Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» та виконкому Овруцької міської ради та уточнивши вимоги (а.с. 47-48) просила визнати рішення виконкому № 101 від 19.04.2012 року про передачу у власність квартири [ADDRESS] ПАТ незаконним, визнати свідоцтво про право власності на житло від 22.06.2012 року, видане ПАТ на квартиру недійсним, скасувати запис про реєстрацію права власності за ПАТ квартири. Зазначає, що протоколом ради трудового колективу та адміністрації відділення ощадного банку № 2946 від 14.01.2005 року № 1 про розподіл однокімнатної квартири [ADDRESS] надано їй вказану квартиру. Рішенням виконкому Овруцької міськради № 7 від 20.01.2005 року затверджено вказаний протокол та виділено їй ордер на заселення квартири. 28.01.2005 року вона прописалася в квартирі, тобто використала отриманий ордер. 25.06.2014 року нею було отримано свідоцтво про право власності на житло № 7598 на квартиру на підставі розпорядження № 111 від 19.06.2014 року. Для державної реєстрації права власності на квартиру вона звернулася до ДРС Овруцького РС і відповідно до рішення № 26445975 від 25.11.2015 року їй було відмовлено у державній реєстрації, оскільки право власності на вказане майно зареєстровано за ПАТ «Державний ощадний банк України». Вважає, що вона користувалася квартирою та приватизувала останню на законних підставах. 28.01.2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» заявило зустрічний позов та просить визнати розпорядження виконкому Овруцької міської ради № 111 від 19.06.2014 року незаконним, а свідоцтво на право власності на житло № 7598 від 26.06.2014 року, видане відділом приватизації міської ради [PERSON] зазначеного розпорядження, скасувати. Мотивує це тим, що 28.12.1993 року згідно договору купівлі-продажу банком було придбано однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS]. Рішенням засідання Ради трудового колективу філії- Овруцьке відділення № 2946 від 14.01.2005 року було вирішено надати відомчу квартиру працівнику банку [PERSON], рішення оформлено протоколом № 1 від 14.01.2005 року, тобто вирішено надати квартиру у користування, а не у власність. Виконавчий комітет рішення № 7 від 20.01.2005 року видав [PERSON] ордер і зняв її з квартирного обліку при міськвиконкомі, зробивши хибний висновок про правомірність рішення ради трудового колективу щодо розпорядження майном банку. Вважає, що Овруцьке відділення банку надало квартиру [PERSON] безпідставно, без дозволу власника майна. Вказана квартира до цього часу обліковується на балансі банку, після зміни форми акціонерного товариства і з метою приведення правовстановлюючих документів у відповідність до форми власності до назви банку, банк звернувся із заявою до міської ради та отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.06.2012 року, яке видане на підставі рішення виконкому № 102 від 19.04.2012 року та зареєстроване в КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради. 06.06.2015 року МБТІ видало банку технічний паспорт на квартиру. За таких обставин вважає, що прийняті виконкомом рішення без досконалого вивчення призвело до позбавлення права власності банку на однокімнатну квартиру, хоча ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. У судовому засіданні сторони свої позовні вимоги підтримали. Заслухавши пояснення [PERSON], представників сторін, показання свідка, дослідивши надані докази, суд вважає, що вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено та видно з договору купівлі-продажу, що 28 грудня 1993 року Овруцьке відділення ощадного банку України № 2946 по довіреності від 28 грудня 1993 року за № 312 купило приватизовану квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] та згідно реєстраційного посвідчення Коростенського МБТІ від 30.12.1993 року право власності зареєстровано за Овруцьким ощадбанком № 2946 (а.с. 64-66). Рішенням виконавчого комітету Овруцької міської ради від 20.01.2005 року № 7 було вирішено затвердити протокол засідання Ради трутового колективу та адміністрації Овруцького відділення Ощадного банку № 2946 від 14.01.2005 року № 1 та видати [PERSON] ордер на заселення однокімнатної квартири [ADDRESS] та зняти останню з квартирного обліку при міськвиконкомі (а.с.5-6). 21.01.2005 року головою виконкому на підставі вказаного рішення [PERSON] було видано ордер на спірне житлове приміщення. Як видно із протоколу № 1 засідання Ради трудового колективу та адміністрації Овруцького відділення Ощадного банку № 2946 , радою та адміністрацією було постановлено надати звільнену відомчу квартиру [ADDRESS] [PERSON], бухгалтеру, із зняттям з квартирного обліку, отже посилання [PERSON] на те, що ордер був виданий не на службову квартиру, є безпідставним. Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2012 року видно, що власником спірної квартира за рішенням виконкому від 19.04.2012 року № 102 являється Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (а.с. 104). Також встановлено, що 25 червня 2014 року відділ приватизації міської ради посвідчив, що спірна квартира дійсно належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO], у звязку з чим останній згідно із розпорядженням від 19.06.2014 року № 111 було видано свідоцтво про право власності на житло № 7598 (а.с. 11), але рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 25.11.2015 року їй було відмовлено у державній реєстрації, оскільки встановлено, право власності на квартиру зареєстровано за ПАТ «Державний ощадний банк України». Показання свідка [PERSON] не спростовує встановлених судом обставин. Статті 15, 16 ЦК України, зокрема, передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права на інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 345 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Як встановлено судом, спірна квартира являється приватизованою та перебуває на балансі КП «Комунальник». З наданих суду доказів видно, що [PERSON] лише користувалася відомчою квартирою та не набула права власності на неї. Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Оскільки рішення виконкому Овруцької міської ради №111 від 19.06.2014 року, не відповідає закону і порушує права банку, позовні вимоги товариства про визнання незаконним рішення та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно підлягають задоволенню, а вимоги [PERSON] є безпідставними, оскільки вона не являється власником спірного майна та не довела її права на вказане нерухоме майно. Задовольняючи зустрічний позов суд вважає за необхідне стягнути понесені банком судові витрати з [PERSON] та міської ради по 689 грн. з кожного.

Outcome: approved