Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту із нерухомого майна, посилаючись на те, що він маючи намір укласти договір відчуження власного нерухомого майна, яке знаходиться по [ADDRESS] дізнався, що існує обтяження у формі арешту вищевказаного нерухомого майна, накладеного на підставі постанови державної виконавчої служби Новоселицького району від 14 жовтня 2004 року, зареєстроване Новоселицькою державною нотаріальною конторою в реєстрі 15 жовтня 2004 року за № 1384832. На даний час він не має будь-яких невиконаних зобов`язань, а вказане обтяження на нерухоме майно перешкоджає йому вільно розпоряджатися власністю, у зв`язку із чим просив скасувати арешт та стягнути з відповідача не його користь понесені ним судові витрати. Позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що в державній виконавчій службі відсутні будь-які дані щодо перебування на виконанні відносно позивача виконавчих документів, у зв`язку із чим просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності дослідженні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 25 листопада 1996 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 239954601 від 11 січня 2021 року вбачається, що на будинок, який розташовано по [ADDRESS] існує обтяження у формі арешту на нерухоме майно, накладене на підставі постанови Державної виконавчої служби Новоселицького району серії АН № 082056 від 14 жовтня 2004 року, зареєстроване Новоселицькою державною нотаріальною конторою в реєстрі 15 жовтня 2004 року за № 1384832. З наданої відповідачем довідки № 423 від 18 січня 2021 року вбачається, що відносно позивача згідно даних АСВП, а також даних, які містяться в актах про вилучення документів для знищення, що не підлягають зберіганню, відсутні дані щодо перебування на виконанні державної виконавчої служби виконавчих документів про стягнення. Доказів отримання нотаріусом повідомлення державної виконавчої служби Новоселицького району про зняття арешту на нерухоме майно матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України). Враховуючи, що обтяження на нерухоме майно на даний час перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні власністю, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з вказаним позовом, а тому позовні вимоги до відповідача підлягають задоволенню, оскільки останній звернувся до суду за захистом свого порушеного права у обраний ним спосіб, що повністю відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Слід зазначити, що з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що на будинок позивача накладений арешт саме постановою державної виконавчої служби Новоселицького району серії АН № 082056 від 14 жовтня 2004 року. Стягувача у виконавчому провадженні в межах якого накладено арешт, у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не зазначено. Під час судового розгляду представник відповідача також не надав доказів на користь якого був накладений арешт на майно позивача та не зміг обґрунтувати підстави вказаного обтяження. А тому, із урахуванням того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у своїх вимогах чи запереченнях, відповідач на довів суду на користь кого був накладений вказаний арешт та не спростував відомості наявні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд вважає, що Новоселицький районний відділ державної виконавчої служби є належним відповідачем у справі та заявлений до нього позов є обґрунтованим, у зв`язку із чим підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на звернення позивача до суду з позовом, який послався на порушення його прав відповідачем та задоволення позову судом, судові витрати мають бути стягнуті на його користь з відповідача. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд

Outcome: approved