Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» (далі відповідач), третя особа: Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація (далі відповідач) про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, визнання рішення правління кооперативу недійсним та скасування державної реєстрації, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, грошову компенсацію за невикористані відпустки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири № [ADDRESS]. Обслуговування вказаних квартири та будинку здійснює відповідач. 02 червня 2005 року [PERSON] була обрана головою правління «ЖБК «Ремонтник». В жовтні 2015 року в результаті протиправних дій, фальсифікації та підробки підписів членів кооперативу були проведені загальні збори членів кооперативу, на яких її було звільнено з посади голови правління та обрано головою правління [PERSON] Позивач вказує, що її звільнено незаконно, а жодних документів про звільнення не отримано. При цьому, загальні збори членів кооперативу не проводилися, рішення про обрання головою правління [PERSON] не приймалось. 19.01.2016 року на зборах правління ЖБК «Ремонтник» (замість загальних зборів членів кооперативу) прийнято рішення звільнення з посади голови правління ЖБК «Ремонтник» [PERSON] з 29.01.2016 року та переведено з 01.02.2016 року на посаду голови правління [PERSON] Вказані дії на думку позивача є незаконними, а тому наявні підстави для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому, звільнивши [PERSON], з нею не було проведено розрахунку, а саме не була виплачена заробітна плата за період з 01.10.2015 року по 30.10.2015 року та грошова компенсація за невикористані відпустки, а тому наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку. Тому позивач просила суд: 1) Визнати звільнення [PERSON] з посади голови правління Житлово-будівельного кооперативу «Ремонтник» з 30 жовтня 2015 року незаконним та поновити її на посаді голови правління Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник»; 2) Скасувати державну реєстрацію внесення змін до відомостей про юридичну особу. що не пов'язані зі змінами в установчих документах; зміна керівника юридичної особи (запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 10741070008008371 від 19.10.2015 року) щодо [PERSON]; 3) Визнати рішення зборів членів правління Житлово-будівельного кооперативу «Ремонтник» про обрання [PERSON] головою правління з 01.02.2016 року, що оформлене протоколом зборів членів правління Житлово-будівельного кооперативу «Ремонтник» № 19/16 від 19 січня 2016 року, недійсним; 4) Скасувати державну реєстрацію внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах; зміна відомостей про керівника юридичної особи (запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 10741070010008371 від 08.02.2016 року) щодо [PERSON]; 5) Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Ремонтник» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 31 жовтня 2015 року по дату ухвалення рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 45 262,30 грн.; 6) Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» на користь [PERSON] заробітну плату за період з 01.10.2015 по 30.10.2015 року у розмірі 1 850,00 грн.; 7) Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати за період з 30.10.2015 року по дату ухвалення рішення суду у розмірі 45 262,30 грн.; 8) Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» на користь [PERSON] грошову компенсацію за всі не невикористані дні щорічної відпустки за період з 30.10.2012 року по 30.10.2015 року у розмірі 4 528,05 грн.; 9) Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки виплати грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки за період з 30 жовтня 2015 року по дату ухвалення рішення суду у розмірі 47 921,81 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує на безпідставність позовних вимог, у звязку з тим, що голову правління Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» [PERSON], а згодом і [PERSON], було обрано у порядку, передбаченому законодавством. Крім того, вказує, що позивач була присутня на позачергових загальних зборах членів відповідача, які відбулися 05.10.2015 року, на яких було обрано голову правління [PERSON] Між тим, запис про звільнення у трудовій книжці позивача та виплатити їй компенсацію за невикористані відпустки неможливо було зробити у звязку з тим, що всі документи відповідача, в тому числі і трудова книжка [PERSON], знаходяться у позивача. Також представником вказується на те, що позивачем було пропущено строк оскарження звільнення, що позбавляє її права вимагати сплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, вказує на безпідставність сум стягнення. Відповідачем не були порушені жодні норми чинного законодавства, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. У відповіді на відзив позивач вказує недотримання відповідачем процедури її звільнення та порушення процедури обрання на посаду голови правління Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» [PERSON] і [PERSON] також зазначає, що нею не пропущено строк на звернення до суду з даним позовом, оскільки, копію наказу про звільнення їй не надавалась. У лютому 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано зустрічний позов Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» (далі позивач за зустрічним позовом) до [PERSON] (далі відповідач за зустрічним позовом), в якому просив суд зобовязати [PERSON] передати голові правління Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» [PERSON] всі документи, які їй були передані на підставі [PERSON] передачі юридичних документів від 06.06.2005 року та за період своєї діяльності за період з 2005 по 2015 роки; стягнути з [PERSON] на користь Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» збитки на суму 143 921,47 грн., моральну шкоду на загальну суму 50 000,00 грн. та суму сплаченого судового збору. Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що після звільнення відповідача за зустрічним позовом не були повернуті бухгалтерські та фінансові документи Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник». На неодноразові звернення до [PERSON] документи не були повернуті. В процесі здійснення діяльності було встановлено зловживання [PERSON] після звільнення, тими документами які були у неї в наявності, тому такі дії можуть вчинятися і надалі. Крім того, у звязку з неповерненням документів, а саме [PERSON] введення в експлуатацію закінченого будівництвом будинку, який був необхідний для перереєстрації у фіскальних органах з метою переведення статутних документи до 01.01.2017 року до нових вимог Податкового кодексу України, з метою отримання такого акту ОК «ЖБК «Ремонтник» було понесені витрати в сумі 350,00 грн. для отримання такого документа в Державному архіві м. Києва, а також 150,00 грн. на придбання книг по заробітній платі та бухгалтерських бланків. Крім того, 31.10.2014 року [PERSON] самовільно було прийнято рішення про переведення коштів ЖБК «Ремонтник» до ПАТ «КБ «Надра» в сумі 108 800,00 грн. Через 4 місяці вказаний банк став банкрутом і вищевказані кошти залишились «замороженими». Тобто ЖБК «Ремонтник» понесені витрати в сумі 143 421,47 грн. з вини [PERSON] Вказані дії повністю суперечили статуту, оскільки [PERSON] мала право розпоряджатися наявними коштами позивача за зустрічним позовом, що зберігались на поточному рахунку в установах банку, відповідно до затверджених загальними зборами членів ЖБК «Ремонтник» кошторису та фінансового плану. Однак такого рішення загальних зборів не було. Також, представник Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» зазначає про те, що [PERSON] намагається підірвати довіру мешканців будинку до нового складу правління ЖБК та голови правління, розповсюджуючи ганебні плітки, які не відповідають дійсності, та вводять членів ЖБК в оману. ЖБК «Ремонтник» вважає, що протиправними діями [PERSON] йому було завдано збитків моральної шкоди, що полягає у зниженні та підриву довіри до діяльності ЖБК «Ремонтник», яку кооператив оцінює в розмірі 50 000,00 грн. У поясненнях та відзиві на зустрічну позовну заяву відповідач за зустрічним позовом вказує на необґрунтованість позовних вимог вказаного позову. [PERSON] повторно зазначає про порушення процедури обрання голови правління Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» [PERSON], а згодом і [PERSON] Оскільки їй не надали наказу про звільнення з посади, не оформили передачу документів ЖБК «Ремонтник», то позивач забрала свою трудову книжку з метою унеможливлення її знищення чи пошкодження, а також з метою недопущення внесення до неї неправильного запису. Всі фінансові та бухгалтерські документи не були забраті [PERSON] та залишись в розпорядженні новообраного голови правління ЖБК «Ремонтник». У відповідача за зустрічним позовом залишились лише документи, строк дії яких закінчився, а саме, договір з ПАТ АК «Київводоканал» та ПАТ «Київенерго». Витрати на придбання книг по заробітній платі та бухгалтерських бланків, а також за отримання [PERSON] введення в експлуатацію закінченого будівництвом будинку є поточними витратами кооперативу, а не шкодою. Грошові кошти, що зберігаються на банківському рахунку ЖБК «Ремонтник» в ПАТ КБ «Надра» також не є шкодою, оскільки [PERSON] не могла передбачити ліквідацію банку. Крім того, [PERSON] вказує на недоведеність завдання моральної шкоди ЖБК «Ремонтник». Таким чином, просила відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву представник ОК ЖБК «Ремонтник» фактично підтримала вимоги зустрічної позовної заяви та ще раз вказала на необхідність їх задоволення. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги первісного позову підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову в повному обсязі та просили відмовити в його задоволенні, а первісний позов задовольнити. Третя особа в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомленої третьої особи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2017 року відкрито провадження у справі. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою суду від 02.02.2018 року відкладено проведення підготовчого судового засідання, прийнято до розгляду зустрічний позов Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» про зобов»язання вчинити дії по передачі документів по акту передачі за 2005-2015 роки, стягнення збитків та моральної шкоди до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] про визнання незаконним та поновлення на роботі, визнання рішення правління кооперативу недійсним та скасування державної реєстрації, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та грошову компенсацію за невикористані відпустки. Крім того, витребувано у Шевченківській районній в м.Києві державній адміністрації копії документів з реєстраційної справи Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник», на підставі яких була проведена державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу та заміна керівника після 05.10.2015 року по даний час, а також ухвалено викликати в судове засідання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На виконання вимог зазначеної ухвали, 04.04.2018 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшли належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник». Ухвалою суду від 20.04.2018 року витребувано в Шевченківському районному в м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (м.Київ, вул..Пугачова, 17) витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті наступних осіб, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] із зазначенням дати смерті. 31.05.2018 року на адресу суду надійшла вказана в ухвалі від 20.04.2018 року інформація. Протокольною ухвалою суду від 10.07.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача та заявлених у справі свідків, суд прийшов до висновку, про необхідність часткового задоволення первісного та зустрічного позовів, виходячи з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON], є власником квартири № [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 7096551 (т. 1 а.с. 11). 02 червня 2005 року [PERSON] була обрана головою правління «ЖБК «Ремонтник» (Наказ №9 від 01.06.2005 року), що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці (т. 1 а.с. 13). 05 жовтня 2015 року на позачергових загальних зборах членів ЖБК «Ремонтник» було обрано членів правління ЖБК «Ремонтник» ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та членів ревізійної комісії відповідача ([PERSON], [PERSON], [PERSON].). Крім того, вирішено розпочати перевірку фінансової діяльності ЖБК «Ремонтник» та звітних документів новопризначеною ревізійною комісією в присутності новопризначених членів правління. У даному протоколі засвідчено справжність підписів [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дадич О.Ф. (т. 1 а.с. 234-235) Протоколом №1 засідання правління ЖБК «Ремонтник» від 14.10.2015 року вирішено звільнити [PERSON] з посади голови ЖБК «Ремонтник» (т. 1 а.с. 247). Наказом №1 від 15.10.2015 року звільнено [PERSON] від виконання обовязків голови правління ЖБК «Ремонтник». Підстава: Протокол позачергових зборів членів ЖБК «Ремонтний» від 05.10.2015 року (т. 1 а.с. 248). Як вбачається із наказу №2 від 16.10.2015 року, [PERSON] приступив до виконання обовязків голови правління ЖБК «Ремонтник» з 16.10.2015 року. Підстава: позачергових зборів членів ЖБК «Ремонтний» від 16.10.2015 року (т. 1 а.с. 249). Протоколом №19/16 Зборів членів правління ЖБК «Ремонтник» від 19.01.2016 року звільненого [PERSON] з посади голови правління ЖБК «Ремонтник» з 29.01.2016 року та переведено [PERSON] на посаду голови правління ЖБК «Ремонтник» з 01.02.2016 року (т. 2 а.с. 9-10). Як вказано в наказі №5 від 23.01.2016 року, [PERSON] приступила до виконання обовязків голови правління ЖБК «Ремонтник» з 30.01.2016 року за сумісництвом. Підстава: Протокол позачергових зборів членів ЖБК «Ремонтний» від 19.01.2016 року (т. 2 а.с. 11). Наказам №6 звільнено [PERSON] з посади голови правління ЖБК «Ремонтник» з 29.01.2016 року. Підстава: Заява [PERSON] від 19.01.2016 року (т. 2 а.с. 12). Сторонами не заперечувалось, що загальна кількість членів ЖБК становить 108 осіб. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). При цьому, посилання позивача на те, що на зборах членів кооперативу 05.10.2015 року були присутні члени кооперативу у кількості менше 72 осіб, оскільки в списках значаться померлі особи не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки, як вбачається із витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON] помер [INFO] року (т. 2 а.с. 77), [PERSON] померла [INFO] року (т. 2 а.с. 77), [PERSON] помер [INFO] року (т. 2 а.с. 79), [PERSON] помер [INFO] року (т. 2 а.с. 80), а у відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року (т. 2 а.с. 104), тобто після зборів 05.10.2015 року. Щодо посилання сторони позивача на відсутність кворуму на загальних зборах ЖБК «Ремонтник», то перевіривши списки осіб, які брати участь на вказаних зборах встановлено, що були присутні саме 72 особи та присутні представлялись як власники кожен свою квартиру (т. 1 а.с. 236-237). Згідно абз. 3 ст. 2 Закону України «Про кооперацію», обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Положеннями ст. 15 Закону України «Про кооперацію» визначено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу. Відповідно до положень ч. 1, 5, 6 ст. 16 Закону України «Про кооперацію», виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п'ять років. Порядок обрання або відкликання членів правління та голови кооперативу, а також порядок проведення засідань правління кооперативу та прийняття ним рішень визначаються статутом кооперативу. Згідно п. 37 Статуту ЖБК «Ремонтник», затвердженого рішенням загальних зборів членів ЖБК «Ремонтник» 15.09.1997 року Протокол №2 загальні збори членів ЖБК /уповноважених членів ЖБК/ вважаються правомочними при наявності на них не менше 2/3 загального числа членів ЖБК /уповноважених членів ЖБК. Згідно п. 40 Статуту ЖБК «Ремонтник», затвердженого рішенням загальних зборів членів ЖБК «Ремонтник» 15.09.1997 року Протокол №2, правління ЖБК обирається загальними зборами членів ЖБК /зборами уповноважених членів ЖБК/ в кількості не менше трьох осіб строком на два роки. Правління обирає зі свого складу голову та його заступника. Інші члени правління розподіляють між собою обовязки згідно потреб ЖБК. Доказів визнання статуту в цій частині недійним суду не надано. Таким чином, відповідачем було повністю дотримано процедуру обрання членів та голови правління ЖБК «Ремонтник» 05.10.2015 року та 19.01.2016 року, що як наслідок є правомірність рішень щодо обрання головою правління [PERSON] та [PERSON] та відсутність підстав для визнання звільнення [PERSON] з посади голови правління незаконним та поновлення її на вказаній посаді та, відповідно, внесення даних до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відмови в задоволенні позову в цих частинах. В той же час, ч. 1 ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Проте, в судовому засідання з показань свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] була присутня на зборах членів кооперативу 05.10.2015 року та їй було відомо про обрання членів правління. Між тим, враховуючи, що трудова книжка знаходиться у позивача, а копію наказу про звільнення не було вручено позивачу, строк звернення за суду в розумінні ст. 233 КЗпП України позивачем не порушено. Так, ч.2 ст.235 КЗпП України, передбачено, що при винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше ніж за один рік. Враховуючи відсутність підстав для поновлення позивача на роботі, вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не може бути задоволена з огляду на відсутність умов, передбачених ч. 2 ст. 235 КЗпП України для її виплати. Статтею 47 КЗпП України та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, закріплено обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку. Положеннями ст. 47 та ст. 116 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117 КЗпП України). Як вбачається із платіжних відомостей за вересень та жовтень 2015 року [PERSON] отримала заробітну плату по 1488,14 грн. за кожен місяць, про що міститься її підпис (а.с. 95-96). Таким чином, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з огляду на проведення розрахунку відповідача з позивачем. Проте, щодо вимог позивача щодо стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки варто вказати наступне. Відповідно до ст. 74 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору (ч. 1 ст. 75 КЗпП України). В судовому засіданні з показань свідка [PERSON] встановлено, що при звільненні позивача, їй не було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. За період з 30.10.2012 року по 30.10.2015 року позивачем не були використані 72 дні щорічної відпустки із розрахунку 24 календарних днів за повний робочий рік. Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (надалі по тексту Порядок) визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Відповідно п. 7 Порядку, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. З урахуванням п. п. 2, 7 Порядку та беручи до уваги час невикористання відпусток до звільнення позивача, для розрахунку суми компенсації за невикористану відпустку необхідно взяти період роботи [PERSON] з 30.10.2012 року по 30.10.2015 року, що включає, без урахування святкових та неробочих днів, - 353 календарних днів; доходи за цей період становлять 22 200,00 грн., отже за 1 календарний день 62,89 грн. Виходячи з цього, компенсація за невикористану відпустку становить у розмірі 4 528,05 грн. (353 днів х 62,89 грн.), яка підлягає виплаті позивачу. Як вказано вище, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Станом на 01.07.2017 року час затримки остаточного розрахунку становить 762 календарних днів. Середній заробіток за час затримки виплати грошової компенсації за дні невикористаною відпустки становить 47 921,81 грн. (762 днів х 62,89 грн.), що підлягає стягненню на користь позивача. Щодо вимог зустрічного позову варто вказати наступне. [PERSON] 06.06.2005 року на підставі [PERSON] передачі юридичних документів та господарських справ по ЖБК «Ремонтник» отримані такі документи: 1) статут кооперативу (вісім листів), 2) устав ЖБК «Ремонтник» від 17.11.69 р №691, 3) креслення генплану та інженерні комунікації, 4) договори (тепломережа, водозбут, Київенерго, «Альшфатер», газ), 5) креслення поверхів 1 книга, 6) бланки доручень з №182637 по 182650, 7) чекова книжка КЄ №6878974-6878975, 8) штамп ЖБК «Ремонтник» - 1 шт., 9) кругла печать ЖБК «Ремонтник» - 1 шт., 10) житловий будинок загальною площею 5055 м2, 11) журнал по плану та експлуатації (т. 1 а.с. 99). Відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності ЖБК «Ремонтник» від 16.02.2016 року, встановлено [PERSON] незаконно утримуються такі документи: технічний паспорт на будинок за адресою [ADDRESS]; протокол загальних зборів та правління ЖБК «Ремонтник» за період 2005-2015 роки; накази, табелі обліку, виписки з банку, касові книги, чекові книги за період 2005-2015 роки; картки квартирного обліку форми №16; технічна документація на лічильник теплової енергії; проект, технічна характеристика та технічні умови на бойлер з 2005 року по 2014 року (т. 1 а.с. 129-135). Як встановлено в судовому засіданні з показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], при звільненні [PERSON] не повернула документи ЖБК «Ремонтник» новообраному голові правління. А свідок [PERSON] пояснила, що частину документів ЖБК «Ремонтник» [PERSON] зберігала вдома. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 ЦК України). Таким чином, беручи до уваги [PERSON] передачі юридичних документів та господарських справ по ЖБК «Ремонтник», в якому чітко зафіксовані документи, які були прийняті [PERSON] та безпідставність знаходження вказаних в акті документів у відповідача за зустрічним позовом станом на час розгляду справи, вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню в частині зобовязання [PERSON] повернути уповноваженій особі Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» отримані нею по акту прийму-передачі від 06.06.2015 року документи. При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог зустрічного позову в частині зобовязання [PERSON] повернути документи за період діяльності з 2005 по 2015 роки, враховуючи відсутність чіткого переліку документів, що має бути повернутий та не підтвердження належними та допустимими доказами знаходження їх у відповідача за зустрічним позовом. Щодо вимог про стягнення збитків та моральної шкоди варто вказати наступне. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч. 1 п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України). В судовому засіданні, не було встановлено фактів понесення Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» збитків саме з вини [PERSON], що є наслідком для відмови в позові в цій частині. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В даному випадку Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Ремонтник» не довів незаконність дій [PERSON], які спричинили йому моральну шкоду, причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями з боку [PERSON], які це спричинили. Крім того, не надано жодних доказів завдання моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первісного та зустрічного позовів. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Враховуючи наведене та

Outcome: partial