Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння (а. с. 3-5). В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалась на те, що їй на праві власності належить автомобіль Dewoo Sens, р/н [NUMBER], 2006 року випуску, технічний паспорт на який, а також ключі та сам автомобіль вона передала [PERSON] для здійснення продажу даного автомобіля, про що 01 листопада 2011 року була видана відповідна нотаріально посвідчена довіреність на ім'я [PERSON]. Оскільки на протязі року після зазначених дій [PERSON] не отримала обумовлених домовленістю між нею та [PERSON] 45 000,00 грн. за продаж належного позивачу автомобіля, останньою 15 грудня 2011 року було відізвано довіреність, видану нею ж на ім'я [PERSON] У зв'язку з тим, що відповідач не повертає ані автомобіль, ані сплачує за нього, [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою та просила суд, з урахуванням уточнень просила суд витребувати з чужого незаконного володіння від [PERSON] автомобіль Dewoo Sens, р/н [NUMBER], 2006 року випуску та повернути його [PERSON]; в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000,00 (а. с. 3-5, 35-39). 30 січня 2013 року до спільного розгляду судом була прийнята зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль, в обґрунтування якого [PERSON] посилався на те, що між ним та [PERSON] була досягнена згода щодо продажу останнім, що діяв від імені [PERSON], автомобіля Dewoo Sens, р/н [NUMBER], 2006 року випуску за 5 000,00 доларів США. За умовами такої домовленості 01 листопада 2011 року [PERSON] особисто приїхав до [PERSON] на зазначеному автомобілі, передав покупцю ключі від автомобіля, технічний паспорт, а також нотаріально посвідчену довіреність з правом розпорядження вказаним автомобілем, а позивач за зустрічним позовом передав [PERSON] грошові кошти у сумі 5 000,00 доларів США, про що було складено відповідну розписку у присутності свідків. У зв'язку з зазначеним [PERSON] просив суд припинити право власності на спірний автомобіль [PERSON] та визнати право власності на автомобіль за [PERSON] (а. с. 26-27). У судовому засіданні представник [PERSON] заявлені вимоги згідно уточнень підтримав, на їх задоволенні наполягав, проти зустрічного позову заперечував. [PERSON] та його представник у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, просили суд задовольнити зустрічний позов. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] належить автомобіль Dewoo Sens, р/н [NUMBER], 2006 року випуску (а. с. 12, 13). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 01 листопада 2011 року була видана довіреність на ім'я [PERSON], посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], щодо права розпорядження автомобілем Dewoo Sens, р/н [NUMBER], 2006 року випуску (а. с. 29), яку [PERSON] відізвала заявою від 15 грудня 2011 року (а. с. 10). Відповідно до розписки від 01 листопада 2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 5 000,00 доларів США для передачі [PERSON] за купівлю автомобіля Dewoo Sens, р/н [NUMBER], 2006 року випуску (а. с. 30). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник може витребувати в натурі належне йому майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним. Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вирішуючи первісні позовні вимоги позивача до відповідача щодо вилучення з незаконного володіння [PERSON] автомобілю Dewoo Sens, р/н [NUMBER], 2006 року випуску, та повернення його [PERSON], а також зустрічні позовні вимоги [PERSON], приймаючи до уваги, що довіреність на право розпорядження вказаним автомобілем була відізвана власником вказаного автомобіля - [PERSON], що дозволено Законом, грошові кошти за автомобіль Dewoo Sens, р/н [NUMBER], [PERSON] передав не власниці автомобіля, а іншій особі, доказів на підтвердження передачі цією особою грошових коштів [PERSON] за належний їй автомобіль суду надано не було, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість первісних позовних вимог в частині витребування з чужого незаконного володіння спірного автомобіля та необхідності задоволення позову в цій частині. У зв'язку з зазначеним же зустрічні позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір моральної шкоди суд повинен враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5), згідно з яким ця шкода визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не було надано суду жодного доказу на підтвердження завдання саме відповідачем моральної шкоди та доказів настання негативних наслідків для фізичного та/або психічного здоров'я [PERSON] у зв'язку з діями [PERSON], суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні первісних позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат по даній цивільній справі та приймаючи до уваги результат вирішення справи, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 415,61 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial