Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказується, що на підставі рішення виконкому Броварської міської ради Київської області від 13 жовтня 1980 року за № 375 позивачу на сім'ї, яка на той час складалася із семи осіб, видано ордер № 910 на право зайняття житлового приміщення у п'ятикімнатній квартирі [ADDRESS]. Серед осіб зареєстрованих у вказаній квартирі на даний час значаться: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З серпня 2007 року відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, його особисті речі у квартирі відсутні, місце фактичного перебування останнього невідомо. З підстав визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням позивач змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконкому Броварської міської ради Київської області від 13 жовтня 1980 року за № 375 [PERSON] на сім'ї, яка складалася із семи осіб, видано ордер № 910 на право зайняття житлового приміщення у п'ятикімнатній квартирі [ADDRESS]. Відповідно до довідки від 30 листопада 2017 року № 860, виданої комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-4» за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими десять осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області Шевчуком О.С. від 18 вересня 2017 року вбачається, що [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS], її син [PERSON], [INFO], за вказаною адресою не проживає з 2007 року. Факт не проживання відповідача [PERSON] підтверджений сусідами, про що зазначено у акті. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] й [PERSON] підтвердили, що відповідач більше шести місяців не проживає за місцем своєї реєстрації. Порядок користування жилим приміщенням у будинку державного і громадського фонду, визначений главою 2 Житлового кодексу України (далі - ЖК України). Згідно з частинами першою й другою статті 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у пункті 10 своєї постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вказав, що в справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, враховуючи наявність достатніх доказів не проживання відповідача у квартирі протягом тривалого періоду (більше шести місяців), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. При цьому судом враховується, що відповідач без поважних причин не проживає у спірній квартирі, фактично зберігає лише прописку, добровільно залишив житло, не цікавиться ним та не несе витрат по його утриманню. У матеріалах справи відсутні дані про те, що [PERSON] протягом часу відсутності звертався до відповідних органів з приводу чинення йому перешкод у користуванні житлом. Підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення у строк понад шість місяців, передбачених статтею 71 ЖК України, судом при розгляді даної справи по суті не встановлено.

Outcome: approved