Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 05 липня 2017 року останній звернувся до нього з проханням надати йому у борг грошові кошти в розмірі 22400,00 грн. для здійснення ремонту власної житлової площі. 05 липня 2017 року між ними був укладений договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу у борг 22400,00 грн. на термін 6 місяців з обов'язковою сумою щомісячної сплати у розмірі 3733,00 грн. у якості часткового погашення заборгованості п'ятого числа кожного наступного місяця з моменту отримання позики. На підтвердження договору позики, відповідач надав боргову розписку від 05 липня 2017 року. Проте через місяць з дня отримання позики, а саме 05 серпня 2017 року відповідач не зробив гарантований в розписці платіж у сумі 3733,00 грн., та ухиляється від будь яких контактів. Позивач зазначав, що 11 вересня 2017 року він направив до відповідача письмову вимогу про виплату боргу у розмірі 22400,00 грн. впродовж 30 діб з моменту її отримання, але відповідач в порушення умов договору позики, суму позики у розмірі 22400,00 грн. в момент пред'явлення письмової вимоги вчасно не повернув і почав ухилятися від виконання зобов'язань. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконав, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача суму боргу в розмірі 22400,00 грн. та судовий збір в сумі 640,00 грн. Представник позивача, діючий за довіреністю від 27 листопада 2017 року в судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримання позовних вимог, просив суд їх задовольнити та слухати справу за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного провадження у зв'язку з неявкою відповідача у судові засіданні (а.с.7). Відповідач в судове засіданні не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с. 25). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділами 1 та 3 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 05 липня 2017 року позивачуклав з відповідачем договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу у борг 22400,00 грн. на термін 6 місяців з обов'язковою сумою щомісячної сплати у розмірі 3733,00 грн. у якості часткового погашення заборгованості п'ятого числа кожного наступного місяця з моменту отримання позики, що підтверджується належним чином засвідченою копією розписки від 05 липня 2017 року (а.с.8, 9). Отже, позивач свої зобов'язання за договором позики виконав та передав відповідачу у борг кошти в сумі 22400,00 грн. Судом встановлено, що сума боргу становить 22400,00 грн., які на даний час відповідачем не повернуті та від виконання зобов'язань за договором позики він ухиляється. З матеріалів справи вбачається, що через місяць з дня отримання позики, а саме 05 серпня 2017 року відповідач не зробив гарантований в розписці платіж у сумі 3733,00 грн. Строк повернення відповідачем коштів за договором позики за вимогою позивача, настав 05 січня 2018 року. Будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань, згідно умов договору, та які передбачені ст. 545 ЦК України, матеріали справи не містять. Розписку від 05 липня 2017 року з переліком суттєвих умов договору суд вважає як таку, що засвідчує виконання сторонами вимог закону щодо укладення договору позики у письмовій формі. Крім того, наявність розписки у позивача є доказом факту невиконання грошових зобов'язань з боку відповідача. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. Згідно ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів у сумі 22400,00 грн., а також той факт, що борг на момент розгляду справи ним не повернено у встановлений договором термін, розписка до цього часу знаходиться у позикодавця. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 22400,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачем до суду не було надано жодних письмових заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Зважаючи на вимоги закону, щодо розумності строку розгляду цивільних справ, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовій збір в розмірі 640,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача (а.с.1).

Outcome: approved