Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

У вересні 2019 позивач в особі представника звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати договір поруки № 061-2902/840-0867-Р/1 від 27.12.2007 дійсним; стягнути солідарно з відповідачів понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Універсал Банк» та ВАТ «Універсал Банк». Між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір № 061-2902/840-0867 від 27.12.2007. 27.12.2007 між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» укладено договір поруки, щодо виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 061-2902/840-0867 від 27.12.2007 у сумі 100500,00 доларів США на строк з 27.12.2007 до 10.12.2027 із процентною ставкою в 13,45 % річних. В зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору 25.04.2013 ПАТ «Універсал Банк» звернувся з позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] та [PERSON] . Проте відповідачі жодних дій по поверненню кредитних коштів не вчинили. 23.12.2015 рішенням Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк», подану представником Сапсай А.С. задоволено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2015 скасовано та ухвалено нове. 27.09.2017 Оболонським районним судом м. Києва винесено рішення в цивільній справі № 756/16161/16-ц, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим № 061-2902/840-0867-Р/1 від 27.12.2007 відмовлено. 09.11.2017 Апеляційним судом м. Києва рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27.09.2017 скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим задоволено. Позивач зауважує, що з підстав викладених в позові обсяг відповідальності поручителя не збільшувався, отже відсутні підстави вважати договір поруки № 061-2902/840-0867-Р/1 від 27.12.2007 року, припиненим. Враховуючи наведене, позивач просить визнати договір поруки № 061-2902/840-0867-Р/1 від 27.12.2007 дійсним; стягнути солідарно з відповідачів понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача ПАТ «Універсал Банк» надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності та підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надіслав до суду заяву, в якій просив закрити провадження у справу зв`язку з відсутністю предмету спору. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір № 061-2902/840-0867 від 27 грудня 2007 року, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у сумі 100500,00 доларів США на строк з 27.12.2007 року до 10.12.2007 року, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки за користування в розмірі 13,45 % річних в порядку, на умовах та в строки визначені Договором. 27.12.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» укладено договір поруки щодо виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №061-2902/840-0867 від 27.12.2007 року у сумі 100 500,00 доларів США на строк з 27.12.2007 року до 10.12.2027 року із процентною ставкою в 13, 45% річних. Відповідно до п.2.1 Договору поруки № 061-2902\\840-0867-Р\\1 від 27 грудня 2007 року кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. 15.07.2008 року відповідачем змінено процентну ставку з 13, 45% до 14,95% річних, що підтверджується довідкою, виданою банком на ім`я позичальника. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Пунктом 1.2 договору поруки від 27 грудня 2007 року передбачено, що поручитель засвідчує, що йому відомі усі умови основного Кредитного договору і він погоджується з ними, зокрема: сума основного договору 100500, 00 доларів США; 13, 45% річних розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів; 40, 35% річних розмір підвищення процентної ставки за користування кредитом понад встановлені терміни сплати платежів; термін повного виконання зобов`язань боржника не пізніше 10.12.2027 року, якщо згідно з умовами основного договору не буде застосовані інші терміни виконання таких зобов`язань. 27.09.2017 року Оболонським районним судом м. Києва винесено рішення по цивільній справі № 756/16161/16-ц, за позовною заявою [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки № 061-2902/840-0867-Р/1 від 27.12.2007 припиненим, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. 09.11.2017 рішенням Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] задоволено. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27.09.2017 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки № 061-2902/840-0867-Р/1 від 27.12.2007 припиненим, задоволено. Припинено поруку [PERSON] за договором № 061-2902/840-0867-Р/1 від 27.12.2007 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» на забезпечення договору кредиту № 061-2902/840-0867 від 27.12.2007 з 15.07.2008 року. Ухвалами Верховного Суду від 05.08.2019, 22.08.2019, 07.10.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2017 в справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки № 061-2902/840-0867-Р/1 від 27.12.2007 припиненим. Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на території України. Положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки дію договору поруки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2017, яке набрало законної сили припинено з 15.07.2008 року. Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed