Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

У жовтні 2012 р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, неодноразово уточнювала позовні вимоги, останній раз у червні 2017 р., просить: - визнати в порядку поділу спільного майна подружжя, за [PERSON] та [PERSON] , за кожним окремо по 1/2 частці у праві власності на домоволодіння, що складається з незавершеного будівництвом житлового будинку «Ж-1» площею 60.8 кв.м., літню кухню «Б» площею 29.9 кв.м., гараж «Д» площею 23.0 кв.м., вбиральню «Г» площею 1.00 кв.м., погрвб «В» площею 10,9 кв.м., водо колонку І, замощення ІІ та огорожа № 1, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; - виділити в особисте користування [PERSON] літню кухню «Б» площею 29.9 кв.м., а [PERSON] гараж «Д» площею 23 кв.м. та погріб «В» площею 10.9 кв.м., що знаходяться на території домоволодіння за адресою [ADDRESS] , залишивши незавершений будівництвом житловий будинок «Ж-1» площею 60.8 кв.м., вбиральню «Г» площею 1,00 кв.м., водо колонку І, замощення ІІ та огорожу № 1, на території домоволодіння за адресою [ADDRESS] у їх спільному користуванні. В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем 24.03.2000 р. було зареєстровано шлюб. У період шлюбу, 03.12.2005 р . , під час спільного проживання, між відповідачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу вказаного домоволодіння, яке на той час складалось з: житлового будинку «А-1» загальною площею 51,4 кв. м., житловою площею 31,3 кв.м., літньої кухні «Б», гаражу «Д», вбиральні «Г», погрібу «В», водоколонки І, замощення ІІ, та паркану № 1. Відповідач надав до суду відзив на позов в якому зазначив, що позов [PERSON] визнає частково, вважає що, фактично спільним майном подружжя є будинок і гараж. Всі інші будівлі, які знаходяться на території домоволодіння є самовільно збудованими і їх будівництво не завершено. Не заперечує проти того, щоб сплатити позивачці половину вартості будинку та гаражу, а право власності на все домоволодіння залишилось за ним. Третя особа - [PERSON] , син позивача від попереднього шлюбу, відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: домової книги, технічного висновку про розміщення та технічний стан будівель на земельній ділянці домоволодіння [ADDRESS] від 2004 р., договору про надання послуг по вивезенню габаритних твердих побутових відходів від 06.12.2004 р. укладеного між КП «Криворіжспецтранс» та [PERSON] , договору про надання послуг з вивезення та складування побутових відходів від 12.12.2009 р. укладеного між ТОВ «Екоспецтранс» та [PERSON] , договору купівлі - продажу домоволодіння від 03.12.2005 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] , рішення про надання дозволу на будівництво господарчих споруд та території домоволодіння особистої власності від 16.08.2006 р. № 461, свідоцтва про смерть [PERSON] , витягу з Державного реєстру правочинів № 1819362 від 03.12.2005 р., свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.1991 р., технічних паспортів складених 09.09.1971 р., 02.12.2004 р., 28.11.2005 р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9411794 від 23.12.2005 р., заповіту від 24.03.1994 р. складеного [PERSON] на ім`я [PERSON] , державного акту на право приватної власності на землю від 31.10.2001 р. виданого на ім`я [PERSON] про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 4,8306 га. розташованої та території Саксаганської сільської ради П`ятихатського району, оригінал розписки від 18.06.2014 р. даної [PERSON] . [PERSON] про те, що вона отримала від останньої 30252 грн. за договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ( том. 1 а.с. 18-34, 35-43, 44-45, 46-48, 49, 50, 51, 52, 53, 55-61, 62-66, 67-71, 74, 75, 120, том 2 а.с. 9), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Сторонами 24 березня 2000 року зареєстровано шлюб. Як вбачається з договору купівлі-продажу домоволодіння від 03.12.2005 року, [PERSON] , під час перебування в шлюбі з позивачем, було придбано домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . На цей час адреса домоволодіння: [ADDRESS] . Згідно розписки від 18.06.2014 р. [PERSON] отримала від [PERSON] 30252 грн. за договором купівлі-продажу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке вона продала 03.12.2005 р. [PERSON] .. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.12.2005 р., власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] .. У спірному домоволодіння з 10.11.2006 року зареєстрована позивач [PERSON] .. Рішенням виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 16.08.2006 р. № 461 надано [PERSON] дозвіл на будівництво господарчих споруд на території домоволодіння особистої власності: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), тобто вказане домоволодіння є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, як подружжя. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що відповідає також вимогам ч.2 ст. 370 ЦК України. Таким чином, тягар доказування у справах даної категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує, що спірне домоволодіння придбане під час перебування у шлюбі з позивачем [PERSON] , що підтверджується відповідними доказами, дослідженими судом. Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України в редакції 2004 р. та ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України в редакції 2017 р., суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України, але вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачем [PERSON] , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, права власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та наявність фактичних та правових підстав для їх задоволення, оскільки будь - яких доказів про існування домовленостей між позивачем та відповідачем щодо майна, або рішення суду про те, що частки у спільному майна подружжя змінено, не надано. Суд вважає, що їх частки у спільному майні є рівними, - тобто вимога позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину домоволодіння є законною і обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позовна вимога про виділення в особисте користування сторонам будівель домоволодіння задоволенню не підлягає, так як відповідач на це згоди не надавав, а позивач відповідної експертизи не проводила та клопотання про її проведення саме з цього питання взагалі не заявляла. При цьому, для вирішення цієї позовної вимоги, як вважає суд, потрібні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Крім цього, не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання права власності на гараж «Д» та погріб «В», що знаходяться на території домоволодіння за адресою [ADDRESS] , за відповідачем, оскільки він є вже власником всього домоволодіння і в цьому випадку лише змінюється його частки в праві власності. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача частково витрати, пов`язані зі сплатою нею судового збору при пред`явлені позову, у розмірі 151,26 грн.. На підставі викладеного, ст. ст. 57, 60, 63, 69, 70, 72 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 328, 392 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: partial