overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 09.01.1998 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис №6. Від спільного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON] [INFO]. Сімейне життя у [PERSON] із відповідачем не склалось, через відсутність порозуміння, постійні суперечки, застосування відповідачем фізичного насилля. Крім того, своє подальше життя позивач бажає поєднати з іншим чоловіком. Збереження сім'ї і спільне життя із відповідачем [PERSON] вважає неможливим. В судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на розлученні. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлений про судовий розгляд у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 09.01.1998 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис №6. Від спільного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON] [INFO]. З пояснень позивача вбачається, що сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім'ї зі слів позивача стали відсутність порозуміння, постійні суперечки, нездатність підтримувати нормальну моральну атмосферу та піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами родини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаєморозуміння. За твердженням позивача вона проживає з іншим чоловіком із яким бажає створити нову сім»ю. Примирення між сторонами та збереження сім'ї не можливе та недоцільне, що підтвердила позивач у судовому засіданні. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 10.10.08 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.10.08 року у Відділі РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1433. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 23.07.05 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.07.05 року у Відділі РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 932. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 27 жовтня 2006 року. Від подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO]. З 2009 року вона та [PERSON] проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Тобто сім'я припинила своє існування. Просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання заявник не з'явилась, направила заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність та розірвати шлюб. [PERSON] у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в 2006 році. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалося, з 2009 року заявник та [PERSON] проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Майнових та житлових спорів між сторонами немає. Дитина проживає з матір'ю. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх доньки. Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2015 року [PERSON] засуджено до позбавлення волі. Згідно з ч.3 ст. 234 ЦПК України справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, розглядаються в порядку окремого провадження. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 26 січня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки відсутнє взаєморозуміння, вони різні люди з різними поглядами на життя, що призводило до сварок та скандалів та до втрати почуття поваги та любові. З кінця 2013 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 38. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з кінця 2013 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 27 березня 1996 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, вони різні люди з різними поглядами на життя, що призводило до сварок та скандалів та до втрати почуття поваги та любові. З червня 2014 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 березня 1996 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, актовий запис №342. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з червня 2014 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на свою користь. В обґрунтування позову посилалась на ту обставину, що донька навчається у Херсонському державному університеті - є студенткою І курсу денної форми навчання, стипендію не утримує, матеріальну допомогу відповідач добровільно не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання до - 2018 року, просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заперчення проти позову, в якому позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у зв'язку з продовженням навчання у сумі 550,00 грн., оскільки в нього є сім'я, яку потрібно забезпечувати. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати грошову допомогу. Так, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.01.1997 року). Згідно договору № 516204 про навчання від 26.08.2014 року, [PERSON] є студентом 1 курсу Херсонського державного університету, стипендію не отримує. Згідно довідки виданої Нововоронцовською селищною радою Нововоронцовського району Херсонської області № 1405 від 08.12.2014 року, [PERSON] має такий склад сім'ї: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька, [PERSON]-донька. Згідно довідки виданої Нововоронцовською селищною радою Нововоронцовського району Херсонської області № 1452 від 15.12.2014 року, [PERSON] має такий склад сім'ї: дружина - [PERSON], донька - [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Суд, врахувавши вимоги ст.182 СК України, вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і з відповідача повинні бути стягнені аліменти на користь позивача у твердій грошовій сумі 550,00 грн до закінчення навчання, але не більше, ніж до двадцяти трьох років. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 03.10.2008. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини з відповідачем припинено. Примирення та подальше спільне життя з ним не можливе. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Також, позивач просила змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]» У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позов проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.10.2008 між сторонами Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 1083, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Із пояснень сторін встановлено, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на подружнє життя та відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яка проживає разом з позивачем. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, із зміною прізвища позивача на дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 04.11.1983. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з 2013 року. Примирення та подальше спільне життя з ним не можливе. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір відсутній. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений неодноразово. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав. У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 04.11.1983 між сторонами Центральним міським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Кривий Ріг зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 865 та підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Із пояснень позивача встановлено, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на подружнє життя та відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні відносини фактично припинено з 2013 року і намірів їх поновлювати не має. Розірвання шлюбу в досудовому порядку не можливе через небажання відповідача. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 112 СК України при розгляді позову про розірвання шлюбу, поданого до суду одним із подружжя, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Частиною другою цієї статті передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved