Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

У грудні 2015 року ПАТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором № 4152.08.00.2104 від 16.07.2014 року в розмірі 259656,17 грн та судові витрати в сумі 3894,84 грн. Позов обґрунтовано тим, що 16.07.2014 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4152.08.00.2104, відповідно до якого відповідачу в безготівковій формі, було перераховано кредитні кошти на поточний рахунок в сумі 197466,61 грн. Термін кредитування до 15.07.2021 року. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 15.15.2015 року заборгованість за договором № 4152.008.00.2104 від 16.07.2014 року становить 259656,17 грн, з яких: 197466,61 грн неповернута сума кредиту; 46582,77 грн прострочені відсотки; 15606,79 грн пеня. Заочним рішенням від 12 лютого 2016 року позов ПАТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто заборгованість в загальній сумі 259656,17 грн та судові витрати 3894,84 грн. 21 лютого 2019 року заочне рішення у справі скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою від 18 березня 2019 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Судом неодноразово поновлювалось провадження у справі для витребування доказів з метою забезпечення можливості проведення експертом судової почеркознавчої експертизи. 03 грудня 2019 року позивача у справі - публічне акціонерне товариство «КредоБанк» замінено на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що відповідач не підписувала кредитний договір, що підтверджується висновком проведеної у справі почеркознавчої експертизи. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши усі обставини у справі, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України). Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За положеннями статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. У матеріалах справи міститься копія кредитного договору № 4152.08.00.2104, який нібито було укладено 16 липня 2014 року в м. Запоріжжя між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , для отримання останньою грошових коштів з умовою їх повернення та сплатою процентів та комісії (а.с.5-7). Заперечуючи доводи позивача, [PERSON] у заяві про перегляд заочного рішення від 29.01.2021 року та відзиві на позові від 11.03.2021 року вказала, що не укладала та не підписувала спірний договір, коштів не отримувала. Як вбачається з висновку експерта № 2578-20 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 185/12681/15-ц, провадження № 2/185/352/20, від 25.08.2020 року два підписи в графі «Позичальник» у кредитному договорі № 4152.08.00.2104 від 16 липня 2014 року, один підпис в графі «Підпис позичальника» у Додатку № 1 до кредитного договору № № 4152.08.00.2104 від 16 липня 2014 року (Графік погашення заборгованості) виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням її справжньому підпису (а.с.31-32). Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч.1 ст.103 ЦПК України). За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем не надано суду доказів отримання відповідачем кредитних коштів. Наданий розрахунок розміру заборгованості не може свідчити про отримання відповідачем коштів. Надані позивачем меморіальні ордери не містять підписів відповідача. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позивачем не надано суду доказів укладення з відповідачем кредитного договору та отримання відповідачем коштів від позивача. Враховуючи, що під час розгляду справи встановлено, що відповідач не підписувала кредитний договір, на підставі якого позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, а позивач не довів зворотнього, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Вирішуючи питання, що стосується розподілу судових витрат, суд враховує, що відповідач понесла витрати при розгляді справи, сплативши 384,20 грн за подання заяви про перегляд заочного рішення та 9414,14 грн за проведення судової почеркознавчої експертизи (т.2 а.с.21), а тому вважає, що з позивача на користь позивача підлягають стягненню 9798,34 грн.

Outcome: approved