Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

У грудні 2019 р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, просить зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» зарахувати на його рахунок № [NUMBER] в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» суму грошових коштів у розмірі 21 623,46 грн, стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» пеню у розмірі 6 162,69 грн, грошові кошти у розмірі 21 415,00 грн, витрати на сплату судового збору. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що користувався послугами Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 10.08.2012 р., рахунок обслуговувався на підставі угоди № SAMDN50000066739963, банком було встановлено кредитний ліміт у розмірі 25 500,00 грн та 06.03.2019 р. вперше звернувся до відповідача на цілодобовий телефон підтримки клієнтів банку з наступним: «03.03.2019 р. приблизно о 10 год. ранку в мене був викрадений телефон, з якого в цей же день о 12:13 год. злочинним шляхом переказані грошові кошти у сумі 20 800,00 грн на рахунок [PERSON] , а також знята сума комісії 823,46 грн за переказ. Про вказане я дізнався 06.03.2019 р., коли поновлював вхід в систему «Приват24». Пароль був змінений, до цього я не змінював пароль, всі авторизації здійснювались за допомогою Touch ID, а коли зайшов на свій рахунок з новим паролем, побачив, що сталася вказана подія». [PERSON] у позовній заяві зазначив, що на його звернення 06.03.2019 р. у зв`язку з подією оператор з підтримки клієнтів банку повідомив, що його рахунок буде заблокований, порадили звернутись до поліції з відповідною заявою. Наступного дня із ним зв`язалася служба безпеки банку, повідомили, що рахунок [PERSON] в банку дійсно існує, банківська операція відбулась і що вказаній особі буде заблокований рахунок, ще раз порадили звернутись до поліції. 07.03.2019 р. та 20.03.2019 р. звернувся до Подільського управління поліції в м. Києві, після чого були порушені кримінальні провадження № 12019100070000805 за ч. 1 ст. 185 КК України, № 12019100070002725 за ч. 1 ст. 190 КК України, в яких його визнано потерпілим. [PERSON] упозовній заяві також зазначив, що сума грошові кошти у розмірі 21 623,46 грн, які він просить зобов`язати відповідачазарахувати на його рахунок № [NUMBER] , є грошовими коштами, які були переказані з його рахунку, а також сумою знятої комісії за переказ, відповідач був зобов`язаний негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, переказати відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, негайно відновити залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням операції; зазначив, що сума коштів у розмірі 6 162,69 грн, яку він просить стягнути з відповідача, є пенею у розмірі 0,1% суми неналежного переказу за кожний день, починаючи з 03.03.2019 р. по 13.12.2019 р., що сума коштів у розмірі 21 415,00 грн, яку він також просить стягнути з відповідача, є коштами, які внесені ним 22.04.2019 р. на рахунок № [NUMBER] для власного розпорядження, проте відповідач неправомірно зарахував їх в погашення кредитної заборгованості, таким чином, використавши його кошти для виконання свого, передбаченого законодавством обов`язку, порушив його права. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2019 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що 10.08.2012 р. між [PERSON] і Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір про надання банківських послуг SAMDN50000066739963 і, починаючи з серпня 2012 р. позивач користується кредитними картками Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»; 30.01.2019 р. між ними було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку отримав кредит у розмірі 25 500,00 грн і отримав кредитну картку № [NUMBER] . У заяві [PERSON] зазначено що, що він згоден з тим, що ця заява разом пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послугі тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які були надані йому та які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, отже суд не приймає до уваги твердження позивача в позовній заяві, що зазначені Умови не містять його підпису, що цей документ не містить дати його підписання представником відповідача, що у відповідача відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування, нібито укладеного з ним, такі твердження відповідача не відповідають дійсності. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12019100070000805 від 12.03.2019 р. вбачається, що 03.03.2019 р. приблизно о 10:00 год. [PERSON] , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 31, виявив відсутність мобільного телефону «Айфон»; також вбачається, що дата надходження заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення: 07.03.2019 р., дата та час внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення: 07.03.2019 р. о 13:58:17, правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 185 КК України. Ухвала слідчого судді Подільського районного суду м. Києва № 758/5831/19 від 11.06.2019 р. свідчить про те, що зобов`язано уповноважених осіб Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] від 11.05.2019 р. про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у відповідності до ст. 214 КПК України. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12019100070002725 від 12.09.2019 р. свідчить про виконання означеної ухвали № 758/5831/19 від 11.06.2019 р. З виписки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» по картці/рахунку № [NUMBER] за період 25.02.2019 р. -07.03.2019 р. вбачається, що 03.03.2019 р. здійснено переказ на карту ПриватБанк через додаток «Приват24» коштів у сумі 20 800,00 грн, одержувач: [PERSON] , сума комісії: 823,46 грн, залишок після операції: «мінус» 21 410,08 грн, що свідчить про кредитну заборгованість позивача перед відповідачем. Пояснення [PERSON] , наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать, що 22.04.2019 р. о 18:52:04 год. [PERSON] через касу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» зараховано на рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 21 415,00 грн, чим позивач здійснив повернення позики, отже його твердження, що не мав наміру погашати заборгованість, а тільки бажав користуватися власними коштами на кредитному рахунку не відповідають дійсності, та вимоги позивача про стягнення з відповідачакошти у розмірі 21 415,00 грн з огляду на положення статтей 1049, 1054 ЦК України не базуються на вимогах закону, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Крім того пояснення [PERSON] в позовній заяві свідчать про те, що відповідачем на його звернення було роз`яснено, що у строк до 25.05.2019 р. має погасити заборгованість. За повідомленням Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» фінансова операція з картковим рахунком № [NUMBER] була здійснена шляхом створення платежу у мобільному додатку інтернет-банкінгу «Приват24» після успішної авторизації шляхом вірного введення логіну та паролю, у день проведення операції за картковим рахунком було зафіксовано зміну паролю для входу до системи інтернет-банкінгу «Приват24», при цьому порушень впроваджених заходів безпеки з боку банку не виявлено. Згідно пункту 1.27) статі 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у виді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Згідно пункту 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Представник користувача має право отримати електронний платіжний засіб за довіреністю, що видана користувачем та посвідчена у встановленому законодавством порядку. У такому разі банк не несе відповідальності за проведення операцій з використанням такого електронного платіжного засобу, виданого представнику за довіреністю. Згідно пункту 14.16. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 р. № 705, яке розроблене згідно із Законами України «Про Національний банк України», «Про банки і банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в України», та яке встановлює загальні вимоги Національного банку України до емісії банками-резидентами, філіями іноземних банків електронних платіжних засобів і визначає порядок здійснення операцій з їх використанням, та поширюються на платіжні організації, учасників платіжних систем, які є суб`єктами відносин, що виникають під час здійснення операцій, ініційованих із використанням електронних платіжних засобів цих платіжних систем та користувачів електронних платіжних засобів. Указаним Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (підпункт 9 пункту 2 розділу V1 «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками»). Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Згідно підпункту 8 пункту 4 розділу 1 «Загальні положення» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 р. № 705, платіжна операція - дія, ініційована користувачем електронного платіжного засобу, з унесення або зняття готівки з рахунку, здійснення розрахунків у безготівковій формі з використанням цього електронного платіжного засобу та/або його реквізитів за банківськими рахунками. Згідно пункту 1 розділу 1V «Особливості емісії мобільних платіжних інструментів і здійснення операцій з їх використанням» означеного Положення банк має право здійснювати емісію електронних платіжних засобів у виді мобільного платіжного інструменту та обслуговування операцій з їх використанням, передбачених правилами платіжної системи, відповідно до умов договору та вимог цього Положення. Згідно пунктів 2, 6 розділу V1 «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» цього Положення користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Так, за змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин 1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про зобов`язання Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» зарахувати на рахунок № [NUMBER] позивача в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» суму грошових коштів у розмірі 21 623,46 грн, стягнення з відповідача пеню у розмірі 6 162,69 грн [PERSON] надано суду в якості письмових доказів: копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, підписану [PERSON] 10.08.2012 р., копію виписки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» по картці/рахунку № [NUMBER] за період 25.02.2019 р. - 07.03.2019 р., копії витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12019100070000805 від 12.03.2019 р., № 12019100070002725 від 12.09.2019 р., копію ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва № 758/5831/19 від 11.06.2019 р., копії роздруківок електронних листів Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 06.03.2019 р., 14.04.2019 р., копію звернення [PERSON] від 17.04.2019 р. до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», копію відповіді № 20.1.0.0.0/7-190423/427 від 24.04.2019 р., копію вимоги [PERSON] від 23.04.2019 р. до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», копію відповіді № 20.1.0.0/7-190426/3323 від 06.05.2019 р., копію чеку від 22.04.2019 р., копії сторінок паспорту, ідентифікаційного номера. Частиною 8 статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Втім, пояснення позивача, наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що [PERSON] про втрату мобільного телефону, який є фінансовим та надає можливість користуватися інтернет-банкінгом «Приват24» і є одним із засобів доступу до користування своєю карткою, повідомив Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» тільки через три дні після настання події, повідомив правоохоронні органи тільки через чотири дні після настання події, що є порушенням пунктів 2, 6 розділу V1 «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 р. № 705»), отже відповідальність та ризик збитків від здійснення операції несе сам [PERSON] , з огляду на наведене, в задоволенні позову в цій частині слід також відмовити. До того ж не надано жодного доказу безпідставного списання банком з рахунку клієнта грошових коштів, крім того, згідно пункту 1.24. статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» помилковим переказом є рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі; неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі (пункт 1.23. статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Outcome: dismissed