Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 05 лютого 2014 року між фізичною особою [PERSON] та фізичною особою [PERSON] (надалі Відповідач) від імені якого діяв фізична особа [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] на підставі довіреності посвідченої 16.01.2014 р. приватним нотаріусом Запорізької міського нотаріального округу Запорізької області Буцикіною Л.О. по реєстру за № 62) було укладено Договір позики, предметом якого [PERSON] (за договором позикодавець) передав, а Відповідач (за договором Позичальник) прийняв у власність кошти в сумі 15000,00 грн. У відповідності до даного договору зазначену вище суму, Відповідач зобов`язується повернути Позивачу у готівковій формі протягом семи робочих днів з моменту пред`явлення вимоги про повернення суми позики.Так, від імені [PERSON] на підставі довіреності від 09.06.2020 р., було направлено Відповідачу вимогу про повернення позики, з якою зверталась до останнього на умовах Договору протягом семи днів до 28.07.2020 повернути надані [PERSON] кошти в сумі 15000,00 грн. Станом на день подання позовної заяви, з боку Відповідача на направлену вимогу про повернення наданої позики не було жодної реакції, та позичені кошти в сумі 15 000,00 грн.) так і не було повернуто ані [PERSON] , ані довіреній особі, що стало підставою звернутись до суду та в примусовому порядку зобов`язати виконати Відповідача-покладені зобов`язання за Договором позики. Вважає своє право порушеним та таким, що підлягає захисту. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 15000,00 грн., судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за місцем зареєстрованого проживання. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що від позивача надійшла заява, в якій не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При розгляді справи судом встановлено, що 05 лютого 2014 року між фізичною особою [PERSON] та фізичною особою [PERSON] (надалі Відповідач) від імені якого діяв фізична особа [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] на підставі довіреності посвідченої 16.01.2014 р. приватним нотаріусом Запорізької міського нотаріального округу Запорізької області Буцикіною Л.О. по реєстру за № 62) було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю., зареєстровано в реєстрі № 298 . Згідно даного договору, предметом його таке: [PERSON] (за договором позикодавець) передав, а Відповідач (за договором Позичальник) прийняв у власність кошти в сумі 15000,00 грн. Передачу вказаних кошті було здійснено до підписання цього договору. У відповідності до п.2 даного договору зазначену вище суму, Відповідач зобов`язується повернути Позивачу у готівковій формі протягом семи робочих днів з моменту пред`явлення вимоги про повернення суми позики. 16.07.2020 [PERSON] на підставі довіреності від 09.06.2020 р. від імені [PERSON] направлено [PERSON] вимогу про повернення позики, з якою зверталась до останнього на умовах Договору протягом семи днів до 28.07.2020 повернути надані [PERSON] кошти в сумі 15000,00 грн. Станом на день подання позовної заяви, з боку Відповідача на направлену вимогу про повернення наданої позики не було жодної реакції, та позичені кошти в сумі 15 000,00 грн.) так і не було повернуто ані [PERSON] , ані довіреній особі, що не спростовано відповідачем. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За. ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що строк повернення коштів настав, однак у матеріалах справи відсутні докази того, що зобов`язання було виконано чи частково, чи у повному обсязі. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи умови договору, оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано докази, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов договору позики. Тому позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 15000,00 грн. підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат. При подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн., який в порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved