Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

У вересні 2018 р. Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі по тексту - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач), про відшкодування шкоди в порядку регресу, в сумі 66321,19 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 30.09.2015 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «БМВ», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Зазначені обставини та факт вини [PERSON] підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва якою визнано останньої винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до відповідальності. Автомобіль «Ніссан», державний номер [NUMBER] , на момент ДТП, було застраховано в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відповідно до договору страхування. На підставі рахунку-фактури №СЧ-0013593 від 07.10.2015 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 65406,10 грн. Таким чином, сума регресної вимоги до відповідача становить 65406,10 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача нанесений збиток в сумі 65406,10 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 25.09.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідач у встановлений в ухвалі строк відзивів на позовну заяву не надали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. г), п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Як вбачається з матеріалів справи, та відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва, 16.11.2015 року з вини [PERSON] , яка керував автомобілем «БМВ», реєстраційний номер [NUMBER] , сталась ДТП в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Ніссан», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який застрахований у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». Зазначеною постановою [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Як вбачається з Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №3305166521.15 від 31.07.2015 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та [PERSON] був укладений договір страхування на автомобіль «Ніссан», державний номер [NUMBER] . Відповідно страхового актк №133910 від 21.10.2015 року та розрахунку страхового відшкодування до них загальний розмір страхового відшкодування становить 65406,10 грн. Позивач сплатив на користь ТОВ «Автомобільного центру Голосіївського», яке здійснювало ремонт належного [PERSON] автомобіля «Ніссан», державний номер [NUMBER] , 65406,10 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями №8622 від 23.10.2015 року. Таким чином, у звязку з виплатою страхового відшкодування позивач поніс витрати. Відповідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, суд вважає, що позивач отримав право регресної вимоги до відповідача в межах розміру сплаченого страхового відшкодування в сумі 65406,10 грн. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, та

Outcome: approved