Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у березні 2016 року помер [PERSON] За життя [PERSON] мав на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,3425 га, що розташована на території Мурафської сільської ради . В 2016 році [PERSON] склав заповіт , згідно якого заповідав [PERSON] вказану земельну ділянку . Після смерті [PERSON] позивач своєчасно звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину , але отримав відмову, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю . Іншим шляхом питання про спадщину вирішити не можливо , тому позивач звертається до суду за захистом своїх прав. Прохав визнати за ним право приватної власності на вказану земельну ділянку , яка належала [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , просив вирішити справу на розсуд суду . Суд, заслухавши пояснення представника позивача , вивчивши матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], мав на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Мурафської сільської ради , площею 4,3425 га . Відповідно до заповіту , посвідченого секретарем Мурафської сільської ради 25.03.2016 року, [PERSON] заповідав [PERSON] вище вказану земельну ділянку. [INFO] року [PERSON] помер , про що свідчить свідоцтво про смерть . Відповідно до відповіді Краснокутської ДНК від 10.02.2017 року , після [PERSON] заведена спадкова справа за заявою про прийняття спадщини [PERSON] Інших заяв до нотаріальної контори не надходило , свідоцтва про право на спадщину не видавалися . Відсутність оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку є перешкодою для позивача отримати свідоцтво про право на спадщину. Як свідчать довідки Мурафської сільської ради , [PERSON] на момент смерті проживав сам , поховав його [PERSON] В силу ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин... Ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ч.1ст.125 ЗК України. Відповідно дост.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.ч.1,2 ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Право [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус не видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що надало позивачу, в порядку ст.3 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 4,3425 га, яка знаходиться на території Мурафської сільської ради . Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved