Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2016 року по 30.08.2019 року в розмірі 46800,00 грн. В обґрунтування вказаного позову зазначила про те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2016 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: дочки - [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідач неналежно виконує вказане рішення суду та свій обов`язок щодо надання матеріальної допомоги по утриманню дитини, в наслідок чого, утворилась вищевказана заборгованість. Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 22400,00 грн., за період з 01.10.2016 року по 30.08.2019 року. В судовому засіданні представник позивача - адвокат - Дудник О.Є. зменшені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 10.09.2019 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г. відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11.11.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов висновку, що пред`явлений [PERSON] позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що на примусовому виконанні в Деснянському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист виданий Деснянським районним судом м. Києва 25.12.2015 року за №2-5899/15, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] ,. на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1300,00 грн., щомісячно з 21.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.12.2019 року, виконаного державним виконавцем Деснянського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кушніренко Д.А. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.12.2019 року відсутня. Однак, з вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів виникла у зв`язку з тим, що він сплачував аліменти не регулярно, а періодично, та погасив основну суму заборгованості у розмірі 25400,00 грн. лише в жовтні 2019 року. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 0.022016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16 і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішення вказаного спору суд виходить із встановлених обставин справи та враховує правововий висновок Великої Палати Верховного Суду. Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений позивачем у розрахунку від 11.11.2019 року і який не спростований відповідачем. Згідно із вказаним правовим висновком Великої Палати Верховного Суду розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з жовтня 2016 року по серпень 2019 року складає 13845,00 грн., за період з листопада 2016 року по серпень 2019 року складає 13442,00 грн. В уточнених позовних вимогах позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2016 року по 30.08.2019 року у розмірі 22400,00 грн. Вказаний розрахунок заборгованості неустойки в процесі розгляду справи жодним чином не спростований відповідачем, а отже береться судом до уваги. Таким чином, загальна сума неустойки (пені) за прострочені платежі по сплаті аліментів за період з 01.10.2016 року по 30.08.2019 року становить 22400,00 грн. Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню неустойка, нарахована за період з 01.10.2016 року по 30.08.2019 року у розмірі 22400,00 грн. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору під час подання позову, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved