенні інших позовних вимог необхідного відмовити. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1036 грн. 29 коп.

Outcome: partial