Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У грудні 2018 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, відповідно до якої просила позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що з 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, внаслідок чого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Батьки самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, вихованням дитини не займаються, не приймають участі у її житті, не піклуються про неї, ведуть аморальний спосіб життя та не бажають в подальшому його змінювати. На даний час [PERSON] дала згоду на проживання [PERSON] разом із бабусею [PERSON] . Починаючи з 22 жовтня 2018 року дитина фактично мешкає у позивача та перебуває на повному її утриманні. Наведене зумовило [PERSON] звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 грудня 2018 року, справу передано на розгляд судді Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2018 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. 26 березня 2019 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Жиркевич Ю.А. на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині що стосуються відповідача [PERSON] . В обґрунтування відзиву зазначено, що з 2009 року по 2011 рік [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбі, від якого у них народилась дитина [PERSON] . У 2011 році фактичні шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені. До 2015 року відповідач [PERSON] спілкувався із дочкою та в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу на її утриманні, в тому числі розвиток та лікування. 09 травня 2015 року [PERSON] отримав тяжку черепно-мозкову травму та на даний час має третю групу інвалідності. У той час, поки [PERSON] знаходився у лікарні, відповідач [PERSON] разом із дитиною [PERSON] змінили місце проживання. На початку 2016 року [PERSON] виявив бажання побачити дочку, однак дитина вже не проживала за місцем реєстрації із матір`ю. На сьогоднішній день дитина проживає разом із бабусею [PERSON] , однак остання через чинила перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року зобов`язано Індустріальний районний у м. Дніпрі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надати суду копію актового запису про одруження [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити. Суду навела доводи, аналогічні тим, що викладені в позові. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви також підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Жиркевич Ю.А. в судовому засіданні частково заперечувала проти задоволення позовної заяви та просила відмовити в задоволенні позовних вимог стосовно позбавлення батьківських прав [PERSON] . Свої заперечення обґрунтувала доводами, наведеними у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, натомість на адресу суду направлено клопотання про розгляд справи без його участі із врахуванням доводів наведених у висновку Органу опіки та піклування від 15 лютого 2019 року № 18/5-81. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оцінивши надані суду докази у їх сукупності, доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Вирішуючи даний позов, суд, згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження: [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] від 01 жовтня 2010 року, видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1033 від 01 жовтня 2010 року), її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). 03 серпня 2018 року [PERSON] , [INFO] звернувся із заявою до служби у справах дітей виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради стосовно невиконання батьківських обов`язків його матір`ю [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є його рідними братом та сестрою. Відповідно до листа служби у справах дітей виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 2752 від 31 жовтня 2018 року з метою захисту малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , службою у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради направлений лист до служби у справах дітей Солонянського району Дніпропетровської області для проведення роботи з матір`ю [PERSON] . Згідно отриманої інформації від служби у справах дітей Солонянського району Дніпропетровської області встановлено, що громадянка [PERSON] вживає алкогольні напої, вчиняє сварки, надала згоду на проживання своєї дочки [PERSON] , [INFO] , разом із бабусею [PERSON] та братами за адресою: [ADDRESS] . За клопотанням служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради малолітню дитину [PERSON] , [INFO] зарахувано до складу учнів Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 29» Дніпровської міської ради та служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради надала дозвіл на тимчасове проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] до вирішення питання подальшої долі дитини (а.с.7). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 18/5-81 від 15 лютого 2019 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , батька [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] » матір дитини не має паспорта громадянина України, веде аморальний спосіб життя. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживала разом із матір`ю, однак рідний брат дитини [PERSON] , [INFO] у червні 2018 року забрав дівчинку для сумісного проживання разом із ним та його бабусею [PERSON] , тобто позивачем у справі за адресою: [ADDRESS] . Батьки участі у виховані дитини не приймають. Згідно інформації Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, [PERSON] офіційно не працевлаштована, схилена до вживання спритних напоїв, веде замкнутий спосіб життя. Побутові умови проживання [PERSON] на низькому рівні. Громадянка [PERSON] має трьох дітей, які з нею не проживають. Згідно інформації управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, батько дитини [PERSON] , [INFO] , надав пояснення в якому зазначив, що любить свою дочку та заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Під час візиту спеціаліста служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі до помешкання бабусі [PERSON] , при спілкуванні з бабусею та старшим братом [PERSON] з`ясовано, що батько [PERSON] зловживав алкогольними напоями, вихованням та утриманням дитини не займався з народження дочки та взагалі не цікавився її існуванням. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Індустріальної районної у місті Дніпрі ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] та батька [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.34-35). Згідно характеристики, отриманої від Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 29» Дніпровської міської ради, [PERSON] , [INFO] в даній школі навчається у другому класі з 22 жовтня 2018 року, проживає з бабусею [PERSON] , яка цікавиться її навчанням, поведінкою, регулярно відвідує школу. Батьки не приділяють уваги до виховання дитини, участі у навчальному процесі не приймають (45). Згідно інформації, отриманої від Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» Дніпровської міської ради, обов`язки щодо підтримки та забезпечення здоров`я дитини [PERSON] виконує [PERSON] . Матір дитини її життям та здоров`ям не цікавиться, батьківські обов`язки не виконує (а.с.46). Відповідно до довідки-характеристики Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 48 від 25 січня 2019 року, [PERSON] , з липня 2017 року проживає без реєстрації в [ADDRESS] в житловому будинку, який належить її синові [PERSON] . До червня 2018 року разом із [PERSON] за вказаною адресою проживали члени її сім`ї: чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] . У 2019 році [PERSON] проживає за вказаною адресою одна. [PERSON] офіційно не працевлаштована, має мінливий дохід та схильна до зловживання спиртних напоїв (а.с.47). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 25 січня 2019 року, складеного комісією Служби у справах дітей Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, стан житлового приміщення -задовільний. З відповіді Індустріального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та наданої копії актового запису про шлюб № 536 від 28 липня 2015 року на виконання ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року про витребування доказів, вбачається, що відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що складено актовий запис № 536 від 28 липня 2015 року та після укладення шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У відповідності до Акту обстеження умов проживання відповідача [PERSON] від 29 січня 2019 року, складеного комісією Служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровською районною у місті Дніпрі ради, стан житлового приміщення останнього встановлено як задовільний. Згідно зі ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами. Згідно ч.1,ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Тож, при вирішенні питання про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, суд виходить з наступного. При вирішенні питання щодо позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , суд враховує характер [PERSON] , який з огляду на надані до матеріалів позовної заяви документи та покази свідків надані в судовому засіданні, які свідчать про відсутність підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідач мала можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дитини, однак виходячи з наведених вище обставин, вона таких заходів не вжила, що підтверджує її неспроможність забезпечити необхідні умови для повноцінного розвитку [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . В той же час, суд не погоджується із висновком органу опіки про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Так, аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги обставини життя [PERSON] та отриману ним травму, на підставі якої йому станом на момент розгляду справи встановлено другу групу інвалідності, та проходження останнім реабілітаційного періоду, суд доходить висновку, що орган опіки та піклування не встановив факту свідомого нехтування батьком своїми обов`язками, винної поведінки відповідача [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. А також того, чи можливо змінити його ставлення до виховання дочки в кращу сторону, не сприяли захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування. Не врахували того, що відношення відповідача підлягає зміні, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки. Того, що до відповідача раніше не застосовувалось попередження про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дочки. Тому застосування до відповідача крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав, є передчасним та недоцільним, однак в той же час, суд вважає за потрібне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Крім того, судом враховується, що відповідач [PERSON] , на відміну від відповідача [PERSON] , не втратив інтерес до дитини, намагався зустрітись із нею, однак через наявність неприязних стосунків із позивачем, була перешкодою повноцінного спілкування відповідача з дочкою. Також суд приймає до уваги доводи надані позивачем в позовній заяві, покази свідків та доводи наведені у висновку органу опіки та піклування, з яких вбачається, що дійсно відповідач [PERSON] приділяє мало уваги донці, її розвитку, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, внаслідок чого, суд вважає за необхідне попередити його про необхідність змінити ставлення до виховання дочки - [PERSON] , [INFO] , а на Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, покласти контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Крім того, у відповідності до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тож, враховуючи, що судом підтверджена доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з останньої аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні відповідачем не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведені норми, із врахуванням кількості наявних у відповідача [PERSON] дітей, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з щомісячно з останньої, аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Отже, враховуючи вищевикладене та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який застосовуєтьсь лише за наявності неспростовних доказів свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, аналізуючи всі обставини справи, надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, суд доходить висновку, що в задоволенні позову в частині позовних вимог до [PERSON] слід відмовити. В іншій же частині позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору, сплачені останньою при зверненні до суду у 2018 році із позовною заявою про позбавлення батьківських прав у розмірі 704,80 грн. із врахуванням розміру прожиткового мінімуму встановленого на січень 2018 року. Та зважаючи на те, що предметом розгляду справи також було стягнення аліментів з [PERSON] , суд вважає необхідним стягнути з останньої судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн. із врахуванням розміру прожиткового мінімуму встановленого на січень 2019 року у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial