Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У жовтні 2012 року [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до приватного підприємства «Золота нива 1» (далі - ПП «Золота нива 1»), в якому з уточненнями просить суд: 1. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Куньєвської сільської ради, під кадастровим номером 6322886000:01:000:0150, від 11 грудня 2009 року між [PERSON] та ПП «Золота нива 1», в особі директора Зінченка В.І., зареєстрованого у Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету по земельних ресурсах» 16 липня 2012 року за № 632288604001113; 2. Скасувати запис про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 11 грудня 2009 року між [PERSON] та приватним підприємством Золота нива 1», в особі директора Зінченка Володимира Івановича, зареєстрованого у Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету по земельних ресурсах» 16 липня 2012 року за № 632288604001113; 3. Зобов'язати приватне підприємство «Золота нива 1» повернути [PERSON] земельну ділянку, розташованої на території Куньєвської сільської ради, під кадастровим номером 6322886000:01:000:0150, загальною площею - 6,7235 га, у тому числі ріллі 6,7235 га, контур № 4, ділянка [NUMBER], разом з незібраним врожаєм кукурудзи у кількості 25 тон 280 кг, вартістю 29 325,00 гривень; 4. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею судові витрати по справі. (а.с. 2, 138-140, 212) В обґрунтуванні позовних вимог позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] вказують, що позивачці на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території Куньєвської сільської ради, належить земельна ділянка під кадастровим № 6322886000:01:000:0150, загальною площею - 6,7235 га, у тому числі ріллі 6,7235 га, контур № 4, ділянка [NUMBER]. який видано на її дошлюбне прізвище [PERSON]. У жовтні 2012 року позивачці стало відомо, що ПП «Золота нива 1» має зареєстрований договір оренди землі, начебто укладений з нею. В зв'язку з тим, що позивачка не укладала та не підписувала жодного договору оренди землі з відповідачем, позивачка зверталася до Міськрайонного управління Держкомзему у м. Ізюм і Ізюмському районні Харківської області за поясненнями у реєстрації начебто укладених з нею договору оренди землі, та позивачці було надано один екземпляр договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Куньєвської сільської ради, під кадастровим № 6322886000:01:000:0150, загальною площею - 6,7235 га, у тому числі ріллі 6,7235 га, контур № 4, ділянка [NUMBER], від 11 грудня 2009 року між [PERSON] і ПП «Золота Нива-1», в особі директора Зінченко В.І., зареєстрованого у Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету по земельних ресурсах» 16 липня 2012 року за № 632288604001113. Позивачка, ознайомившись з договором оренди землі, була збентежена цим договором, бо підписи під договорами оренди та на актах визначення меж земельної ділянки та прийому-передачі земельної ділянки зроблені не нею, а підроблені. Тому подала позов до суду, так вказаний договір оренди землі від 11.12.2009р., примірники акта визначення меж земельної ділянки в натурі та акта приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди землі, укладалися без її відомості і нею не підписувалися взагалі. Відповідач ПП «Золота нива 1» позовні вимоги не визнав, надали письмові заперечення на позов, вважають зазначений позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, просять суд у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 19-20, 156-157, 197, 218-219). Представник відповідача Корнієнко Г.Т. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав заперечення на позов, стверджуючи, що договір оренди землі від 11.12.2009 року між [PERSON] і ПП «Золота нива 1» був укладено з [PERSON], яка сама зверталася з заявою до ПП «Золота нива 1» про укладання договору оренди землі між [PERSON] і ПП «Золота нива 1», надавала належні документи для укладення договору оренди землі, сама підписувала вказаний договір оренди землі та додані акти земельних ділянок. [PERSON] зверталася до Міськрайонного управління Держкомзему у м. Ізюмі і Ізюмському районі Харківської області з заявою про реєстрацію договору оренди землі. Просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 квітня 2013 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача відділ державної реєстрації речових прав на майно реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с. 92-93). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 квітня 2013 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Управління Держземагентства у Ізюмському районі Харківської області (а.с. 105-106). Представник співвідповідача відділ державної реєстрації речових прав на майно реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, надав суду письмові заперечення на позов, при вирішенні справи по суті покладаються на розсуд суду (а.с. 101-102). Представник третьої особи Міськрайонного управління Держкомзему у м. Ізюмі і Ізюмському районі Харківської області та представник третьої особи Управління Держземагентства у Ізюмському районі Харківської області в судове засідання не прибув, надали заяву про розгляд справи без їх участі, надали письмові пояснення на позов, в яких при вирішенні справи по суті покладаються на розсуд суду (а.с. 45-47, 86-88, 151-152, 163-164, 192, 207). Вислухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника [PERSON], пояснення представника відповідача Корнієнка Г.Т., дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом установлені такі|установлені| факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що гр. [PERSON] на підставі Державного акту Серія ЯД № 055809, виданого 21 січня 2008 року за розпорядженням голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 27.09.2006 року № 444, належить на праві приватної власності земельна ділянка під кадастровим номером 6322886000:01:000:0050, загальною площею - 6,7235 га, у тому числі ріллі 6,7235 га, контур № 4, ділянка [NUMBER], розташованої на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району, КСП «Жовтень», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 5, 65). У відповідності до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 10.12.2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 10.12.2011 року, прізвище після реєстрації шлюбу дружини [PERSON] (а.с. 3, 4). Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЗК і ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що між [PERSON] (Орендодавець) і ПП «Золота нива 1», в особі директора Зінченка Володимира Івановича (Орендар), укладався договір оренди землі від 11.12.2009 року, за умовами якого [PERSON] надала, а ПП «Золота нива 1» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 6322886000:01:000:0050, загальною площею 6,7235 гектарів, у тому числі ріллі 6,7235 гектарів, яка розташована на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, контур №4, ділянка [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 7 років. Крім того, укладалися Акт визначення меж земельної ділянки в натурі та Акт приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди землі від 11.12.2009 року. Зазначений договір оренди земельної ділянки від 11 грудня 2009 року між [PERSON] та приватним підприємством «Золота нива 1», в особі директора Зінченка Володимира Івановича, було зареєстровано в Міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Ізюм і Ізюмському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 липня 2012 року за № 632288604001113. (а.с. 6-9, 21-26, 61-65) Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», тощо. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. № 161-ХІV із змінами (далі по тексту - Закон № 161-ХІV), та ст. 93 ЗК України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди, зареєстрованим відповідно до закону (ч. 5 ст. 126 ЗК України). Частиною 2 ст. 125 ЗК України передбачено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону № 161-XIV договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст. 18 Закону № 161-XIV набирає чинності. Частиною 1 ст. 15 Закону № 161-XIV визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є відповідно до ч. 2 цієї ж статті підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору оренди недійсним. Зазначені істотні умови договору передбачені також Типовим договором оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03 березня 2004 року. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні бо є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою ст. 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Так, на підтвердження позовних вимог та на підтвердження заперечення на позов до ПП «Золота нива 1» про визнання договору оренди землі від 11.12.2009 року між [PERSON] і приватним підприємством «Золота нива 1» недійсними та скасування державної реєстрації, сторонами по справі (позивачка [PERSON], ПП «Зололта нива 1» та Міськрайонне управлінні Держкомзему у м. Ізюм і Ізюмському районі Харківської області) надали примірники вказаного договору оренди землі від 11.12.2009 року, примірники акту визначення меж земельної ділянки в натурі та акту приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди землі, які за ствердженнями позивачки укладалися без її відомості і нею не підписувалися взагалі, а за ствердженнями відповідача укладалися особисто [PERSON] і нею підписувалися (а.с. 6-9, 21-26, 61-65). Згідно із висновками судово-почеркознавської експертизи № 3945 від 30.07.2013 року: Підписи від імені [PERSON] у двох примірниках договору оренди землі від 11.12.2009 року між [PERSON] та ПП «Золота нива 1», розташовані в графі «Орендодавець» ліворуч рукописного запису «[PERSON]», двох примірниках акту визначення меж земельної ділянки в натурі б/д, в графі «Орендодавець» ліворуч запису «[PERSON]», двох примірниках акту приймання-передачі земельної ділянки б/д, в графі «Земельну ділянку передав: Орендодавець» ліворуч запису «[PERSON]» - - виконані не [PERSON]. Ці підписи виконані іншою особою (особами) з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] Рукописні записи «[PERSON]» в двох примірниках договору оренди землі від 11.12.2009 року між [PERSON] та ПП «Золота нива 1», розташований в графі «Орендодавець», двох примірниках акту визначення меж земельної ділянки в натурі б/д, в графі «Орендодавець», двох примірниках акту приймання-передачі земельної ділянки б/д, в графі «Земельну ділянку передав: Орендодавець», - - виконані не [PERSON], а іншою особою. (а.с. 119, 120-130, 61-70, додаток до справи) Відтак, суд погоджується з вимогами позивачки щодо підстав у задоволенні її позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його реєстрації. Задовольняючи позов [PERSON] суд виходить з того, що договір оренди земельної ділянки від 11 грудня 2009 року між [PERSON] та приватним підприємством «Золота нива 1», в особі директора Зінченка Володимира Івановича, укладався з порушенням вимог ст. 203 ЦК України - відсутності волевиявлення [PERSON] на вчинення договору оренди землі, що в порядку ч.1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. У відповідності п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що при вилученні (викупі) сільськогосподарських угідь, лісових земель, чагарників для потреб, не пов'язаних із сільсько- чи лісогосподарським виробництвом, їх тимчасовому зайнятті для інших видів використання, встановленні обмежень щодо використання земельних ділянок, погіршенні якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, приведенні сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у не придатний для використання стан, неодержанні доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відшкодування збитків згідно зі статтями 156, 157 ЗК здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу (в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими й іншими відходами та стічними водами). У випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК особами, що її заподіяли. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки її відшкодовує володілець цього джерела згідно зі статтею 1187 ЦК. Згідно до п.16 вказаної постанови Пленуму вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до статті 156 ЗК, статті 1166 ЦК така шкода відшкодовується у повному обсязі. Розмір шкоди, заподіяної пошкодженням посівів і насаджень при прокладенні шляхів, трубопроводів та проведенні розвідувальних, бурових, будівельних робіт, псуванням і забрудненням сільськогосподарських та інших земель, іншими порушеннями земельного законодавства, визначається з урахуванням витрат на відновлення родючості землі, а також доходів, які власник землі або землекористувач міг би одержати при використанні земельної ділянки і які він не одержав за час до приведення землі у стан, придатний для її використання за цільовим призначенням, або до повернення самовільно зайнятої ділянки. Зокрема, при пошкодженні посівів, самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Якщо замість пошкоджених посівів землекористувач провів у тому ж сезоні повторний посів культур, відшкодуванню підлягають витрати на пересівання (вартість насіння, обробітку землі тощо). Відповідно до статей 90, 95, 212 ЗК самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Про те, що вказаною земельною ділянкою сільськогосподарського призначення під кадастровим номером 6322886000:01:000:0050, загальною площею - 6,7235 га, у тому числі ріллі 6,7235 га, контур № 4, ділянка [NUMBER], розташованої на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району, КСП «Жовтень», до теперішнього часу користується ПП «Золота нива 1» свідчать звернення ПП «Золота нива 1» до Міськрайонного управління Держкомзему у м. Ізюмі і Ізюмському районі Харківської області про державну реєстрацію договору оренди землі від 11.12.2009 року, ствердження самого відповідача та роботи, які відповідач проводить на цій земельній ділянці (матеріали справи та виділений матеріал до справи). При таких обставинах, відповідач ПП «Золота нива 1» безпідставно користується земельною ділянкою, яка належить позивачці, тому земельна ділянка повертається її власнику - [PERSON], з передачею останній незібраного врожаю кукурудзи без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування нею. Так, на підтвердження позовних вимог до ПП «Золота нива 1» про повернення їй самовільно зайняту земельну ділянку разом з незібраним врожаєм кукурудзи у кількості 25 тон 280 кг, вартістю 29 325,00 гривень, позивачка [PERSON] надала лист управління агропромислового розвитку Ізюмської районної державної адміністрації від 20.01.2014 року за № 01-18/23 щодо оперативної інформації по середній урожайності ПП «Золота нива 1» за 2013 рік по сільгоспкультурі - кукурудза на зерно, надала акт обстеження земельних ділянок від 23.09.2013 року, та розрахунок кількості та вартості незібраного вражаю кукурудзи (а.с. 212, 213, 214). Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з ПП «Золота нива 1» на користь [PERSON] понесені нею та документально підтвердженні судові витрати по справі у сумі 107 грн. 30 коп. + 107 грн. 30 коп. + 114 грн. 70 коп. + 3672,00 грн. = 4001 грн. 30 коп. (а.с. 1, 50, 119, 136).

Outcome: approved