overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 01.08.2013 року о 07 годині 45 хвилин на Михайлівському мосту по вулиці Радгоспній в місті Запоріжжі сталась ДТП з вини водія автомобіля «ВАЗ» д/н [NUMBER] - [PERSON], який не витримав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «HYNDAI іх-35» д/н [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого автомобіль «HYNDAI іх-35» д/н [NUMBER], власником якого є позивач, отримав механічні ушкодження. Вина відповідача [PERSON] підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення та постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.08.2013 року. Згідно Полісу АВ/9573748 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована Відкритим акціонерним товариством Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», яка повинна компенсувати йому суму страхового відшкодування. Проведеною за дорученням страхової компанії оцінкою матеріальної шкоди визначено вартість ремонту у сумі 14681 грн. 03 коп. про що складено звіт від 15.08.2013 року. Позивач просить суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на його користь відшкодування заподіяної йому майнової шкоди (страхового відшкодування) у розмірі 13681 грн. 03 коп. Стягнути на його користь з відповідача [PERSON] суму франшизи у розмірі 1000 грн. Ухвалою суду від 18.02.2014 року позовні вимоги про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 1000 грн. 00 коп. залишені без розгляду. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутністю та задовольнити позов. Представник відповідача Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» до судового засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, надавши суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою [PERSON] зареєстрували шлюб 14 липня 2007 року у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №862. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою, шлюбні стосунки не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 липня 2007 року народження у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №862. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку -[PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачкою майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина, залишається проживати разом з відповідачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивач вказав, що вони з відповідачкою 04 жовтня 2008 року у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, актовий запис №1355. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбно-сімейних відносин не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги, а тому просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1355. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитини, за домовленістю між подружжям залишається проживати з матір»ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачкою з вересня 2013 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, хоча проживають разом. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через непорозуміння та суперечки з різних питань сімейного життя. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Сторони в судове засідання не з'явилися, але надали суду письмові заяви в яких просять справу розглядати без їх участі позовні вимоги визнають. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 15 вересня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1496 (а.с. 3 ). Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 29 червня 2002 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрацій актів про одруження було внесено актовий запис за № 108. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Вже більше року вони з дружною не проживають однією сім'єю, спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Їхня сім'я розпалася, оскільки останнім часом між ними виникають непорозуміння щодо ведення господарства, облаштування сімейного побуту, способів проживання однією сім'єю. Позивач вважає, що за таких обставин збереження сім'ї є неможливим. Враховуючи викладене, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 29 червня 2002 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на спільне життя, ведення господарства, облаштування сімейного побуту, відсутність спільного бюджету. Їхня сім'я розпалася, більше року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Сім'ю зберегти не бажають. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка [PERSON] просила залишити їй прізвище [PERSON], а тому суд залишає відповідачці прізвище після розірвання шлюбу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохав розірвати шлюб, зареєстрований між ними 17 квітня 2010 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 254, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 17 квітня 2010 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2012 року між ними почали втрачатися почуття любові та поваги один до одного, внаслідок цього погіршувалися стосунки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Родина остаточно припинила своє існування, ведення спільного господарства припинено і подальшого сенсу продовжувати спільне проживання немає. З цих підстав змушений звернутися до суду з позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, оскільки вважала, що шлюб можна зберегти, у зв'язку з чим прохала надати строк для примирення. Ухвалою суду від 21 січня 2014 року сторонам наданий строк для примирення терміном на три місяці. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 17 квітня 2010 року уклали шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ, актовий запис № 254, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 17 квітня 2010 року (а. с. 14). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 11 вересня 2012 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ (а. с. 12). Починаючи з 2012 року відносини між сторонами погіршилися, шлюбних стосунків не підтримують, протягом встановленого судом терміну примирення не досягли, позивач сім'ю зберегти не бажає. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам одного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім цього,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06.12.1991 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Шевченківському відділі РАЦС м. Києва, актовий запис №1268. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Позивач стверджував, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначив, що з [PERSON] вони тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 06.12.1991 року між ним та [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності відповідача остання до суду не надсилала. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 06.12.1991 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Шевченківському відділі РАЦС м. Києва, актовий запис №1268 (а.с.4). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 229,40 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачкою не склалося через підозри, ревнощі, чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Більше року сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час у нього є інша сім»я. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 31 серпня 1985 року у Виконавчому комітеті Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 44. Позивач в судове засідання не з'явивсь звернувсь до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 1985 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 13.12.2013 року (повторне). Від спільного проживання сторони мають повнолітніх дітей. Спільне життя між сторонами не склалося через підозри, ревнощі, чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Більше року сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час у позивача є інша сім»я. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 31 серпня 1985 року у Виконавчому комітеті Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 44. З огляду на те, що від відповідача не надходило ніяких клопотань про зміну її прізвища на дошлюбне, суд вважає за доцільне під час розірвання шлюбу та його державної реєстрації залишити [PERSON] прізвище «[PERSON]». Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між ними 17 липня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Черкаської міської ради, посилаючись на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 17 липня 1997 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони проживають окремо у різних містах. Подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, тому він змушений звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явивсь, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав (а.с.16). Відповідачка у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, (а.с. 19), направила до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила при розірванні шлюбу змінити її прізвище на дівоче «[PERSON]» (а.с.21, 23). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 17 липня 1997 року уклали шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Черкаської міської ради, актовий запис №965, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 липня 1997 року (а.с.7). Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданого 21 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Соснівського районного управління юстиції м.Черкаси Черкаської області (а.с.6). Сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо у різних містах, зберігати сім'ю не бажають. Судові витрати по справі, понесені позивачем, становлять 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін, оскільки разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], яке він прийняв, але не оформив після померлого [INFO] батька [PERSON] Після смерті останнього його дружина [PERSON] у володіння спадковим майном не вступила. Після її смерті [INFO] спадщину прийняла відповідачка [PERSON] Позивач є спадкоємцем за законом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні первинна реєстрація та правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування право власності за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - голова Червоноквітівської сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнала повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України »право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України» право власності припиняється у разі смерті власника» Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України «у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері». З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки Червоноквітівської сільської ради за [PERSON] значиться житловий будинок , побудований у 1942 році, в [ADDRESS] ( а.с.14). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.13). Після його смерті спадщину прийняв [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 7). Позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5-6) та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.04.2002 року ( а.с. 9). Оскільки позивач є спадкоємицею за законом, то за ним необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного та

Outcome: approved