Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований, але з 2012 року не проживає відповідач [PERSON] , який є племінником позивача. Посилаючись на вищевикладене, а саме на те, що реєстрація відповідача у квартирі позивача, перешкоджає позивачу в повній мірі розпоряджатися своєю власністю, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивача в судове засідання не з`явився,однак з наданої заяви вбачається,що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин; відзив не подав. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.02.1996 року, позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а. с.6 ). Згідно з Актом про фактичне не проживання від 13.11.2018 року, складеним та підписаним сільським головою Петрівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської обаласті Цинаковською С.М.;секретарем сільської ради Гричаною Л.М.; спеціалістом ІІ категорії по роботі з молоддю [PERSON] та паспортистом Петрівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Манько Л.М., відповідач - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , при цьому з дня реєстрації за вказаною адресою фактично не проживає (а. с.8). Відповідно до довідки КП ММБТІ № 2286 від 27.09.2019 року зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.02.1996 року,виданого Службою приватизації житлового фонду ЗАТ «Термокераміка» та зареєстрованого в КП ММБТІ 21.02.1996 року. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти, щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з положеннями ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтями 150, 156 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. З огляду на те, що наявність реєстрації відповідача у квартирі, яка на праві приватної спільної сумісної власності належить позивачу, створює позивачеві перешкоду у повній мірі розпоряджатися своєю часткою, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у частині, яка належить позивачу на праві приватної спільної сумісної власності. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial