Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. В обґрунтуваня своїх вимог позивачі посилалися на те, що житловий будинок [NUMBER] з надвірними будівлями і спорудами: сарай, сарай, погріб, вбиральня, колонка, огорожа по провулку Базарному у селі Літки Броварського району Київської області належать їм в рівних частинах на праві власності у порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] [PERSON]. У зазначеному житловому будинку фактично не проживає, але зареєстрована [PERSON] (колишня дружина [PERSON]), яка більше року не отримує поштову кореспонденцію за місцем реєстрації та не сплачує комунальні послуги. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачам у реалізації їх права власності на вищевказане нерухоме майно, у звязку з чим [PERSON], [PERSON], [PERSON] були змушені звернутися до суду. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали у повному обсязі та просили суд позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення позивача, представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS], що належить їм в рівних частинах на праві власності у порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] [PERSON], що підтвержується свідоцтвами ААМ №? 036320, ААМ №? 036322, ААМ №? 036323, виданими 13 березня 1998 року Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області (а.с. 11-13), а також копією технічного паспорту на зазначене нерухоме майно (а.с. 14-16). З відмітки про сімейний стан у паспорті [PERSON] вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружилися 12 жовтня 2002 року, про що Літківською сільською радою Броварського району Київської області зроблено актовий запис за № 12. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на прізвище чоловіка - [PERSON]. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в місті Києві у належному позивачам будинку з 02 лютого 2005 року зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с. 26). Судом також встановлено, що окрім сторін у спірному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] - діти колишнього подружжя [PERSON] й [PERSON], що підтверджується випискою з домової книги про склад сім'ї та прописки (а.с. 18). Як вбачається із копії довідки, виданої Літківською сільською радою Броварського району Київської області за № 1381 від 23 листопада 2012 року (а.c. 17) та копій актів обстеження житлово-побутових умов будинку [ADDRESS], складених депутатом Літківської сільської ради Броварського району Київської області Глущенко О.П. 31 жовтня 2012 року, 27 листопада 2012 року та 28 липня 2013 року, відповідач [PERSON] з 31 жовтня 2012 року за місцем реєстрації не проживає (а.с. 19-21). Вищевикладений факт підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами сторін у справі. Ч. 1 ст. 321 ЦПК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначене та придатне для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved