Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , згідно з яким просила визначити спосіб участі відповідача у вихованні і спілкуванні з неповнолітніми синами : -встановити графік побачень батька [PERSON] з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: - із суботи 13.00 годин до неділі 18.00 годин через тиждень кожного місяця; - у період весняних та осінніх канікул по чотири дні; - у період літніх канікул - два тиждні; Позовні вимоги, позивач обґрунтовує тим, що вони є батьками неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , які після розірвання шлюбу проживають із матір`ю. Разом з тим, позивач зазначає, що з 2019 року відповідач забирає дітей зі школи під час навчання , проте наступного дня до шкодли дітей не приводить , що призводить до безпідставних пропусків занять як шкільних, так і додаткових та відставання у навчанні. Діти повертаються від батька неохайні. Через таку невизначеність діти мають психоемоційні розлади. Добровільно домовитися з відповідачем вони не можуть, також він відмовився від встановлення будь-якого графіку спілкування через орган опіки та піклування. Відповідач відзиву на позов не надав. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначила, що протягом 209/2020 навчального року через такі дії батька діти пропускали шікльні заняття, знизидась їх успішність в школі. Відповідач може забрати дітей без будь-якого попередження, що шкродить їх звичному графіку занять та життя. Зазначила, що вона не пперешкоджає сспілкуванню дітей з батьком та не проти їх побачень, але намагається упорядочити ці побачення, щоб мати можливість організувати їх навчальний процес. Так, діти додаково займаються з вчителем математики та англійскої мови, відвідують секцію футболу. Всі ці заняття мають відбуватися за певним графіком, які встановлють самі вчителі, і їх не завжди можливо підлаштувати під відсутність дітей без попередження батька. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, оскільки вважає, що неможливо обмежувати рідного батька у спілкуванні з синами. Він є хорошим батьком, діти завждим з зщадволенням їдуть до нього, проволдять час на сівжлому повітрі за місцем його проживання у селі. Він належно піклується про дітей, забезпечсує всі їх потреби, купує одяг, збирає до шкоди, проводить з ними час, цікавиться їх життям, здоров`ям, навчанням, відвідує разом з ним додаткові спортивні заняття та факультативи з математики. Він останні роки проживає в с.Щербанівське Вознесенського району, забирає дітей до себе, де їм краще проводити час на свіжому повітрі, на природі. Їхати до села машиною з Миколаєва близько години, отже забирати та відвозити дітей для них не важко. Вважає, що слід домовлятися з позивачкою щодо спілкування та виховання синів, а всі її заперечення щодо неможливості забирати дітей тоді, коли у нього є вільний час, штучні. Вона спеціально придумує дітям додаткові заняття з математики, англійської , які їм і не потрібні, спеціально, щоб обмежети їх спілкуання з батьком. Він дійсно інколи забирав зі шкоди дітей і не привозив їх наступного дня, але виключно за бажанням дітей в зв`язку з їх психоемоційним станом та переживанням через розлучення батьків. В нього існують довірительні стосунки з дітьми, він в курсі всіх обставин їх життя і завжди їм дополмагає, в той час, як мати постійно на роботі. Представник третьої особи в судовому засіданні просив при постановленні рішення врахувати права та інтереси дитини, та визначити порядок зустрічей позивача з дітьми згідно наданому Висновку органу опіки та піклування. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення представника третьої особи та показання свідків, зясувавши думку дитини [PERSON] , дослідивши зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що сторони перебували в шлюбі з 25.07.2008 року до 02 серпня 2016 року , мають синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2018 року на користь [PERSON] , стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів в розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з 30.08.2017 року до досягнення повноліття. Згідно довідки Центрального ВДВС м.Миколаєва від 30.08.2019 року , [PERSON] не сплачує аліменти у період з 30.08.2017 по 28.08.2019 року за вказаним рішенням суду. В судовому засіданні відповідач не заперчеував цього, пояснивши це тим, що фірма, співзазсновником якої він є, на теперішній час перебуває у скрутному стані та він не отримує дохід. Тим більше, що діти більше часу проводять з ним, він забезпечує їх всім необхідним, отже несе витрати на їх утримання нарівні з позивачкою. На підтвердження надав квитанції про придбання дітям одягу, канцелярськиого приладдя, мобільних телефонів, про що позивачка не заперчеувала. [PERSON] зверталася до Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради з питань врегулювання участі батька у спілкуванні з дітьми, проте в зв`язку з тим, що батько [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 18.12.2018 року відмовився визнавати будь-який графік його спілкування з дітьми, зазначивши, що не збирається його дотримуватися, комісія вирішила, що готувати відповідний проект рішення виконому є недоцільним. В жовтні 2018 року психологічною службою Миколаївської ЗОСШ І-ІІІ ступенів № 4 за зверненням матері дітей проведено обстеження психоемоційного стану дітей [PERSON] та [PERSON] , за результатами якого встановлено, що діти знаходяться під впливом останніх сімейнизх подій та дуже гостро реагують на те , що відбувається , пережитвають, що сім`ї вже не існує. Крім того, судом безспірно встановлено, що сторони проживають окремо , діти проживають з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] , навчаються у 4-му та 2-му класі Миколаївської ЗОСШ І-ІІІ ступенів № 4 , батько проживає в с.Щербанівське Вознесенського району. Згідно інформації Миколаївської ЗОСШ № 4, учень 4-Б класу [PERSON] та учень 2-А класу [PERSON] протягом 2019\\2020 року періодично були відсутні на навчальних заняттях без пояснення батьків та медичної довідки. Сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дітей шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення. Як позивач, так і відповідач за місцем роботи та проживання характеризуються позитивно. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод статтею 8 визначено, що держава Україна має позитивний обов`язок вжити всіх можливих заходів для сприяння контактам дитини і того з батьків, хто проживає окремо, а непорозуміння між батьками не позбавляють державу від її обов`язків. Відповідно до Конвенції про контакт з дітьми (ратифікована Верховною Радою України 20 вересня 2006 року і набула чинності для нашої держави 1 квітня 2007 року) ч.І ст.4 встановлює право дитини та її батьків на встановлення та підтримку регулярного контакту одне з одним. Також п. с) ст.7 Конвенції про контакт з дітьми визначено, що: «Під час вирішення спорів стосовно контакту органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.» Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки і піклування, надав Висновок від 15.11.2019 року про визначення способу участі відповідача у вихованні малолітніх синів, в якому запропонувала визначити спосіб участі батька наступним чином: із суботи 13.00 годин до неділі 18.00 годин через тиждень кожного місяця; у період весняних та осінніх канікул по чотири дні; у період літніх канікул - два тиждні. В поясненнях органу опіки та піклування зазначено, що батько дітей відмовляється визнавати будь-який графік його спілкування з дітьми, ввважаючищо це спосіб обмежети його спілкування з дітьми. Також в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] ,, [PERSON] ,, які є сусідами відповідача за місцем його проживання в с.Щербанівське , та голова сільради [PERSON] , які суду пояснили, що діти періодично на вихідні приїзжають до батька у село. Діти доглянуті, з задоленням граються на вулиці з іншими дітьми, нагодовані та охайні. Будь яких скарг на ставлення батька вони не висловлювали, видно, що батько ними опікується. Під час судового розгляду відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини на виконання права дитини бути заслуханою з питань, що її торкаються, реалізуючи приписи статті 171 Сімейного кодексу України (далі СК) судом була заслухана думка дитини. Зокрема, малолітній [PERSON] пояснив, що він проживає разом з мамою та молодшим братом в м.Миколаєві, батько проживає в селі і періодично приїздить та забирає їх до себе. Має довірительні стосунки як з мамою, так і батьком, мати належно піклується про них, ніколи не ображає та не забороняє їм спілкуватися з батьком, він зщавжди може йому зателефонувати. Він має вже свій графік відвідування школи, репетиторів та секції футболу, у вільний час він проводить з друзями, більше часу проводить на вулиці, гуляє по центральні вулиці міста. Він бажає спілкуватся з батьком, але на вихідні, частково і на канікулах, але під час шкільних занять йому важко пропускати заняття, а так він все встигає. Йому на теперішній час цікавіше перебувати за своїм постійним місцем проживання в Миколаєві, де є друзі. Оцінивши зазначений висновок органу опіки та піклування та беручи його до уваги при вирішенні спору по суті, як те передбачене ст.158 СК України, суд приходить до наступного. В судовому засіданні, з матеріалів справи, пояснень учасників судового розгляду та показань свідків, думки самого [PERSON] , судом не встановлено, що спілкування відповідача з дітьми не відповідає інтересам останніх або негативно впливає на розвиток дитини. При цьому, суд вважає, що небажання відповідача, як батька дітей, узгоджувати з позивачем, як матір`ю дітей , з якою вони постійно проживають, порядок побачень з дітьми та їх проживання у нього , ґрунтується на особистих конфліктних відносинах, які склались між сторонами. Разом з тим, відсутність усталеного чіткого графіку режиму життя дітей та перебування їх за місцем проживання батька, яке знаходиться ів іншій місцевості, - все ж таки може завдати шкоди як їх навчальному процесу , так і впливати на психоемоційний стан дітей. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як встановлено рішенням Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України», дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас, ч. 6 ст. 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тобто, при винесенні рішення у справах щодо дітей та участі батьків у їх вихованні, суд, може відступити від висновку органу опіки та піклування, адже судом оцінюються усі наявні докази у їх сукупності та перш за все враховуються інтереси дитини. Таким чином, на підставі, встановлених судом обставин, враховуючи рекомендації, викладені у Висновку органу опіки та піклування , активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, з метою не допущення настання можливих негативних наслідків для дітей, враховуючи їх найкращі інтереси, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та визначити наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні і спілкуванні з дітьми: встановити графік побачень батька з дітьми -встановити графік побачень батька [PERSON] з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: із суботи 13.00 годин до неділі 18.00 годин через тиждень кожного місяця; у період весняних та осінніх канікул по чотири дні; у період літніх канікул - два тиждні; а також враховуючи пояснення [PERSON] та відповідача стосовно режиму шкільних та додаткових занять дітей - з 16.00 годин до 18.00 годин кожної середи у м.Миколаєві. При цьому суд зауважує, що такі побачення повинні відбуватися з урахуванням бажання та інтересів саміх дітей, графіку їх навчального процесу та додаткових занять. Також, з урахуванням можливості зміни як навчального графіку дітей, так і обставин життя сторін по справі, слід надати право [PERSON] та [PERSON] змінювати порядок побачень з неповнолітніми синами за їх взаємною згодою, в тому числі і в святкові та вихідні дні, з урахуванням побажання та інтересів дітей та графіку їх навчального процесу та додаткових занять , зхобов`язаши їхх при цьому завчасно попередити один одного. Відповідно до положень ст. 141 СК України, судовий збір, сплачений при подачі позову, слід стягнути на користь позивачки з відповідача.

Outcome: partial