Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У грудні 2013 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 125/3148CLPS2 від 09 серпня 2011 року в розмірі 5140,31 гривень; за кредитним договором № 156/4093CLPS2 від 14 листопада 2011 року в сумі 6522,09 гривень; за кредитним договором № 268/4479CLPS2 від 15 лютого 2012 року в розмірі 7166,68 гривень, а також стягнення судових витрат в сумі 229,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено три кредитних договори: № 125/3148CLPS2 від 09.08.2011 року про надання кредиту у сумі 5541,40 гривень, строком до 09.04.2013 року; № 156/4093CLPS2 від 14.11.2011 року про надання кредиту в сумі 5737,10 гривень на строк до 14.05.2014 року, а також № 268/4479CLPS2 від 15.02.2012 року про надання кредиту в розмірі 5737,10 гривень з кінцевим строком повернення отриманої суми за цим договором до 15.05.2014 року. 26.07.2012 року ПАТ «Платинум Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Бізнесфінанс» уклали договір про відступлення права вимоги № 20120726-Г, згідно умов якого право вимоги боргу за вище зазначеними кредитними договорами було відступлено на користь ТОВ «ФК Бізнесфінанс», про що було повідомлено відповідача. 08.10.2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого фактор зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт зобов'язався відступити факторові своє право вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених в реєстрі заборгованості (додаток № 1 до цього договору). Таким чином, на підставі вище вказаного договору факторингу позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримав право вимоги від відповідачки [PERSON] виконання нею зобов'язань за кредитними договорами щодо повернення кредитних коштів і сплати відсотків за користування кредитами, а також інших платежів у встановлених цими договорами розмірах та строки. Відповідно до умов договору факторингу № 2 від 08.10.2012 року на адресу [PERSON] направлялися листи з повідомленням про відступлення позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами і внесення змін до кредитних договорів, однак відповідачка належним чином і в повному обсязі не виконує взятих на себе зобов'язань по кредитам, тому позивач вимущений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача Власова Т.Я. не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує /а. с. 61/. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, пояснивши суду, що кредити брала на лікування матері й розраховувала, що зможе їх повернути, оскільки мала постійну роботу, але в 2012 році у зв'язку із скороченням штату вона залишилась без роботи, тому не могла належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання. Після смерті матері вона опиналась у скрутному матеріальному становищі, тому щомісяця платила лише по 100-300 гривень по кожному кредиту. Від наявності заборгованості по вище вказаним кредитним договорам не відмовляється, але можливості її погасити на сьогоднішній день у неї не має. Вислухавши пояснення відповідача та розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що 09.08.2011року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір з обслуговування кредитної картки та страхування життя позичальника № 125/3148CLPS2, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 5541,40 гривень, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит до 09.04.2013 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 36% річних та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити в повному обсязі всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах та строки /а. с. 12/. Пунктами 2.6. та 2.7. вище зазначеного кредитного договору передбачено обов'язок позичальника здійснювати платежі з погашення суми заборгованості за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту у вигляді щомісячних ануїтентних (рівномірних) платежів в строки визначені в Додатку № 1 та № 2 до цього договору. Згідно пункту 3.4. кредитного договору № 125/3148CLPS2 від 09.08.2011 року передбачено, що уразі прострочення сплати процентів за користування кредитом та /або) частини суми кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та (або) комісії за обслуговування кредиту, та (або) несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. Крім того, судом встановлено, що умови кредитного договору № 156/4093CLPS2 від 14.11.2011 року про надання відповідачці кредиту в сумі 5737,10 гривень на строк до 14.05.2014 року /а. с. 16/, а також умови кредитного договору № 268/4479CLPS2 від 15.02.2012 року щодо надання їй кредиту в розмірі 5737,10 гривень терміном до 15.05.2014 року /а. с. 18/, є аналогічними умовам кредитного договору № 125/3148CLPS2 від 09.08.2011 року. Підписавши зазначені кредитні договори [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо повернення отриманих кредитних коштів і сплати процентів та комісій по кредитам не виконує, у зв'язку з чим в неї виникла прострочена заборгованість, яка станом на 04.09.2013 року за кредитним договором № 125/3148CLPS2 від 09.08.2011 року складає в розмірі 5140,31 гривень /а. с. 24-25/; за кредитним договором № 156/4093CLPS2 від 14.11.2011 року в сумі 6522,09 гривень /а. с. 28-29/; за кредитним договором № 268/4479CLPS2 від 15.02.2012 року в розмірі 7166,68 гривень /а. с. 26-27/. Частиною 1 статті ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити кошти), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 513 та ч.1 ст.516 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У пунктах 7.2. підписаних [PERSON] кредитних договорах передбачено право банка відступати, передавати, сек`юризувати та будь-яким чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цими договорами (повністю або частково). З матеріалів справи убачається, що 26.07.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Бізнесфінанс», укладено договір про відступлення права вимоги № 20120726-Г, згідно умов якого право вимоги боргу за кредитними договорами № 125/3148CLPS2 від 09.08.2011 року; № 156/4093CLPS2 від 14.11.2011 року та № 268/4479CLPS2 від 15.02.2012 року було відступлено на користь ТОВ «ФК Бізнесфінанс», про що на адресу [PERSON] направлялися відповідні письмові повідомлення /а. с. 30, 31, 32/. 08.10.2012 року ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) уклали договір факторингу № 2, згідно п. 1 якого фактор зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт зобов'язався відступити факторові своє право вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених в Реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору) /а. с.8, 40-41/. Відповідно до частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи викладене, до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги належного виконання відповідачкою [PERSON] всіх зобов'язань передбачених кредитними договорами № 125/3148CLPS2 від 09.08.2011 року; № 156/4093CLPS2 від 14.11.2011 року та № 268/4479CLPS2 від 15.02.2012 року. Згідно частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Копіями письмових повідомлень про відступлення права грошової вимоги від 16.10.2012 року та письмових повідомлень про зміну умов кредитних договорів від 16.10.2012 року підтверджується, що відповідачка [PERSON] була повідомлена про заміну кредитора, а також про те, що згідно договору факторингу № 2 від 08.10.2012 року, позивач отримав право вимагати від неї належного виконання своїх зобов'язань за вище зазначеними кредитними договорами /а. с. 33, 34, 35, 36, 37, 38/. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, враховуючи вищевикладене та виходячи з встановленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачкою [PERSON] зобов'язань за кредитними договорами, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги є правомірними, ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами і підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Платіжним дорученням № 3433 від 21.11.2013 року підтверджується, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 229,40 гривень /а. с. 7/. На підставі ст.ст. 509, 512, 513, 516, 517, 525, 526, 610, 611, 625, 1049,1050, 1054 ЦК України і

Outcome: approved