overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

У грудні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві особистої власності належить домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про спадщину [NUMBER] від 23 вересня 2011 року. У вказаному домоволодінні зареєстровані її син [PERSON], 1975 року народження та невістка [PERSON], 1982 року народження. Позивач зазначає, що відповідачі з 2014 року у домоволодінні не проживають, за комунальні послуги не сплачують, жилою площею будинку не користуються. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомили. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що на праві особистої власності позивачу належить домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про спадщину [NUMBER] від 23 вересня 2011 року. В домоволодінні зареєстровані син позивача [PERSON], 1975 року народження та невістка [PERSON], 1982 року народження, які з 2014 року в домоволодінні не проживають, жилою площею будинку не користуються, за комунальні послуги не сплачують. Вказана обставина підтверджується актом посвідчений головою квартального комітету [PERSON] від 21.12.2017 року, а також показами свідка [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, як відповідачі з 2014 року не проживають в домоволодінні [ADDRESS], суд вважає їх таким, що втратили право користування жилою площею цього будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

У грудні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обов'язки щодо утримання своєї дитини відповідач не виконує, дитина знаходиться на утримання матері. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також за минулі роки. В судове засідання позивач не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обов'язки щодо утримання дитини відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

У грудні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обовязки щодо утримання своєї дитини відповідач не виконує. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що від спільного проживання у сторін 13 лютого 2009 року народився син, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обовязки щодо виховання та утримання дитини, відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

У грудні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] на період навчання. Позивач зазначає, що від подружнього життя у них з відповідачем, народилася донька, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу не надає, про розвиток дитини не піклується, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Зважаючи на викладене вище, позивач просить на підставі ст.ст.199-200 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітньої дитини на період навчання аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до закінчення дитиною навчання. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що під час подружнього життя у позивача та відповідача народилася донька, [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки від 27.12.2017 виданої Дніпропетровським державним аграрно-економічним університетом, [PERSON] навчається на «бюджетному місці», період навчання у ДДАЕУ за ОКР «Бакалавр» з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. Відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на навчання не надає. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до закінчення дитиною навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

У грудні місяці 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 17 лютого 2001 року він та відповідач зареєстрували шлюб, проте спільне життя з відповідачем у нього не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, а тому вважає, що збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 лютого 2001 року. Від шлюбу у сторін народилася спільна дитина, [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

У грудні органу опіки та піклування Новоград-Волинської районної державної адміністрації (далі - орган опіки) звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у якому просить відібрати дітей від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову орган опіки зазначає, що відповідач [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач не виконує покладені на неї законом батьківські обов`язки відносно своїх дітей, ставить під загрозу їх життя та здоров`я, у будинку відповідача систематично брудно, антисанітарія, діти голодні і брудні, відповідач зловживає спиртними напоями. З 20 вересня 2019 року відповідач перебуває у розшуку. Рішенням виконавчого комітету Брониківської сільської ради від 10 грудня 2019 року дітей [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози було відібрано від матері [PERSON] та влаштовано до сім`ї родичів. Представник органу опіки Петько Т.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про причини неявки суду не повідомила, відзив проти позову та клопотань про розгляд справи за її відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавала. В судовому засіданні спеціаліст з питань захисту прав дитини Брониківської сільської ради Лосовська Т.В. підтримала позов, з підстав викладених у позовній заяві, та зазначила, що відповідач проживає з малолітніми дітьми одна, у червні місяці 2019 року [PERSON] відвезла дітей у санаторій, а сама зникла й до цього часу її місцезнаходження невідоме. У зв`язку із залишенням відповідачем малолітніх дітей, що є небезпечним для їх життя і здоров`я, наявні підстави для відібрання дітей у відповідача без позбавлення батьківських прав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У грудня 2013 року [PERSON] пред'явив в суді зазначений позов, мотивуючи свої вимоги тим, що з 26 вересня 1990 року він перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. З вересня 2013 року подружні відносини припинені через різні погляди на життя, відсутність взаємної поваги. У судове засідання сторони не з'явилися, направили до суду заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, позивач позов підтримав, відповідач позов визнала. Судом ухвалено, справу слухати у відсутність сторін, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 1, 27, 158, 169 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 вересня 1990 року Іллічівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 10). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( ч.2 ст. 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін не склалося, позивач не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У грудня 2013 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 25 лютого 1990 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Позивач з відповідачем поживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є постійні сімейні сварки та відсутність взаєморозуміння; різні погляди на життя. Вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам. На підставі викладеного просив суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, на адресу суду надіслала заву про розгляд справи без її участі, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала, вважала його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Сторони по справі одружилися 25 лютого 1990 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 3; місцем реєстрації шлюбу є Виконавчий комітет Виноградненської сільської ради Ленінського району Автономної Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2010 року. Причиною розпаду сім'ї є постійні сімейні сварки та відсутність взаєморозуміння; різні погляди на життя. Спільне господарство сторонами не ведеться, проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У грудня 2014 [PERSON] звернувся з позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] з наступних підстав. Так, відповідач з грудня 2001 року в спірній квартирі не проживає, спірну квартиру залишив добровільно, на користування спірною житловою площею не претендував, вселятися не намагався, перешкод в користуванні спірною житловою площею йому не лагодилося, оплату житла не проводить, його речей в квартирі немає, в добровільному порядку відповідач виписатись з квартири не бажає, а тому він згідно ст. 405 ЦК України втратив право користування спірною житловою площею. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом неодноразово повідомлявся, причини неявки до суду не повідомив. У зв'язку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивачки, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідвши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], однак не мешкає там з грудня 2001 року по теперішній час. У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять. Оскільки позивач відсутній в спірному житловому приміщення понад один рік без поважних причин, згідно ст. 405 ЦК України він втратив право користування спірною житловою площею. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У грудня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 15). Відповідач у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що позов визнає, просить розглядати справу у її відсутності (а.с. 16). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 червня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved