Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з уточненим в послідуючому позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0956 га по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0956 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого [PERSON] є його діти: [PERSON] та [PERSON], яка відмовилась від своєї частки в спадщині на користь своєї неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 04 грудня 2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового будинку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0956 га йому відмовлено в зв'язку з відсутністю державного акту на право власності на цю земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивач відмовився укласти договір конкретного користування будинком, а земельна ділянка може бути розподілена лише після встановлення порядку користування будинком. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0956 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого [PERSON] є його діти: [PERSON] та [PERSON]. 13 лютого 2008 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частки спадкового майна на користь своєї неповнолітньої дочки та онуки померлого - [PERSON], [INFO], а 14 лютого 2008 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини. 04 грудня 2009 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, кожному. 06 вересня 2013 року позивач подав до нотаріальної контори заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкової земельної ділянки площею 0,0956 га. Постановою нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори від 18 лютого 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину спадкової земельної ділянки площею 0,0956 га, у зв'язку з не наданням правовстановлюючого документу на неї. Наведене підтверджується матеріалами справи та копією спадкової справи № 182 до майна померлого [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0956 га по [ADDRESS] належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 091274, виданого 14 травня 1999 року на підставі рішення виконкому Броварської міської ради № 307 від 20.10.1998 року, № 367 від 15.12.1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1146, що підтверджується копією державного акту, який був наданий відповідачами до зустрічної позовної заяви. Відповідно до роз'яснень у п. 23 вищеназваної постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю знаходиться у відповідачів, які відмовились надати його позивачу для оформлення спадщини. За таких обставин та враховуючи відмову нотаріуса, суд приходить до висновку, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки у нотаріальній конторі. З огляду на наведене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки право власності на земельну ділянку спадкодавця підтверджується державним актом на право приватної власності, а позивач є спадкоємцем першої черги за законом та в установленому законом порядку прийняв спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved