Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 12.02.1981 року по 17.01.2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] під час якого вони спільно придбали житловий будинок літ. А загальною площею 103, 00 кв.м. в тому числі житловою 53,30 кв.м. з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а саме гараж літ. Б, ворота №1 за адресою [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку у спільному майні подружжя. З заявою про прийняття спадщини до органів нотаріату звернулась вона та син покійного [PERSON], який невдовзі помер та після його смерті спадщину ніхто не прийняв. Вказувала на те, що отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не представилось можливим, оскільки частки у праві спільної сумісної власності подружжя визначеними не були, а тому спадкування частки померлого співвласника можливе лише після визначення його частки у спільному майні. Зазначала, що спільно з колишнім чоловіком їм належала ? частка житловий будинок літ. А загальною площею 103, 00 кв.м. в тому числі житловою 53,30 кв.м. з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а саме гараж літ. Б, ворота №1 за адресою [ADDRESS], а тому з урахуванням принципу рівності часток, їх частки у вказаному нерухомому майні є рівними та становлять по ?. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права просила, визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] і складається із житлового будинку літ. А, загальною площею 103,00 кв.м., в тому числі житловою площею 53,30 кв.м., гаражу літ. Б, воріт №1. В процесі судового розгляду справи, ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18.05.2016 року, за клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача [PERSON] (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») на Чернівецьку міську раду. Позивач в судове засідання не з'явилась, хоча повідомлялась судом про час та місце розгляду справи, від її представника до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 12.02.1981 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, вказаний шлюб було розірвано 17.01.2001 року (а/с 7, 8). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 9). Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно довідки Першої чернівецької державної нотаріальної контори від 16.01.2016 року, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до органів нотаріату звернулась позивач та син покійного [PERSON] (а/с 27). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року та після його смерті порушено спадкову справу за претензією кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк», інші особи з заявами про прийняття спадщини до органів нотаріату не звертались, що підтверджується витягом з актового запису про смерть та повідомленням Другої запорізької державної нотаріальної контори від 23.02.2016 року (а/с 33, 55). Під час шлюбу з позивачем, на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1989 року, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках придбали житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] (а/с 4-5). Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] на підставі вказаного договору, зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 103,00 кв.м. в тому числі житловою 58,3 кв.м. з належними до нього господарськими спорудами - гараж і ворота по [ADDRESS] (а/с 6). Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. У відповідності до вимог ст.ст. 22, 25, 27-1 КпШС (від 20.06.1969 року), чинного на момент набуття у власність [PERSON] зазначеного будинку, спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна й робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, вклади до кредитних установ; паєнагромадження в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; страхова сума, страхове відшкодування, сплачені за рахунок спільних коштів подружжя, страхові платежі, які були повернені при достроковому розірванні договору страхування або які міг би одержати один із подружжя в разі дострокового розірвання такого договору на час фактичного припинення шлюбу; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами. Таким чином, вказана вище частина житлового будинку по [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] як подружжю, відповідно до норм законодавства, чинного на момент набуття у власність вказаного майна та доказів протилежного матеріали справи не містять. Згідно ст. 28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Аналогічні положення містить чинний СК України. Отже, враховуючи принцип рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, встановлений нормами діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, за позивачем слід визнати право власності на ? частку спірного будинковолодіння. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved