Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на його користь суму боргу в національній валюті України в розмірі еквівалентному 500 доларів США на день ухвалення судом рішення і 9000 грн., інфляційні втрати в розмірі 785 грн. 44 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 187 грн. 38 коп., а також солідарно із нього та [PERSON] суму боргу в розмірі 1000 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 04 вересня 2015 року згідно із договором позики він передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 500 доларів США і 10000 грн., що підтверджується власноручно написаною ним розпискою, які той зобов'язувався повернути йому в строк до 20 вересня 2015 року. Проте своїх зобов'язань належним чином він не виконав, суми позики у вказаний строк йому не повернув. 05 вересня 2015 року [PERSON] власноручно написав йому (позивачу) розписку, відповідно до умов якої поручився перед ним за виконання [PERSON] своїх грошових зобов'язань за розпискою від 04 вересня 2015 року в розмірі 1000 грн., однак своїх зобов'язань теж не виконав. Крім вказаних вище сум згідно із вимогами ст. ст. 625, 1048, 1050 ЦК України за період з 21 вересня 2015 року по 23 грудня 2016 року [PERSON] повинен сплатити на його користь інфляційні втрати в розмірі 785 грн. 44 коп. і три проценти річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання ним грошового зобов'язання в розмірі 187 грн. 38 коп. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у суді позов підтримали, надали аналогічні пояснення, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та відмовити [PERSON] у позові в частині вимог до нього щодо стягнення солідарно суми боргу в розмірі 1000 грн., оскільки грошових коштів позивач йому не передавав. Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання усіх відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їхньої відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 04 вересня 2015 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] уклали договір позики грошей, за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 500 доларів США та 10000 грн., які останній зобов'язувався повернути йому в строк до 20 вересня 2015 року. На підтвердження укладення сторонами договору позики та його умов [PERSON] надав [PERSON] власноручно написану ним розписку. 05 вересня 2015 року відповідач [PERSON] написав позивачу [PERSON] розписку, якою поручився перед останнім за [PERSON] за часткове повернення ним грошових коштів за розпискою від 04 вересня 2015 року в розмірі 1000 грн. У випадку не повернення [PERSON] суми боргу до 20 вересня 2015 року зобов'язувався сплатити [PERSON] суму боргу в розмірі 1000 грн. За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 533, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України встановлено, що законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Грошове зобов'язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України - гривні. За змістом ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на 19 червня 2017 року - день ухвалення судом рішення, 1 долар США = 26,0219 грн., сума еквівалентна 500 доларів США становить 13010 грн. 95 коп. (500 х 26,0219 грн.). Згідно із ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики від 04 вересня 2015 року належним чином не виконав, у порушення умов договору та вимог закону у визначений сторонами строк до 20 вересня 2015 року грошові кошти в розмірі 500 доларів США і 10000 грн. позивачу [PERSON] не повернув, від виконання своїх зобов'язань тривалий час ухиляється. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач [PERSON] у визначений строк отримані ним суми позики в розмірі 500 доларів США і 10000 грн. не повернув, а також те, що відповідач [PERSON] поручився за виконання ним своїх зобов'язань в частині повернення суми позики в розмірі 1000 грн., суд вважає, що на користь позивача [PERSON] із [PERSON] підлягають стягненню суми позики в розмірі 13010 грн. 95 коп. (еквівалент 500 доларів США) і 9000 грн., всього - 22101 грн. 95 коп., та солідарно із [PERSON] та [PERSON] сума позики в розмірі 1000 грн. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на 21 вересня 2015 року - перший день прострочення [PERSON] виконання своїх зобов'язань за розпискою від 04 вересня 2015 року, 1 долар США = 21,639391 грн., сума еквівалентна 500 доларів США становила 10819 грн. 70 коп. Позивачем [PERSON] заявлено вимоги про стягнення із [PERSON] на його користь за період з 21 вересня 2015 року по 23 грудня 2016 року 3 % річних від прострочених сум позики в розмірі 10000 грн. і 10819 грн. 70 коп., що відповідно становить 377 грн. 26 коп. і 408 грн. 18 коп., а також інфляційних втрат від вказаних сум за період з жовтня 2015 року по листопад 2016 року, що відповідно складає 90 грн. і 97 грн. 38 коп. Верховний Суд України у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15 висловив правову позицію та вказав на те, що офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Враховуючи викладене вище, відповідач [PERSON] за весь період прострочення виконання ним грошового зобов'язання повинен сплатити на користь позивача [PERSON] 3 % річних від прострочених сум у розмірі 785 грн. 44 коп. (377 грн. 26 коп. + 408 грн. 18 коп.) та інфляційні втрати в розмірі 90 грн. від суми позики в розмірі 10000 грн. Що стосується стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] інфляційних втрат у розмірі 97 грн. 36 коп. від суми позики еквівалентної 500 доларів США, то в цій частині позов задоволенню не підлягає. Також згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial