Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

У вересні 2020 позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За життя брат позивача свідоцтва про право власності на вказаний будинок не отримав. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та 06.07.2020 звернулася із заявою про прийняття спадщини до Державної нотаріальної контори Новопсковського нотаріального округу, однак постановою державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. від 21.09.2020 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок площею 59,50 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 19.10.2020 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 18.11.2020, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. 18.11.2020 суд ухвалив оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з витребуванням у державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та витребуванням з Новопсковського районного бюро технічної інвентаризації інвентаризаційної справи на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14.12.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.01.2021. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила суд справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача - Риб`янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, з позовними вимогами згоден. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальов Анатолій Олексійович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та заяв про розгляд справи без його участі до суду не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.03.2020 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Позивач [PERSON] , [INFO] є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.08.1955 Бюром запису актів громадянського стану Н-Псковського району Ворошиловградської області на ім`я [PERSON] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.07.1953 Бюром запису актів громадянського стану Н-Псковського району Ворошиловградської області на ім`я [PERSON] , в яких в графі батько зазначено « [PERSON] », в графі мати зазначено « [PERSON] ». Факт зміни прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 03.02.1973 Бором запису актів громадянського стану Жовтневого району м. Ворошиловграда. Відповідно до ст.ст. 1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно\~зі ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.1262 ЦК України\~у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За змістом ч.1\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. З матеріалів спадкової справи №66064661, заведеної Новопсковською державною нотаріальною конторою 06.07.2020, судом встановлено, що позивач [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом у другу чергу, прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується заявою про прийняття спадщини №101 від 06.07.2020. Отже, позивач по справі є єдиним спадкоємцем за законом майна, що належало її брату [PERSON] , померлому [INFO] , відомості щодо виданих свідоцтв про право на спадщину та наявності заповітів чи спадкових договорів у Спадковому реєстрі відсутні, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №60805423 від 06.07.2020, №60805412 від 06.07.2020. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21.09.2020 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки померлий не отримував правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок. Згідно п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки правовстановлюючі\~документи на\~спірний будинок\~відсутні,\~позивач позбавлена\~можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З приводу належності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до абз. 3 ч. 2\~ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3\~ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5\~. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно даних погосподарського обліку Риб`янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] , 1937 року народження, був головою домогосподарства в будинку [ADDRESS] , за даною адресою був зареєстрований один, (книга №3, об`єкт нерухомого майна №0111-1), що підтверджується довідкою Риб`янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області №977 від 25.09.2020. З акту підтвердження фактичного проживання від 28.09.2020, складеним депутатом Риб`янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області Протасовою І.А., в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] вбачається, що в будинку [ADDRESS] проживав [PERSON] з народження (1937 року) по 14.12.2017. Із технічного паспорта на будинок індивідуального житлового фонду від 09.04.1992, а також з наявних в інвентаризаційній справі зведеного акту вартості будівель та споруд, генерального плану, оціночних актів, абрису, ескізу від 09.04.1992 вбачається, що власником спірного житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ,\~був [PERSON] . За таких обставин, суд вважає підтвердженим, що [PERSON] був власником домогосподарства, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Статтею 55 Конституції України\~гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі\~статтею 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Статтею 392 ЦК України\~передбачено, що\~\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, є всі достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку за позивачем. За таких обставин, враховуючи інтереси позивача, яка є спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] , визнання відповідачем позову, що не порушує прав чи інтересів інших осіб, а також те, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved