Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, мотивуючи тим, що 10 травня 2014 року померла її мати [PERSON]. На території Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 1,7022 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивач та її батько [PERSON]. 09 січня 2017 року останній помер. Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 1,8412 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території тієї ж сільської ради. Позивач є спадкоємицею [PERSON] та [PERSON], проте позбавлена можливості належно оформити свої спадкові права у звязку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки, які були видані її батькам, втрачені. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області та Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області у судове засідання не зявилися, надали суду письмові клопотання, у яких просили справу розглянути без їх участі, зазначивши, що не заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до суду не прибув, надіслав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та його структурні підрозділи відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України не розпоряджаються спірними земельними ділянками, оскільки вони належать до земель колективної власності. Суд, заслухавши пояснення позивача, зясувавши позиції представників відповідачів та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що батьками позивача значаться [PERSON] та [PERSON]. 03 жовтня 1999 року позивач одружилася та змінила прізвище на «Руй». Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серія II-БВ № 252079, виданим виконавчим комітетом Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 09 червня 1979 року, та свідоцтвом про одруження, виданим Шекеринецькою сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 03 жовтня 1999 року. 10 травня 2014 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-БВ № 233523, виданим виконавчим комітетом Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 12 травня 2014 року. Як вбачається з відомостей, наданих відділом в [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 27 грудня 2017 року за № 29-22-0.25-1600/101-17, за життя [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,7022 га на території Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької серії ЯМ № 988391. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли її дочка [PERSON] та чоловік [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 13 травня 2016 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], повідомленням того ж нотаріуса від 27 грудня 2017 року № 2414/02-14, відомостями, наданими на запит суду завідувачем [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] 10 січня 2018 року за № 36/01-16. Останні проживали разом із спадкодавцем на момент її смерті у с. Велика Радогощ по вул. Підгірній, 18 Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується довідкою Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 06 лютого 2018 року № 310. 09 січня 2017 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-БВ № 293586, виданим виконавчим комітетом Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 12 січня 2017 року. [PERSON] за життя 26 грудня 2012 року отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,8412 га на території Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької серії ЯМ № 988390, що підтверджується його копією, долученою до матеріалів справи. 17 червня 2016 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 45, за яким заповів все своє майно в рівних долях позивачу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з довідкою Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 06 лютого 2018 року № 311, до складу сімї [PERSON] на день його смерті входили дочка [PERSON] та онук [PERSON] За змістом відомостей, наданих на запит суду завідувачем [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] 10 січня 2018 року за № 36/01-16, в нотаріальній конторі заведено спадкову справу за № 333/2017 р. після смерті [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини від спадкоємиці першої черги за законом та за заповітом [PERSON] До нотаріальної контори також зверталися діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] із заявами про неприйняття спадщини. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно з положеннями ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Таким чином, позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON], а також спадкоємицею першої черги за законом та за заповітом після смерті батька [PERSON], прийняла спадщину в установленому законодавством порядку, проте позбавлена можливості належно оформити свої спадкові права у звязку з втратою державних актів на право власності на земельні ділянки, видані батькам. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. Втрата державних актів на право власності на земельні ділянки, видані на імя [PERSON] та [PERSON], підтверджується оголошеннями в газеті «Партнер», випуски від 10 листопада 2016 року та 30 листопада 2017 року. За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на спірні земельні ділянки у порядку спадкування. На підставі ст.ст. 392, 1225 ЦК України, ст. 152 ЗК України,

Outcome: approved