Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

у грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.06.2011 року сторони досягли домовленості з приводу оренди належного на праві власності позивачці автомобіля [NUMBER], з правом подальшого викупу. Розмір вартості оренди транспортного засобу був погоджений сторонами та склав 1 500, 00 грн. щомісяця, загальна вартість автомобіля була оцінена сторонами у розмірі 18 000, 00 грн. [PERSON] сплатив позивачці суму коштів у розмірі 2 750, 00 грн. та отримав доступ до експлуатації транспортного засобу. У жовтні 2011 року відповідач продав автомобіль невстановленим особам для подальшої передачі на пункт прийому металобрухту, що стало приводом для звернення позивачки до міліції, на підставі якого заведено кримінальне провадження за фактом вчинення [PERSON] злочину за ознаками ч. 1 ст. 289 КК України, в рамках якого позивачку визнано потерпілою. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року №756/13278/13[PERSON]. визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 років, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання. В ході судового слідства була встановлена вартість автомобіля [NUMBER], яка складає 13 550, 63 грн. Дану суму та решту заборгованості відповідач зобов'язався сплатити позивачці добровільно та в повному обсязі, проте дані зобов'язання не виконані. Вищевикладені події зумовили виникнення у [PERSON] розладів здоров'я, які виявились у втраті апетиту, погіршенні сну. Порушення її прав викликали у позивачки сильні душевні страждання. Дані обставини спричинили [PERSON] моральну шкоду, розмір якої був оцінений нею у 10 000, 00 грн. Також [PERSON] заявляє, що позбавлення законного права розпоряджатися належним їй автомобілем, який вона мала намір передавати в оренду, спричинили їй збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 62 000, 00 грн., що за відрахуванням сплаченої відповідачем суми коштів у розмірі 2 750, 00 грн. складає 59 250, 00 грн. Позивачка зверталась за наданням їй правової допомоги, витрати на що склали 700,00грн. Посилаючись на вищевикладені обставини [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 72 600, 63 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн., судові витрати у розмірі 700, 00 грн. Позивачка в судове не з'явилась. До початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд визнав можливим заочний розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених сторін. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступне. 07.07.2014 року вироком Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання та призначено випробувальний на стро 2 роки (а.с. 5-7). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2014 року вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року залишено без змін (а.с. 9-10). Даним вироком встановлено, що 20.06.2011 року [PERSON] під час розмови з позивачкою, шляхом переконання та обману пообіцяв останній сплачувати грошові кошти у розмірі 1 500, 00 грн. кожного місяця впродовж одного року за користування автомобілем [NUMBER], власником якого є позивачка, до того часу коли не виплатить 18 000, 00 грн. завідома знаючи, що вказані кошти сплачувати не буде. В наступному позивачка надала відповідачеві довіреність на право користування автомобілем. [PERSON] сплатив потерпілій грошові кошти на суму 2 750, 00 грн., пообіцявши останній виконувати взяті на себе обов'язки по сплаті грошових коштів, однак в жовтні 2011 року автомобіль продав невстановленим особам для подальшої передачі на пункт прийому металобрухту. Відповідно до висновку експерта № 80/12 від 14.09.2013 року ринкова вартість аналогічного непошкодженого автомобіля «ВАЗ 21053» 1983 року випуску, станом на 20.06.2013 року складає 13 550, 63 грн. 20.06.2011 року [PERSON] склав письмову розписку по факту взяття в оренду у [PERSON] автомобіля [NUMBER] з правом викупу, станом на 20.06.2011 року, зобов'язуючись сплачувати 1 500, 00 грн. щомісяця протягом одного року. У випадку відмови раніше внесена сума на повертається (а.с. 47). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержавти за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Суд вважає, що незаконними діями [PERSON] позбавлено позивачку можливості отримання майнових благ, які пов'язані із володінням автомобіля [NUMBER], зокрема, надання його в оренду, що мала на меті [PERSON], розмістивши відповідне оголошення у засобах масової інформації. Тому суд вважає, що сума у розмірі 62 000, 00 грн. могла бути отримана позивачкою за звичайних умов цивільного обороту, проте вона була позбавлена такої можливості з причин порушення її прав. Повно та всебічно оцінивши зібрані докази у їх сукупності суд прийшов до висновку про доведеність завдання [PERSON] протиправними діями [PERSON] матеріальної шкоди, у заявлених позивачкою розмірах - 72 600, 63 грн., яка складається із: - 13 500, 63 грн. вартості автомобіля [NUMBER]; - 59 250, 00 грн. упущеної вигоди, із розрахунку: 62 000, 00 грн. упущеної вигоди - 2 750, 00 грн. сплачених [PERSON] плати за оренду автомобіля. Факт завдання позивачці моральної шкоди підтверджений нею - вона зазнала психологічних страждань внаслідок протиправного позбавлення власності. Проте сума відшкодування у розмірі 10 000, 00 грн. суд знаходить надмірним для компенсації завданих їй моральних страждань та вважає, що моральна шкода підлягає частковому відшкодуванню. Копією договору № 265/14 про надання правової допомоги від 04.12.2014 року підтверджується факт звернення [PERSON] за правовою допомогою до адвоката [PERSON] (а.с. 12). За надані послуги позивачкою сплачено 700, 00 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибутково касового ордеру № 248 від 04.12.2014 року та № 249 від 15.12.2014 року (а.с. 14). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимоги [PERSON], в частині відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі, як законних та обґрунтованих, в частині відшкодування моральної шкоди - частково. Згідно ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із звільненням позивача від сплати судового збору, витрати судового збору, у розмірі 969, 60 грн., підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. З відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 700, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial