Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся у суд з позовом в порядку цивільного судочинства до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. У листопаді 2009 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. За рахунок спільних коштів та під час шлюбу сторонами було набуте спільне майно, а саме: трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] та трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Угоди між сторонами про добровільний поділ майна не досягнуто. Посилаючись на те, неповнолітня донька проживає разом [PERSON], позивач просить здійснити поділ спільного майна подружжя з відступленням від засади рівності часток подружжя. За таких обставин, позивач просить здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом виділення та визнання за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] та визнати права особистої приватної власності за [PERSON] на квартиру[ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З жовтня 2001 року по грудень 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, про що свідчать свідоцтва про одруження від 20 жовтня 2001 року та про розірвання шлюбу від 04 грудня 2009 року. (а.с. 3-4) Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 28 березня 2003 року [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,60 кв.м., жилою площею 27,00 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 28.03.2003 р. та зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30 квітня 2003 року. За договором купівлі-продажу квартири від 06 жовтня 2004 року [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 69,90 кв.м., жилою площею 41,50 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 06.10.2004 р. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зазначене вище майно було придбано відповідачем під час перебування у шлюбі з позивачем, а відтак суд вважає вказані об'єкти нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідності до положення частини 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як убачається з матеріалів справи, позивач просить розподілити майно, що перебуває у спільній сумісній власності сторін, відступивши від засади рівності часток подружжя, а саме: виділити та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру, загальною площею 41,6 кв.м., [ADDRESS] та визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на квартиру, загальною площею 69,9 кв.м., [ADDRESS]. Відповідач з таким варіантом поділу спільного сумісного майна погодився. Судом в судовому засіданні були оглянуті оригінали правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна. Враховуючи те, що з відповідачем разом проживає неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], суд вважає за можливе відступити від засади рівності часток подружжя при поділі спільного сумісного майна та збільшити частку [PERSON], виділивши їй квартиру загальною площею 69,9 кв.м. [ADDRESS], а [PERSON] виділити квартиру загальною площею 41,6 кв.м. [ADDRESS]. За таких підстав, суд доходить висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати у справі у розмірі 3441 грн.

Outcome: approved