Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 18 липня 2008 року між третьою особою по справі - [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір, згідно з умовами якого [PERSON] отримав від ПАТ «УкрСиббанк» суму кредиту в розмірі 86 000 доларів США, яку зобов'язався повернути кредиторові у визначений умовами договору строк та зі сплатою обумовлених сторонами відсотків річних. 18 липня 2008 року, тобто в цей же день, між позивачкою та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивачка поручилася перед кредитором за повне та своєчасне виконання боржником [PERSON] умов основного зобов'язання. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги в тому числі за вищевказаними договорами. Посилаючись на наявність передбачених ст.559 ЦК України підстав, позивачка просила суд припинити вищевказаний договір поруки. У судовому засіданні представник позивачки, яка також представляє інтереси третьої особи - [PERSON], позов підтримала. Представник ПАТ «Дельта Банк» позов не визнала. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явилися, про час та місце його проведення повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про безпідставність пред'явлених вимог. Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між третьою особою по справі - [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір, згідно з умовами якого [PERSON] отримав від ПАТ «УкрСиббанк» суму кредиту в розмірі 86 000 доларів США, яку зобов'язався повернути кредиторові до 18 липня 2029 року зі сплатою 14% річних. 18 липня 2008 року, тобто в цей же день, між позивачкою та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивачка поручилася перед кредитором за повне та своєчасне виконання боржником [PERSON] умов основного зобов'язання. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги в тому числі за вищевказаними договорами. Внаслідок невиконання боржником умов кредитного договору щодо повернення суми боргу відповідно до узгодженого сторонами графіку, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року сума заборгованості стягнута з позивачки та [PERSON] у солідарному порядку. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги позивачка посилається на те, що всупереч умовам кредитного договору, відсотки за користуванням кредитом нараховувалися у більшому, ніж це обумовлено сторонами, розмірі. Вказана обставина призвела до збільшення обсягу відповідальності позивачки без її згоди, що, у свою чергу, є підставою для застосування наслідків, передбачених ч.1 ст.559 ЦК України. Частина 1 статті 559 ЦК України передбачає, що порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Разом з тим, в ході розгляду даної справи не було здобуто доказів, які б свідчили про те, що сторони кредитного договору у визначеній законом формі вносили будь-які зміни до основного зобов'язання, які б призвели до збільшення обсягу відповідальності позивачки. Посилання на те, що кредитний договір було укладено з порушенням норм Закону України «Про захист прав споживачів» та прав боржника і поручителя, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки за своєю юридичною природою договір поруки передбачає обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за виконання боржником основного зобов'язання, яке на момент укладання договору поруки вже існує на умовах, визначених кредитором і основним боржником. Позивачка не є учасником кредитного договору, в той час як [PERSON] будь-яких вимог в даному процесі не пред'явлено. Твердження позивачки про порушення кредитором порядку нарахування відсотків річних суд також відхиляє, оскільки дана обставина є підставою для настання інших правових наслідків, аніж ті, що передбачені ч.1 ст.559 ЦК України. Крім того, позивачка просить суд припинити договір поруки своїм рішенням, в той час як наведена норма матеріального права передбачає припинення договору поруки внаслідок події, яка визначена диспозицією даної статті ЦК України. При цьому, в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення договору поруки, суд констатує факт припинення зобов'язання за таким договором з підстав, визначених законом, та із зазначенням дати цієї події, яка завжди передує даті ухвалення судом відповідного рішення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed