Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить звільнити його від сплати 104210,78грн. заборгованості по аліментах, що стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 15.10.2003року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] за виконавчим листом Ленінського районного суду м. Харкова від 15.10.2003року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15.10.2003року за позовом [PERSON] з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15.10.2003року, та до її повноліття. Про наявність зазначеного рішення суду він дізнався лише у 2013році. В цьому ж році він дізнався і про наявність виконавчого провадження №11776552, відкритого на підставі вищевказаного рішення. Маючи бажання виконувати належним чином покладені на нього обов`язки щодо сплати аліментів, та сплачувати наявну на той час заборгованість по сплаті аліментів, для з`ясування її розмірів 13.08.2013року він звернувся до Ленінського ВДВС ХМУЮ, в якій просив надати йому розрахунок заборгованості по аліментам, а також надати розрахунковий рахунок для сплати заборгованості. Однак, життєві обставини, стан його здоров`я виплинули на можливість працювати та сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а також сплатити наявну заборгованість. Раніше звернутися до суду із заявою щодо зменшення розміру стягнення аліментів чи звільнення від сплати заборгованості по аліментам він не міг, внаслідок стану здоров`я та життєвих обставин, а також у зв`язку з тим, що рішення суду по справі він не отримував, а цивільна справа про стягнення аліментів була втрачена. Лише у жовтні 2018року ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 24.10.2018року ухвалено відновити втрачене судове провадження по цивільній справі №2-7807/03, а саме відновити резолютивну частину рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 15.10.2003року. 19.07.2013року він отримав травму, у зв`язку з якою його було прооперовано та він перебував у тяжкому стані на лікуванні у Харківській міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф. А.І.Мещанінова у період з 19.07.2013року по 06.08.2013рік з діагнозами: закрита тяжка черепно-мозкова травма, забій головного мозку, субдуральна гематома зліва, вогнища контузії лівої скроневої частини, набряк головного мозку. Внаслідок зазначених травм він отримав 3 групу інвалідності починаючи з 30.12.2013року безстроково. Інвалідність йому була призначена у Республіці Білорусь у січні 2014року, де він на той час проживав. З моменту отримання травми та відповідної групи інвалідності, він періодично знаходився на лікуванні, був змушений купувати дорогі ліки, оскільки без ліків у нього траплялись епілептичні напади, йому необхідно було дотримуватись певного розпорядку життя. У зв`язку з таким станом здоров`я всі його намагання влаштуватися на роботу практично були марними. У період з 04.02.2014року по 05.10.2015року він працював експедитором, але отримував невелику заробітну плату, та отримував пенсію по інвалідності. Але цих коштів ледве вистачало на придбання ліків та продуктів харчування. Після переїзду до м.Харкова, через деякий час, 01.06.2017року він влаштувався двірником в КП «Харківблагоустрій», та у період з 01.06.2017року по 13.04.2018року, по день звільнення, аліменти на дитину [PERSON] стягувались з його доходу за місцем роботи у розмірі 50% заробітку. Стан його здоров`я не дозволив йому працювати, він почав відчувати себе гріше, та був змушений звільнитися. Так, він періодично перебував на стаціонарному лікуванні. Зокрема, у період з 01.03.2017року по 10.03.2017року він перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «ХМКЛШНД ім. проф. А.І.Мещанінова» з діагнозом: стійкі остаточні явища перенесеної важкої черепно-мозкової травми, лікворно-гіпертензійний синдром, астено-невротичний, вестибуло-атаксичний, епісиндроми, стан після серії епіприступів. У період з 08.06.2018року по 18.06.2018року він перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Харківська міська лікарня №3» з аналогічними діагнозами. 02.10.2018року він був госпіталізований до КЗОЗ «ХМКЛШНД ім. проф. А.І.Мещанінова» з діагнозом: ішемічний інсульт в лівій півкулі головного мозку з правостороннім геміпарезом, елементами моторної афазії. У серпні 2018року Харківською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією підтверджено йому інвалідність 3 групи, а 03.10.2018року додатково зазначено рекомендації по протипоказання важкої праці, а також праці біля рухомих механізмів. Єдиним джерелом його доходу є пенсія, яку він не змозі отримати, оскільки державним виконавцем 06.07.2018року було винесено постанову про арешт коштів боржника. Окрім цього, 01.10.2018року державним виконавцем було винесено постанову про накладенні штрафу на боржника у розмірі 51755,77грн. Такими діями, державний виконавець взагалі позбавив його будь-яких коштів на існування, він не має можливості купувати ліки, продукти харчування, предмети побуту, та проходити необхідні обстеження. Майна та інших доходів, які б надали сплатити заборгованість, у нього немає. Наразі заборгованість по сплаті аліментів складає 104210,78грн. За період з 19.07.2013року у розмірі 54626,81грн. виникла внаслідок тяжкої хвороби, яка позбавила його в подальшому можливості працювати та отримувати гідний дохід. Отже, з об`єктивних причин він не змозі сплатити повністю наявну у нього заборгованість по аліментам та змушений звернутися до суду. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було надано відзив на позов, в якому останній просить відмовити в позові в повному обсязі. Зазначає, що позивачу було відомо про стягнення з нього аліментів, шо підтверджується наданими позивачем розписками від 16.02.2004р., 30.10.2004р., 26.01.2005р., 16.03.2005р., в яких відповідач зазначила про отримання аліментів, а не матеріальної допомоги, як зазначає позивач. У Республіці Білорусь, позивач має дружину та власний будинок, а також працював там з 04.04.2013року по 04.07.2013року в «СУ-183 ОАО «Мазирьпромстрой» та з 04.02.2014року по 05.10.2015року у Відділі освіти та туризму Мазирського райвиконкому (Республіка Біларусь), але аліментів не сплачував, та приховав ці відомості від державного виконавця. Позивач зазначає, що він має інвалідність, яка стала завадою для виконання аліментних зобов`язань, однак з довідки до акту огляду МСЕК вказано, що [PERSON] - протипоказана важка фізична праця, біля вогню, рухомих механізмів, що свідчить про можливість позивача працювати. Крім того, такий стан здоров`я не заважає позивачу вести злочинну діяльність, про що свідчить наявність кримінального провадження, де [PERSON] обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 ККУ. Разом з тим, не сплачуючи аліменти [PERSON] має у власності транспортні засоби: Форд д.н. [NUMBER] , Хонда д.н. [NUMBER] , та Фольксваген д.н. [NUMBER] , про що свідчить постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.08.2013року. Не відповідають дійсності доводи позивача, що пенсія є його єдиним джерелом доходів, оскільки позивач здійснював перевезення пасажирів на власних транспортних засобах. Крім того, 24.04.2018року, Ленінським районним судом м.Харкова по справі №642/2472/17 за позовом [PERSON] до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення суми вкладу, який він отримав у спадщину, постановлено рішення про стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь позивача грошові кошти у розмірі 50 000 доларів США та суму відсотків 2172,25 доларів США, в еквіваленті за курсом НБУ на час виплати, та судові витрати у розмірі 8640грн. Однак, позивач не повідомив державного виконавця про отримання грошових коштів. На теперішній час Холодногріським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється кримінальне провадження №12018220510001475, внесено до ЄРДР 15.06.2018року за правовою кваліфікацією ч.1 ст.164 КК України. В провадженні Ленінського районного суду м.Харкова знаходиться справа за скаргою [PERSON] на рішення державного виконавця про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні, а в провадженні Московського районного суду м.Харкова справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження. Вказані обставини, свідчать про те, що заборгованість у позивача виникла не зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, так як останній, за наявності 3 групи інвалідності, здатен працювати, має у власності майно та кошти, але не виконує своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, намагаючись унеможливити виконання рішення суду про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] надав суду відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позов та зазначає, що твердження відповідача про те, що він був обізнаний про наявність рішення про стягнення аліментів є надуманим і доказів на протилежне не існує. Крім того, вказує, що дійсно в Республіці Білорусь він мав дружину, однак жодного нерухомого майна на території Республіки він не мав та не має. Доводи сторони відповідача про те, що він веде злочинну діяльність, не стосуються предмету спору і направлені створити у суду негативне враження про нього. Таке твердження є зловживанням стороною відповідача своїми правами та не підтверджується жодним судовим рішенням. Твердження відповідача, що він мав неофіційний дохід, здійснюючи перевезення є голослівним, не підтверджується жодними доказами. Так, дійсно він має зазначені у відзиву транспортні засоби, однак у період 2008-2010 р.р. вони вибули з його володіння та користування. Крім того зазначив, що він дійсно отримав у спадок грошові кошти у розмірі 50 0000 доларів США, які не є доходом з якого сплачуються аліменти, та які він витратив на повернення іншого боргу. Таким чином, заборгованість яка у нього виникла зі сплати аліментів, виникла не з його умислу або небажання сплачувати аліменти, а через тяжкі життєві обставини, які не залежали від нього. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 17.12.2018року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 05.03.2019року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач - [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача - [PERSON] . в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області надав клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності представника відділу. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України) Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15.10.2003року у справі №207808/03 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] уродженця Білорусії, Гомельської області, м.Мазир на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15.10.2003 року та до її повноліття /а.с.11-12/. На підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист /а.с.13/. Як вбачається з копій розписок, [PERSON] , 16.02.2004 р. , 30.10.2004р . , 26.01.20015р. 16.03.2005р., сплачував позивачу аліменти /а.с.14-15/. 13.08.2013року [PERSON] звернувся до Ленінського ВДВС ХМУЮ з заявою про надання йому розрахунку заборгованості по сплаті аліментів та розрахунковий рахунок для сплати заборгованості /а.с.9/. Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненого державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ Мостовою О.В. станом на 01.08.2013року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає - 50032,46грн. /а.с.10/. Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненого державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служб по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова ГТУЮ Носовою В.С. станом на 01.06.2017року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає - 97508,41грн. /а.с.48-51,52/. Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненого державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служб по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова ГТУЮ Носовою В. С. станом на 11.09.2018року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає - 104210,78грн. /а.с.47/. 19.07.2013року [PERSON] отримав травму, у зв`язку з якою він перебував на лікуванні у Харківській міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф. А.І.Мещанінова у період з 19.07.2013року по 06.08.2013рік з діагнозами: закрита тяжка черепно-мозкова травма, забій головного мозку, субдуральна гематома зліва, вогнища контузії лівої скроневої частини, набряк головного мозку /а.с.16,17/. Внаслідок зазначеної травми він отримав 3 групу інвалідності починаючи з 30.12.2013року безстроково. Інвалідність йому була призначена у Республіці Білорусь у січні 2014року, що підтверджується копіями акту огляду пацієнта МРЕК №32 від 08.01.2014року, направленням на медико-соціальну експертизу від 27.12.2013року, рецензією на амбулаторну карту первинного виходу на інвалідність, програмою реабілітації інваліда №27, висновком МРЕК №32 від 08.01.2014року та посвідченням інваліда /18-28/. Як вбачається з копії трудової книжки, позивач був працевлаштований з 04.04.2013року по 04.07.2013року в «СУ-183 ОАО «Мазирьпромстрой», з 04.02.2014року по 05.10.2015року у відділі освіти та туризму Мазирського райвиконкому, 01.06.2017року по 13.04.2018року у КП «Харківблагоустрій» /а.с.29-31/. З копії довідки Управління праці, зайнятості та соціального захисту, [PERSON] у період з 01.01.2016року по 31.07.2016року отримав пенсію у розмірі 8 351 839,94 рублів /а.с.32/. З копії довідки про доходи КП «Харківблагоустрій» вбачається, що [PERSON] отримав дохід за період з 01.06.2017року по 31.08.2017року у розмірі - 9 340,70грн. /а.с.34/. З 01.03.2017року по 10.03.2017року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «ХМКЛШНД ім. проф. А.І.Мещанінова» з діагнозом: стійкі остаточні явища перенесеної важкої черепно-мозкової травми, лікворно-гіпертензійний синдром, астено-невротичний, вестибуло-атаксичний, епісиндроми, стан після серії епіприступів /а.с.36/. У період з 08.06.2018року по 18.06.2018року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Харківська міська лікарня №3» з аналогічними діагнозами /а.с.37/. 02.10.2018року [PERSON] був госпіталізований до КЗОЗ «ХМКЛШНД ім. проф. А.І.Мещанінова» з діагнозом: ішемічний інсульт в лівій півкулі головного мозку з правостороннім геміпарезом, елементами моторної афазії. Виписаний 12.10.2018року /а.с.38/. У серпні 2018року Харківською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією підтверджено [PERSON] інвалідність 3 групи, та 03.10.2018року зазначено рекомендації по протипоказанню важкої праці, а також праці біля вогню та рухомих механізмів /а.с.40/. Відповідно до довідки Київського об`єднаного управління пенсійного фонду України м.Харкова, [PERSON] призначено пенсію по інвалідності 3 групи в розмірі 1452,00грн. /а.с.41/. У період з 26.02.2019року по 07.03.2019року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Харківська міська лікарня №3» з діагнозом: ішемічний інсульт в лівій півкулі головного мозку з правостороннім геміпарезом, елементами моторної афазії. З 20.05.2019року [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності строком до 01.06.2021року, протипоказано значні психо-емоц. навантаження. Як вбачається з копії постанови державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служб по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова ГТУЮ від 06.07.2018року, з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів, було накладено арешт на грошові кошти [PERSON] , що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» /а.с.42/. Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова ГТУЮ від 01.10.2018року було накладено на [PERSON] штраф на користь стягувача [PERSON] в розмірі 51755,77грн. /а.с.43/. Як на підтвердження своїх витрат на лікування [PERSON] було надано копії чеків щодо придбання ліків /а.с.45-46/. Крім того, представником відповідача на підтвердження своїх доводів було надано копію витягу з ЄРДР №12018220510001475 внесеного 15.06.2018року, відповідно до якого 14.06.2018року до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява [PERSON] про те, що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів /а.с.72/; копію ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 13.12.2018року про прийняття скарги [PERSON] на рішення державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служб по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова ГТУЮ про арешт коштів боржника /а.с.74/; копію постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 02.08.2013року про накладення арешту на транспортні засоби боржника [PERSON] . транспортні засоби: Форд д.н. [NUMBER] , Хонда д.н. [NUMBER] , та Фольксваген д.н. [NUMBER] /а.с.75/. Крім того, в судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердив, що отримав у спадок 51 000 доларів США, відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Харкова на його користь з ПАТ «Державний ощадний банк України» було стягнуто вказані грошові кошти. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини другої статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Так, доводи позивача про те, що йому стало відомо про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] лише у 2013році, суд не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з розписок [PERSON] , позивач частково сплачував аліменти у період з 2004-2005 р.р., та те, що вказані розписки не були враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості не підтверджують того, що [PERSON] не було відомо про стягнення з нього аліментів за рішенням суду. Крім того, судом встановлено, що заборгованість у позивача зі сплати аліментів виникла з 2003року, та позивачем навіть частково не погашена. Також, в судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] має транспортні засоби, на які державним виконавцем у 2013році було накладено арешт. У 2018році на його користь було стягнуто грошові кошти у розмірі 50 000 доларів США та відсотки у розмірі 2172,25 доларів США, які він отримав у спадщину, тому суд приходить до висновку, що позивач мав можливість сплатити заборгованість по аліментам. Позивач не надав суду доказів, що він визнаний непрацездатним, а навпаки, пред`явлені ним докази свідчать про працездатність з встановленими умовами та характером праці. Нарахована йому допомога та заробітна плата дозволяла щомісячно виконувати рішення суду з метою недопущення заборгованості по аліментам, а розмір витрат на власне лікування у зв`язку з його хворобою за період з 2013 по 2018 року не підтверджений належними та достатніми доказами. Таким чином, суд приходить до висновку, що положення частини другої статті 197 СК України у даній справі не є підставою звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, оскільки заборгованість, яка має місце, не виникла у зв`язку з тяжкою хворобою позивача або іншою обставиною, що має істотне значення. Установлено, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок безпідставного невиконання [PERSON] рішення про стягнення аліментів. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши указані вище обставини, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позову [PERSON] у даній справі та відмову у їх задоволенні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed