Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

У грудні 2019 року, [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою про видачу обмежувального припису у вигляді: заборони [PERSON] перебувати в місці її проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] ; заборони [PERSON] наближатися на 300 м до місця її проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] ; заборони [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони [PERSON] здійснювати листування, телефонні переговори, контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис просила видати строком на 6 місяців. Свої вимоги мотивувала тим, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належить її дочці [PERSON] , [INFO] , на підставі договору дарування житлового будинку від 16.08.2010 року. Також вказує, що за вказаною адресою зареєстрована одна вона. У 2015 році, вона потрапила у автомобільну аварію та зазнала закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани голови, закритого перелому правої донної кістки, крім того хворіє ішемічною хворобою серця та атеросклеротичним кардіосклерозом, тому потребує стороннього догляду. Тож, її донька, [PERSON] , яка являється власницею житлового будинку та онука, [PERSON] постійно знаходяться поруч та доглядають її. До квітня 2017 року, у будинку де вони проживають був зареєстрований іі син - [PERSON] , [INFO] , який рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28.04.2017 року, визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням та знятий з реєстрації місця проживання. Однак, не зважаючи на вищезазначене, [PERSON] періодично з`являється, самоправно займає житлове приміщення та на прохання власниці житлового будинку [PERSON] покинути його, проявляє агресію. Хоча [PERSON] немає ніякого відношення до вказаного житлового будинку, знаходячись у ньому, він постійно псує його та використовує не за призначенням. На зауваження не реагує, а знаходячись у стані алкогольного сп`яніння вчиняє бійки, сварки та погрожує фізичною розправою. У зв`язку з цим, її донька [PERSON] неодноразово телефонувала до органів національної поліції України, просила захисту та допомоги. 27.09.2017 року, Великомихайлівським районним судом Одеської області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] , за статтею 173-2 ч.1 КУпАП у вигляді 40 (сорок) годин громадських робіт. У зв`язку з тим, що [PERSON] , ухилявся від відбування громадських робіт, постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 15.11.2017 року, невідбутих 40 (сорок) годин громадських робіт замінили на адміністративний арешт 8 (вісім) діб. Не дивлячись на це, кривдник, [PERSON] , продовжує постійно вчиняти сварки, використовуючи будь-які незначні приводи, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у тому числі і в нічний час. Це все також супроводжується пошкодженням домашніх речей, меблів, іншого облаштування будинку. Вказує, що вона літня жінка, має статус ветерана праці, турбується за своє життя та за життя доньки та онуки, які її доглядають, оскільки вони неодноразово змушені були покидати будинок та переховуватися від кривдника у своїх родичів, всіляко уникати спілкування з ним. Зауважує, що дома, вони не можуть спокійно жити, оскільки є загроза їх життю, тоді як ій літній жінці, вісімдесяти років, і без того тяжко, адже вона без сторонньої допомоги навіть пересуватися не може, не те щоб протистояти кривднику. Тож боїться, що наступного разу, [PERSON] її просто вб`є, так як його агресія постійно зростає і вони навіть не знають, що від нього очікувати, адже кривдник періодично вчиняє насилля в сім`ї відносно неї, доньки та онуки. Крім того, на їх адресу надходять повідомлення про візит та конфіскацію майна, так як [PERSON] не повертає отримані ним кредити, копії постанов суду, виклики державних виконавців. Крім листів фінансового зобов`язання, що надходять на ім`я [PERSON] , їй почали телефонувати та погрожувати тим, що нас виселять з житлового будинку. Таким чином, вона зазнає душевних страждань, налякана та її психологічний стан дуже поганий, тому змушена звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Заявник в судове засідання не з`явилася, але надала через канцелярію суду клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності, оскільки має поганий стан здоров`я та вважає, що іі присутність становитиме загрозу подальшої дискримінації чи насильства. Зазначила, що підтримує викладені в заяві доводи, просить задовольнити вимоги в повному обсязі на підставах викладених в цій заяві. Не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки кривдника. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Враховуючи викладене, обмежені строки розгляду заяви, суд вважає можливим розглядати заяву за відсутності учасників справи, на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, і оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає в будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 3405/02-16 від 21.10.2019 року, виданою виконавчим комітетом Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області. Заявницею зазначено, що у вказаному вище будинку до серпня 2017 року був також зареєстрований її син, заінтересована особа - [PERSON] . Вказаний вище будинок належить доньці заявниці - [PERSON] , на підставі договору дарування від 16.08.2010 року (дарувальник - [PERSON] ; обдарований - [PERSON] ), зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №2-1640, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів №8889483 від 16.08.2010 року. Згідно рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2017 року (справа №498/215/17; провадження по справі №2/498/145/17), [PERSON] , [INFO] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . З копії розділу ІІІ «Прописка» домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , вбачається, що [INFO] , [PERSON] знято з реєстрації місце проживання. Згідно акту №622 від 19.08.2019 року, депутатом Великомихайлівської селищної ради проведено обстеження сім`ї гр. [PERSON] за адресою [ADDRESS] , під час якого виявлено, що за даною адресою проживають [PERSON] , [PERSON] , без реєстрації та доглядають 80-річну хвору мати, бабусю, відповідно - [PERSON] , яка проживає та зареєстрована за зазначеною вище адресою. В наданих заявником матеріалах справи містяться листи Великомихайлівського відділу поліції (49/1/1202 від 11.09.2017 року; №49.1.Ш.-65 від 23.05.2018; №49.1.Ш-78 кц від 27.06.2018 року), які вказують про неодноразове повідомлення дочкою заявниці [PERSON] про скоєння [PERSON] насильства в сім`ї. Так, постановою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27.09.2017 року, [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді 40 (сорока) годин громадських робіт, з якої вбачається, що гр. [PERSON] скоїв насильство в сім`ї відносно своєї матері [PERSON] . У зв`язку з ухиленням [PERSON] від відбування громадських робіт, постановою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 15.11.2017 року, невідбутий строк громадських робіт замінено на адміністративний арешт 8 (вісім) діб. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ч.1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктами 6, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до пунктів 3, 4, 14, 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. - економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; - психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. У пункті 9 частини першої статті 1 цього ж Закону, зазначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було, а відповідно існування інших обставин, а ні ж зазначені в заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено. Натомість, заявницею [PERSON] , [INFO] , до матеріалів справи додані посвідчення серії [NUMBER] , серії [NUMBER], які вказують на те, що вона являється пенсіонером, ветераном праці. Крім того, заявниця вказує, що у 2015 році потрапила у ДТП, після чого майже місяць знаходилася в лікарні на стаціонарному лікуванні з діагнозом закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, забита рана голови, закритий перелом правої донної кістки, ішемічна хвороба серця та атеросклеротичного кардіосклероз, що підтверджується копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого №3302, наданою КУ «Великомихайлівська ЦРЛ». У зв`язку з вказаним, враховуючи похилий вік, заявниця не може пересуватися без стороннього догляду. Зазначає, що останні роки їй все важче протистояти кривднику, так як його агресія постійно зростає, тож змушені покидати будинок і переховуватись у родичів. Боїться, що одного разу син [PERSON] просто вб`є її. З огляду на викладене, звертаючи увагу на триваючий та системний характер протиправних дій [PERSON] , суд вважає доведеним ризик продовження останнім таких дій по відношенню до заявниці, тому для запобіганню ризику продовження таких дій щодо [PERSON] та з метою захисту її прав і свобод вважає за необхідне видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців. В силу ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved