Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У вересні 2021 р. [PERSON] звернулась до суду з наведеним позовом, в якому просила визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Буждиганчук Є. Ю. від 02.04.2021 р., реєстровий номер 3854, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства (АТ) «БАНК ФОВАРД» заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 366,69 грн., таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватний нотаріус Буждиганчук Є.Ю. при вчиненні вказаного виконавчого напису встановила, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 111736047 від 15.01.2014 р., укладеним з ПАТ «Банк Руский стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОВАРД». Строк платежу за Кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягненню підлягає заборгованість у розмірі 17236, 69 грн. та плата за вчинення виконавчого напису становила 1100,00 грн. Про вчинення спірного виконавчого напису [PERSON] дізналась, коли ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження через Автоматизовану систему виконавчого провадження 21.06.2021 року. У позові зазначається, що приватним нотаріусом при вчинення оспорюваного виконавчого напису було порушено «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерстві юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Також, порушено норми ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або інша відповідальність боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вказує, що надані приватному нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність боргу; нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі договору, вчиненого у простій письмовій формі, а не на оригіналі нотаріально посвідченого договору; про вчинення виконавчого напису позивач не був повідомлений, що об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо заборгованості. Позивачка стверджує, що оспорюваний виконавчий напис є протиправним, таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Позивачка просить стягнути судові витрати, які полягають у сплаті судового збору за подачу: позову у розмірі 908,00 грн., заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. та оплату правничої допомоги у розмірі 7400,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.09.2021 р. позовну заяву забезпечено шляхом зупинення виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса (а.с.46-47). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.09.2021р. відкрито провадження, розгляд справи розглядається в порядку спрощеного провадження без виклику сторін (а.с. 44). Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження,не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішенні спору, судом встановлено наступне. 15.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством (ПАТ) «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] укладений договір про надання та використанні платіжної картки, договір оформлено заявою ) офертою № 162832699 (а.с. 21-22). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 02.04.2021 р. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 3854, відповідно до якого [PERSON] є боржником за кредитним договором № 111736047 від 15.01.2014 р., укладеним з ПАТ «Банк Руский стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОВАРД». Стягується сума повної заборгованості за період з 17.12.2020 р. по 16.01.2021 р., яка становить 17236, 69 грн. та складається з заборгованості за сумою кредиту - 13807,91 грн; заборгованість за процентами - 3428, 78 грн. Також, стягується плата за вчинення виконавчого напису - 1100,00 грн. (а.с. 12). 09.04.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. за виконавчим написом № 3854, вчиненим 02.04.2021 р., відкрито виконавче провадження № 65099226 (а.с. 15). Постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. від 17.05.2021 р. звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на кошти [PERSON] (а.с.16-17). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. За ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. У відповідності до ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень при вчиненні виконавчого напису від 02.04.2021 р. № 3854. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 02.04.2021 р. № 3854, таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в цій частині. Позивач просить стягнути на його користь понесені ним судові втрати. За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн (а.с. 9), за подання заяви про забезпечення позову сплачено 454,00 грн. (а.с. 19). Ухвалою суду за заявою позивача забезпечено позов. Відповідно до п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви про забезпечення позиву справляється у розмірі 0,2 відсотки розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2021р. згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» становить 2270,00 грн. Відтак, оплата за подання заяви про забезпечення позову становить 454,00 грн. На підставі положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне у зв`язку із задоволенням позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню, стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позову в сумі 908,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову 454,00 грн. Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За матеріалами справи, позивачем 06.09.2021р. укладено Договір №01-06/09/21 про надання правової допомоги з адвокатом (ордер, свідоцтво на зайняття адвокатської діяльності а.с.26-30). В цей же день, між сторонами укладено акт наданих послуг № 06/09/21, який містить розпис виду наданих послуг із визначенням їх вартості, загальна вартість яких становить 7400,00 грн. (а.с.31). Правова допомога вважається наданою після підписання акту прийому - передачі наданої правової допомоги. В акті наданих послуг зазначається, що послуги надано клієнту належної якості та у повному обсязі. Матеріали справи містять копію рахунку № 01-06/09/21 від 06.09.2021р. та копію довідки від 06.09.2021 року про отримання адвокатом оплати від [PERSON] за надані правові послуги згідно Договору №01-06/09/21 про надання правової допомоги від 06.09.2021 року (а.с.33) Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні надано документ, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмову у задоволенні вимог відшкодування таких витрат. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду України від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас/18). Довідка складена адвокатом Галюлько В.І. про повний розрахунок із клієнтом [PERSON] не є допустимими доказами понесених витрат на правничу допомогу в розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України, стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за подання позову в сумі 908,00 грн., а за подання заяви про забезпечення позову - стягнути 454,00 грн., що загалом становить 1362,00 грн.

Outcome: partial