Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - заявник) звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання з [PERSON] , протягом п`яти років до її смерті. В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно. 15.09.2019 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рижкової Світлани Станіславівни із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги за законом, оскільки він проживання зі спадкодавцем не менше п`яти років до моменту відкриття спадщини, однак, йому було відмовлено, оскільки у спадковій справі відсутні документи, які підтверджують факт його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Заявник просить встановити факт спільного проживання разом із [PERSON] на момент її смерті, оскільки це дозволить йому реалізувати право на спадщину. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.09.2019 року відкрито провадження у цивільній справі. Заявник у судовому засіданні підтримав свої вимоги, викладені у заяві, та просив задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 вказаної статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.07.2018 року [NUMBER] . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рижковою Світланою Станіславівною було заведено спадкову справу № 8/2018, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстру. Відповідно до копії спадкової справи [PERSON] заповіту не лишила, спадкоємців за законом, крім заявника, немає. Наявність тривалих і близьких стосунків між заявником і [PERSON] підтверджуються довіреністю від [PERSON] на ім`я заявника від 11.06.2018 року, якою вона доручала заявнику представляти її інтереси під час приватизації її квартири, свідоцтвом про поховання, виданим заявнику, що він здійснив поховання померлої [PERSON] . Факт ведення спільного господарства, надання заявником допомоги [PERSON] підтверджується квитанціями на оплату житлово-комунальних послуг, чеками на придбання побутової техніки. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою заявника та [PERSON] , проживає поруч із ними тривалий час, понад 30 років. Пояснила, що [PERSON] проживала сама, після Різдва 2013 року захворіла, потребувала догляду, її доглядав заявник, бо вона сама не справлялася, він їй допомагав купувати ліки, [PERSON] проводила багато часу із заявником, в колі його сім`ї. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом заявника, підтвердив, що [PERSON] була також їхньою сусідкою, заявник її до себе забирав, а коли у 2018 році вона померла, заявник допомагав організувати поховання. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є сусідом заявника, знає його з 70-х років минулого століття, як сантехнік багато чого робив у квартирі [PERSON] , підтвердив, що заявник допомагав [PERSON] матеріально. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 521/16365/15 (Постанова від 12.08.2019 року). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що заявник дійсно проживав з [PERSON] однією сім`єю протягом п`яти років на момент її смерті. Вимоги заявника щодо встановлення вказаних фактів підлягають задоволенню, оскільки їх невстановлення позбавляє заявника належним чином реалізувати своє право на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відтак, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved