Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 05.09.2014 року вона у Міському відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 1090. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. В позові [PERSON] зазначила, що спільне життя подружжя не склалося, у зв'язку з втратою почуття взаємної любові, поваги, різні погляди на спільне сімейне життя та відносини. Шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться більше року, шлюб носить суто формальний характер, примирення не можливе, оскільки це буде суперечити її інтересам. Позивач просить шлюб розірвати та після його розірвання залишити дівоче прізвище «[PERSON]». Справа розглядається в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач подав суду заяву про слухання справи без його участі та визнання позову, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 05.09.2014 року у Міському відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1090. Від вказаного шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. З пояснень позивачки, які не спростовані відповідачем, спільне життя подружжя не склалося у зв'язку з втратою взаєморозуміння, відсутністю почуття любові та поваги один до одного, наявністю різних поглядів на життя та сімейні цінності. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, примирення не можливе, оскільки це буде суперечити їх інтересам. На час розгляду вказаної справи спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти позовних вимог. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Положеннями ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved