Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в обґрунтування якого зазначила, що з 2012 по 2016 рік перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON], 01.12.2014р. Також зазначила, що не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3х років, а відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу на утримання, хоча працює неофіційно та має дохід близько 4000-6000 грн. на місяць. Враховуючи викладене просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 01.12.2017р. У судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та додатково пояснила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу в період з 2012 по 2016 рік. 01.12.2014р. у них народилася донька [PERSON], яка постійно мешкає разом з нею. Їх спільна дитина має вади фізичного розвитку, а відповідач не сплачує аліменти навіть на утримання дитини. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно є батьком [PERSON], 2014 р. н., але ніколи не перебував у шлюбі з її матірю [PERSON]В, а тому підстав для стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] немає, так як вона ніколи не була його дружиною. У позові просив відмовити. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази по справі суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 грудня 2014 року у м. Краматорську Донецької області народилася [PERSON], про що 10.12.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис №1553 та видане свідоцтво про народження І-НО №621507 від 10.12.2014р. (а.с.7) Батьком [PERSON] є [PERSON], а матірю [PERSON] Відповідно до ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини», схваленої на 4-й сесії Асамблеї ООН (резолюція 44/25 від 20.11.1989р.) і ратифікованої Постановою ВР України від 27.02.1991р. №789-ХІІ, держави-учасниці повинні поважати і забезпечувати всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції. Так, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27.01.2017р. по справі №234/19566/16-ц з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], в розмірі ? частки всіх видів його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.12.2016р. та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 01.12.2023 року. (а. с. 23) З пояснень сторін судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували, а дитина з моменту народження постійно мешкає разом із матірю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ч. 2 ст.91 Сімейного кодексу України встановлено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом вказаних правових норм право на утримання у позивача виникло у зв'язку з тим, що вона є матір'ю їх спільної з відповідачем дитини, незалежно від обставин перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. З посвідчення ААГ №107286 від 15.03.2016р. суд вбачає, що [PERSON] є дитиною-інвалідом до 18 років. (а.с.5) Відповідно до інформації УПЗСН у м. Краматорську від 06.04.2017р. [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні з жовтня 2014 року та отримує державну допомогу при народженні дитини (860 грн. 00 коп. щомісячно) та державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам (1\~550,40 грн. щомісячно). Отже, враховуючи обставини справи, а саме: стан здоровя дитини, вік та стан здоровя сторін по справі, майновий стан відповідача, який не дає останньому можливості надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання у визначеному нею розмірі, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини з 27.12.2016 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 01.12.2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial