Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У жовтні 2013р. до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся позивач з позовною заявою, в якій поставлено питання про визнання недійсним кредитного договору від 07.11.2007р. №400026631. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що він дізнався про укладання вказаного кредитного договору, у серпні 2013р., коли за місцем своєї роботи в ВП «Автобаза» ДП «Південна залізниця», його повідомили, що до бухгалтерії надійшли документи про стягнення з нього на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості у розмірі 21342,94грн., виконавчого збору 2134,29грн., та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 120,00грн. на підставі постанови ВДВС Харківського міського управління юстиції від 10.06.2013р. при примусовому виконанні судового наказу №2н-4724/09, виданого 16.03.2010р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості у розмірі 21342,94грн. Звернувшись 03.08.2013р. до Шевченківського районного суду м.Києва з письмовою заявою про видачу йому належним чином завіреної копії Шевченківського районного суду м.Києва від 04.12.2009р. у справі № 2-н-4724/09 для подальшого її оскарження у законному порядку, до цього часу відповіді так і не отримав. Крім цього позивач вказує, що заробітну плату за серпень та вересень 2013р. він отримав меншу, з рахуванням відрахувань за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.12.2009р. у справі №2-н-4724/09. В подальшому, позивачем було отримано копію судового наказу Шевченківського районного суду м.Києва від 04.12.2009р. у справі № 2-н-4724/09 та копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №38384619 від 10.06.2013р., зі змісту яких йому стало відомо, що заборгованість з нього стягнуто на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» у розмірі 21342,94грн. на підставі кредитного договору №400026631 від 07.11.2007р. При цьому, позивач стверджував, що ніякого кредитного договору з ВАТ «ВіЕйБі Банк» він не укладав, за адресою, вказаною в кредитному договорі він ніколи не проживав, а паспорт, який зазначений в договорі серії [NUMBER], виданий 19.12.2000 року Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області, він втратив ще у 2007р., про що звернувся до міліції з відповідною заявою, на що 27.09.2007р. Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області йому було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER]. У зв'язку із вказаними обставинами він звернувся до правоохоронних органів та на підставі його заяви було порушено кримінальне провадження №12013110100012631 від 07.08.2013р., для розслідування кримінального правопорушення за ч.1 ст.358 КК України щодо шахрайських дій невстановлених осіб. Крім того позивач вказував, що він звернувся до банку із заявою про проведення службового розслідування щодо незаконного відкриття рахунку, видачі кредиту та закриття рахунку. Однак, до теперішнього часу, жодного відповіді від банку не надійшло. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки виконання судового наказу №2н-4724/09, виданого 16.03.2010р. Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення заборгованості у розмірі 21342,94грн. розпочато, а досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, однак представником позивача, через канцелярію суду, було подано заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином про час та місце слухання справи, подав суду заяву про розгляд справи без його участі та просив про прийняте судом рішення письмово повідомити відповідача за вказаною у заяві адресою. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07.11.2007р. між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк (правонаступником якого є відповідач у справі ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») (далі-відповідач) та [PERSON] (далі - позивач) було укладено кредитний договір №400026631 відповідно до умов якого останній отримав від банківської установи у тимчасове платне користування суму кредиту в розмірі 12539,87грн., зі сплатою 06 % річних, строком на 36 місяців, з датою повернення кредиту - 08.11.2010р.(а.с.45). Кредитним договором визначено цільове використання кредиту, а саме: купівля товару/надання послуг. В подальшому, 04.12.2009р. Шевченківським районним судом м.Києва було видано судовий наказ у справі №2н-4724/09 про стягнення із [PERSON] ([INFO], паспорт серії [NUMBER], виданий 19.12.2000р. Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області, ідентифікаційний [NUMBER], адреса реєстрації: [ADDRESS]) на користь ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк (адреса: м Київ, вул. Зоологічна, 5) заборгованість за кредитним договором №400026631 від 07.11.2007р. в загальному розмірі 21342,94грн. (а.с.6). На даний час Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», вказані обставини не заперечувалося сторонами та не потребують доведення в силу ч.1 ст.61 ЦПК України. Також, як свідчать матеріали справи, постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 10.06.2013р. при примусовому виконанні судового наказу №2н-4724/09 від 04.12.2009р. у виконавчому провадженні ВП №38384619, звернуто стягнення на заробітну плату позивача (а.с.5). Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач як на основну з підстав задоволення позову зазначає, що в момент укладання кредитного договору №400026631 від 07.11.2007р., його сторонами не було додержано вимог, які встановлені ст.203 ЦК України, а саме, зміст вказаного правочину не відповідав волі позивача, який не підписував цього договору, а дізнався про його існування лише тоді, коли у серпні 2013р. до бухгалтерії за місцем його роботи в ВП «Автобаза» ДП «Південна залізниця», надійшла постанова Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 10.06.2013р. при примусовому виконанні судового наказу 04.12.2009р. у виконавчому провадженні ВП №38384619 про звернення стягнення на його заробітну плату заборгованості за кредитним договором у сумі 21342,94грн., виконавчого збору у розмірі 2134,29грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 120,00грн. Згідно із ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, судом установлено обставини, які спростовують правомірність покладання на позивача обов'язку повернення кредитних коштів за кредитним договором №400026631 від 07.11.2007р. Так, позивач стверджував, що ніякого кредитного договору з ВАТ «ВіЕйБі Банк» він не укладав. При цьому вказував, що паспорт серії [NUMBER], виданий 19.12.2000р. Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області, який зазначено в договорі, ним було втрачено у 2007р., у зв'язку чим, на заміну втраченого паспорта, 27.09.2007р. Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області йому було видано паспорт серії [NUMBER], що підтверджується копіями довідок Полтавського РС УДМС України в Полтавській області №35/1033 від 27.07.2013р. та №5876 від 27.04.2010р. (а.с.8,9). Серед іншого, позивач звернув увагу, що за адресою [ADDRESS], вказаною в кредитному договорі, як адресу фактичного місця проживання позивача, він ніколи не проживав, оскільки з 06.12.1990р. та по теперішній час, зареєстрований та проживає за адресою в [ADDRESS], про що свідчить копія паспорту позивача серії [NUMBER], яка міститься в матеріалах справи та копія довідки виконавчого комітету Ковалівської сільської ради №1549 від 27.06.2013р. (а.с.7). Також позивач зауважував, що з використанням його паспорту вчинено злочин, він звернувся до Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві з відповідною заявою, на що останнім було повідомлено про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №12013110100012631 від 07.08.2013р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, про що свідчить повідомлення Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві №59/16176 від 08.08.2013р. (а.с.12). Крім того позивач вказував, що він звернувся до відповідача з заявою про проведення службового розслідування щодо незаконного відкриття рахунку, видачі кредиту та закриття рахунку (а.с.13). Однак, на звернення позивача відповіді від банку не надійшло. На підтвердження доводів позивача стосовно необізнаності про укладання від його імені кредитного договору від 07.11.2007р., під час судового розгляду справи, за клопотанням представника позивача, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 14.11.2013р. була призначена судова почеркознавча експертиза, шляхом проведення експертизи оригіналу кредитного договору від 07.11.2007р., який було витребувано у відповідача. Проведення експертизи було доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (адреса: 01025, м. Київ, вул. Смоленська, 6). За висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Хоменко В.В. та Слободянюка О.П., за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №2314/2315/14-32 від 30.04.2014р., підписи від імені [PERSON] навпроти рукописного запису «[PERSON]» на першій сторінці, в графі: «Позичальник ___/[PERSON], в графі: «[PERSON] П.І.Б./___/(підпис)» на другій сторінці кредитного договору №400026631 від 07.11.2007р., виконано не [PERSON], а іншою особою, рукописним способом кульковою ручкою, без попередньої технічної підготовки чи використання технічних засобів (а.с.81-84). При цьому, встановити, чи виконаний рукописний запис «[PERSON]» на першій сторінці кредитного договору №400026631 від 07.11.2007р. не виявилося можливим. Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Таким чином, знайшов підтвердження той факт, що позивач не укладав кредитного договору №400026631 від 07.11.2007р. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини стосовно того, що при укладенні спірного кредитного договору №400026631 від 07.11.2007р. було порушено вимоги ст.203 ЦК України, на що посилається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог, знайшли своє підтвердження, а тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання недійсним кредитного договору, укладеного 07.11.2007р. між ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи. Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з копії квитанції відділення №460 категорії А м.Полтава АТ «УкрСиббанк», м.Харків №221331000640091388736825 від 03.01.2014р., позивачем було сплачено за послуги по проведенню судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 2944,00грн. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 2944,00грн., сплачена позивачем за проведення судово-почеркознавчої експертизи. Також, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved