Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

У грудні 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до відповідачів ТОВ «Технічне промислове постачання», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай І.В., Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, треті особи: ТОВ «Укрінформсервіс», ЗАТ «Київгума», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гоменюк О.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник О.О., Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Прокуратура м. Києва про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса та скасування запису про право власності. В листопаді 2018 року позивачі збільшили позовні вимоги та просили суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу дачного будинку № 224 від 04.02.2015 року, укладений між ТОВ «Технічне промислове постачання» і [PERSON] щодо дачного будинку [ADDRESS] та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О.М.; визнати недійсним договір купівлі-продажу дачного будинку від 19.01.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо дачного будинку [ADDRESS] та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О.; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34515709 від 29.03.2017 стосовно реєстрації права власності [PERSON] на дачний будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1210087480000, номер запису про право власності 19700774; скасувати в Державному реєстрі прав на нерухоме майно запис номер 19700774 про право власності дачного будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1210087480000, та закрити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідний розділ; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1210087480000, номер запису про право власності 19700774. В обґрунтування позовних вимог та заяви про їх збільшення, зазначено, що позивачі на підставі інвестиційного договору № ІД-1-CD21/АТ, укладеного 18.10.2005 року між позивачами та ТОВ «Укрінформсервіс», додаткової угоди № 1 від 11.12.2008 року, додаткової угоди № 2 від 01.10.2009 року, акту прийому-передачі об`єкту незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] від 12.12.2008 року, договору про оренду земельної ділянки від 20.08.2003 року, дозволу на виконання будівельних робіт № 1260-Гл/Т від 30.11.2004 року, дозволу на виконання будівельних робіт № 0973-Гл/Т від 04.12.2008 року, технічного паспорту від 02.12.2004 року, - є єдиними законними власниками об`єкта нерухомого майна - об`єкта незавершеного будівництва - житловий корпус [ADDRESS] . Оскільки реконструкція комплексу за вказаною адресою на момент передачі об`єкта незавершеного будівництва не була остаточно завершена, та об`єкт нерухомого майна не був введений в експлуатацію, то це майно мало статут об`єкта незавершеного будівництва. Позивачі вказують, що зазначений об`єкт було передано від ЗАТ «Київгума», як замовника реконструкції комплексу та законного користувача земельною ділянкою на підставі акта приймання-передачі об`єкту незавершеного будівництва від 03.12.2008 року на користь ТОВ «Укрінформсервіс», а останнє, в свою чергу передав об`єкт нерухомого майна, як об`єкт незавершеного будівництва на підставі акту прийому-передачі об`єкту незавершеного будівництва від 12.12.2008 року на користь позивачів. Однак, позивачам стало відомо, що належний їм на праві власності об`єкт нерухомого майна в зв`язку з протиправними діями арбітражного керуючого-ліквідатора ЗАТ «Київгума» [PERSON] юридично був трансформований в інший об`єкт нерухомого майна, що дозволило в подальшому на підставі укладених недійсних правочинів відчужувати цей об`єкт на користь інших осіб. Так, ЗАТ «Київгума» в особі [PERSON], не будучи власником предмету продажу, - здійснило згідно договору купівлі-продажу № 7 від 22.10.2014 року незаконне відчуження належного позивачам об`єкта нерухомого майна на користь ТОВ «Консультаційна фірма Welcom» під виглядом продажу бувших у використанні будівельних матеріалів, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпусу [ADDRESS] . Так, ліквідатор ЗАТ «Київгума» фактично протиправно продав майно позивачів. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року, позов ТОВ «Технічне промислове постачання» до ТОВ «Консультаційна фірма Welcom», [PERSON] було задоволено та визнано за ТОВ «Технічне промислове постачання» право власності на об`єкти нерухомого майна, зокрема, і на дачний будинок [ADDRESS] . Зазначене рішення суду рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.02.2015 року було скасоване. Водночас, не дочекавшись набрання рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року законної сили, ТОВ Технічне промислове постачання» зареєструвало за собою в державному реєстрі право власності, зокрема, і на дачний будинок [NUMBER] , а також на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2015 року, здійснило незаконне відчуження цього об`єкту [PERSON] . Останній, в свою чергу, 28.07.2015 року на підставі договору купівлі-продажу відчужив майно [PERSON] , який, в свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.2016 року продав будинок [PERSON] . Позивачі зазначають, що первинний правовстановлюючий документ, а саме: рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року було скасоване, та додатковим рішенням суду апеляційної інстанції від 25.02.2016 року було постановлено скасувати державну реєстрацію права власності на дачні будинки, в тому числі і на дачний будинок [NUMBER] . В березні 2016 року державним реєстратором було скасовано протиправну реєстрацію дачних будинків. Право власності позивачів на вказаний об`єкт нерухомого майна, як об`єкт незавершеного будівництва було зареєстровано 22.08.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 1007654080000. Разом з тим, 29.03.2017 року приватний нотаріус КМНО Мамай І.В. здійснила без відповідної правової підстави повторну державну реєстрацію права власності за [PERSON] на дачний будинок [NUMBER] . На даний час один і той же самий об`єкт нерухомого майна існує в двох правових статусах, а саме: як об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстрований за позивачами (реєстраційний номер 1007654080000), а також як дачний будинок [ADDRESS] , право власності на який зареєстрований за [PERSON] (реєстраційний номер [NUMBER] ). Фактично проінвестований та набутий позивачами об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок [ADDRESS] завдяки рішенню Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року, яке було скасоване, був юридично трансформований в інший об`єкт нерухомості, а саме: дачний будинок [ADDRESS] , та на даний час перебуває в незаконному володінні [PERSON] . Позивачі зазначають, що ТОВ «Технічне промислове постачання» свідомо ввело в оману покупців наявністю незаконно зареєстрованих дачних будинків, на які воно не мало права, а тому укладений 04.02.2015 року правочин між ТОВ «Технічне промислове постачання» та [PERSON] , та всі наступні правочини щодо цього майна в силу закону мають бути визнані недійсними. Крім того, з огляду на те, що приватним нотаріусом Мамай І.В. 28.03.2017 року протиправно було здійснено відкриття в Державному реєстрі нових розділів та реєстрацію дачного будинку [ADDRESS] на користь відповідача [PERSON] за наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими за позивачами речовими правами, позивачі вважають, що зазначене рішенням приватного нотаріуса є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, з огляду на те, що належне позивачам майно на даний час перебуває у чужому незаконному володінні відповідача [PERSON] , а тому вони вважають, що наявні законні підстави для його витребування на їх користь. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2018 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачі та їх представник в судовому засіданні збільшені позовні вимоги визнали в повному обсязі та просили їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно вказали, що вони є єдиними власниками спірного майна, та в зв`язку із шахрайськими діями, зокрема, ліквідатора ЗАТ «Київгума», на даний час їх майно перебуває в незаконному чужому володінні. Представник третьої особи ЗАТ «Київгума» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення посилаючись на підстави, які викладені в письмових поясненнях. Одночасно вказав, що 17.12.2004 року між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Укрінформсервіс» було укладено договір про пайову участь в реконструкції оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS] , однак, ТОВ «Укрінформсервіс» свої зобов`язання за договором не виконало, а тому не відбулось завершення будівництва об`єкта та введення його в експлуатацію, а тому ЗАТ «Київгума» не передавало ТОВ «Укрінформсервіс» документів, необхідних для оформлення об`єктів у власність. З огляду на те, що в лютому 2009 року було порушено провадження про банкрутство ЗАТ «Київгума», [PERSON] було призначено його ліквідатором, та було здійснено продаж майна ЗАТ «Київгума» на торгах в формі аукціону. На підставі результатів проведених торгів, 22.10.2014 року були укладені договори купівлі-продажу з ТОВ «Консультаційна фірма Welcom», зокрема і щодо об`єктів, які не були профінансовані, та ці договори були виконані в повному обсязі. Крім того, жодних даних про укладення договорів щодо проданих об`єктів у ліквідатора не було, та ці об`єкти не передавались для реалізації ТОВ «Укрінформсервіс». Позивачі впродовж 2009-2013 року до ЗАТ «Київгума» не звертались, та будь-яких документів щодо проданого об`єкту нерухомості не надавали, а також не робили жодних дій щодо реєстрації свого права власності на спірний об`єкт, а тому вони не мають жодних прав на спірний об`єкт нерухомого майна. Крім того, позивачами оскаржено похідні правочини, однак, не оскаржено первісний правочин, укладений між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Технічне промислове постачання», а тому відсутні підстави для задоволення позові вцілому. Відповідач приватний нотаріус Мамай І.В. та третя особа приватний нотаріус Лазарєва Л.І. в судове засідання не з`явились. До суду надіслали заяви про можливість розгляду справи без їх участі. Представник відповідача Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судове засідання не з`явився. До суду надіслав відзив на позов, відповідно до якого просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з`явився. До суду надіслав письмові пояснення, відповідно до яких вирішення спору залишив на розсуд суду, та просив розглянути справу без його участі. Інші сторони в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін. Суд, вислухавши пояснення позивачів, їх представника, представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що розпорядженням КМДА від 08.07.2002 № 1330 ЗАТ «Київгума» було дозволено здійснити проектування та реконструкцію дитячого оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS] . На підставі цього розпорядження ТОВ «Печерська архітектурна майстерня» було розроблено Проект реконструкції дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу за адресою: [ADDRESS] /2-2002. Зазначена реконструкція корпусів № № 7, 16, 17, 18, 20, 21, 32, 42, 43 відбувалась на земельній ділянці, площею 9,42 га за адресою: [ADDRESS] , яка за рішенням Київської міської ради від 29.05.2003 № 487/647 «Про оформлення права користування земельними ділянками» була передана ЗАТ «Київгума» в оренду для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору. На підставі цього рішення було укладено договір оренди земельної ділянки № 79-6-00140 від 20.08.2003 (т. 2 а.с. 132-134). Між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Укрінформсервіс» був укладений договір про пайову участь у реконструкції № 17-12/04 від 17.12.2004, відповідно до якого ЗАТ «Київгума» виступило замовником реконструкції, а ТОВ «Укрінформсервіс» здійснювало випуск облігацій та фінансування реконструкції дитячого оздоровчого комплексу (т. 2 а.с.127-128). 18.10.2005 між ТОВ «Укрінформсервіс» (Емітент) та [PERSON] , [PERSON] (інвестори) було укладено інвестиційний договір № ІД-1-CD21/АТ, відповідно до якого інвестор забезпечують фінансування реконструкції Об`єкта нерухомості (корпус типу «D» за [NUMBER] загальною розрахунковою площею, згідно проектної документації 404,00 кв.м в оздоровчому комплексі сімейного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] ) шляхом придбання у власність облігацій, випущених емітентом, і мають право одержати у спільну власність об`єкт нерухомості, розрахувавшись за нього з використанням облігацій, а емітент зобов`язаний здійснити достроковий викуп облігацій для оплати інвесторами об`єкта нерухомості на умовах, визначених цим договором (т. 1, а.с. 125-130). 03.12.2008 року між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Укрінформсервіс» було складено акт прийому-передачі об`єкту незавершеного будівництва до договору про пайову участь у реконструкції № 17-12/04 вд 17.12.2004 року, між сторонами було досягнуто згоди передати ТОВ «Укрінформсервіс» об`єкти незавершеного будівницва, зокрема, житловий корпус [NUMBER] типу Д (т. 2 а.с. 131). 11.12.2008 року та 01.10.2009 року між ТОВ «Укрінформсервіс» та [PERSON] , [PERSON] були укладені додаткові угоди № 1 та № 2 до інвестиційного договору № ІД-1-CD21/АТ. 12.12.2008 року між ТОВ «Укрінформсервіс» та [PERSON] , [PERSON] було підписано акт прийому-передачі об`єкту незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , об`єкту «Реконструкція дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий комплекс сімейного типу», житловий корпус типу D за [NUMBER], відповідно до якого емітент передав, а інвестори прийняли об`єкт незавершеного будівництва житловий корпус типу D за [NUMBER], загальною площею 407,6 кв.м (т. 2 а.с.124). 17.10.2011 року між ЗАТ «Київгума» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір про передачу функцій замовника будівництва, відповідно до якого ЗАТ «Київгума» на умовах і в порядку, передбачених цих договором передало [PERSON] та [PERSON] частину функцій замовника реконструкції корпусу «Д» в об`єкті реконструкції за [NUMBER], загальною площею 407,6 кв.м, який розташований на земельній ділянці розміром 9,4204 га з кадастровим номером 8000000000:90:415:0003 (т. 2 а.с.125-126). За умова зазначеного договору позивачі взяли на себе зобов`язання після завершення добудови об`єкту до стану повної готовності - забезпечити прийняття об`єкту в експлуатацію у встановленому законом порядку. Однак, доказів належного виконання позивачами умов зазначеного договору та введення об`єкту в експлуатацію, матеріали справи не містять. Постановою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.11.2013 року, визнано боржника ЗАТ «Київгума» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру відносно боржника відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнанні його банкрутом» строк на 12 місяців (т. 2 а.с.47-50). Відповідно до висновку № СЕ-1-1-140/13 комісійної судової будівельно-технічної (оціночно0будівельної) експертизи, складеного 25.11.2013 року ТОВ «Судова незалежна експертиза України», судом було встановлено, що експертами були оглянуті корпуси № 20-21 за адресою: [ADDRESS] , та встановлено відсутність елементів, передбачених проектом Реконструкції дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу № 67/2-2002, розробленого ТОВ «Печерська архітектурна майстерня», та вартість будівельних робіт у зблокованих корпусах № 20-21 склала суму в розмірі 2496860,00 грн. За результатами проведеної експертизи експертами були визначені перелік робіт, які передбачені проектом та необхідні для завершення будівництва, зокрема, житлових корпусів № 20-21 з адресою: [ADDRESS] (т. 3 а.с.181-223). 22.10.2014 року між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Консультаційна фірма Welcome» було укладено договір купівлі-продажу № 7, відповідно до умов якого сторони по договору, відповідно до проведеного 21.10.2014 року аукціону та підписаному протоколу про проведення аукціону № 7 від 21.10.2014 року прийняли на себе зобов`язання, а саме: продавець зобов`язався передати у власність, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпусу [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с.141). 24.10.2014 року між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Консультаційна фірма Welcome» було складено акт № 7 про передання права власності на куплене нерухоме майно, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв у власність в сукупному складі бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпусу [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (т. 3 а.с.50). Зазначений договір та акт на час розгляду даної справи є чинними, стороною позивачів не оспорені та доказів зворотному матеріали справи не містять. 24.10.2014 року на замовлення ТОВ «Консультаційна фірма Welcome» було виготовлено технічний паспорт на нежитловий будинок корпус [ADDRESS] (т. 3 а.с.138-148). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року у справі № 757/30321/14-ц, позовну заяву ТОВ «Технічне промислове постачання» до [PERSON] , ТОВ «Консультаційна фірма Welcome» про визнання права власності, було задоволено. Визнано за ТОВ «Технічне промислове постачання» право власності, зокрема, на дачний будинок [ADDRESS] . Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консультаційна фірма Welcome» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічне промислове постачання», третя особа [PERSON] про стягнення комісійної винагороди, було задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічне промислове постачання» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консультаційна фірма Welcome» 141 422,54 грн. комісійної винагороди. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.02.2015 року, рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року в частині вирішення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічне промислове постачання» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Консультаційна фірма «Welcome» про визнання права власності було скасовано. В цій частині було ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічне промислове постачання» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Консультаційна фірма «Welcome» про визнання права власності було відмовлено. В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року було залишено без змін (т. 1 а.с.55-59). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2015 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 25.02.2015 року було залишено без змін (т. 1 а.с.60-61). Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2015 року, були скасовані записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ТОВ «Технічне промислове постачання» права власності, зокрема, на дачний будинок [ADDRESS] , яке було зареєстроване за ТОВ «Технічне промислове постачання» на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року у справі № 757/30321/14-ц. 04.02.2015 року на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року № 757/30321/14-ц за ТОВ «Технічне промислове постачання» було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] (т. 1 а.с.54). 04.02.2015 року між ТОВ «Технічне промислове постачання» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу дачного будинку [NUMBER] , площею 392,2 кв.м, який розташований на земельній ділянці, площею 9,4204 га кадастровий номер 8000000000:90:415:003 за адресою: [ADDRESS] (т. 4 а.с. 50-60). 19.01.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу дачного будинку « 21, площею 392,2 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Колесник О.О. та зареєстровано в реєстрі за номером 06 (т. 1 а.с. 21-24). 23.03.2017 року між ЗАТ «Київгума» та [PERSON] було укладено договір суборенди земельної ділянки, відповідно до якої ЗАТ «Київгума» передало, а [PERSON] прийняла в строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 8000000000:90:415:0176 за адресою: [ADDRESS] , а також складено акт приймання-передачі зазначеної земельної ділянки (т. 1 а.с.134-136). 29.03.2017 року приватним нотаріусом КМНО було проведено реєстрацію права власності [PERSON] на вказаний об`єкт нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, судом встановлено, що 22.08.2016 року державним реєстратором КП «Спецжитлофонд» [PERSON] .С. на підставі інвестиційного договору № ІД-1-CD21/АТ від 18.10.2005 року, виданого ТОВ «Укрінформсервіс», додаткової угоди № 1 від 11.12.2008 року, додаткової угоди № 2 від 01.10.2009 року, акту прийому-передачі нерухомого майна від 12.12.2008 року, договору про передачу функцій змовника будівництва, виданого 17.10.2011 року ЗАТ «Київгума», договору про оренду земельної ділянки від 04.09.2003 року, дозволу на виконання будівельних робіт № 0973-Гл/Т від 04.12.2008 року, технічного паспорту від 02.12.2004 року, - було проведено реєстрацію за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] . 21.06.2019 року були внесені дані про державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «Укрінформсервіс» за рішенням засновників (т. 4 а.с. 96-102). За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 2 ч. 2 ст.16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав. Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Положеннями ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. В обґрунтування позовних вимог стороною позивача зазначається про те, що договір купівлі-продажу дачного будинку від 04.02.2015 року, укладений між ТОВ «Технічне промислове постачання» та [PERSON] та договір купівлі-продажу дачного будинку від 19.01.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо дачного будинку [NUMBER] , площею 392,2 кв.м, було укладено під впливом обману на підставі незаконної трансформації зазначеного об`єкту нерухомості та незаконної реєстрації за ТОВ «Технічне промислове постачання» права власності на нього. Спірний об`єкт нерухомості належить позивачам, та на даний час незаконно перебуває у власності [PERSON] . Разом з тим, слід зазначити про те, що право власності за позивачами було зареєстровано 22.08.2016 року на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407, 6 кв.м за адресою: [ADDRESS] , та доказів того, що предмет оспорюваних договорів - дачний будинок [NUMBER] , площею 392,2 кв.м та об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407, 6 кв.м за адресою: [ADDRESS] - є одним і тим же об`єктом нерухомості, матеріали справи не містять та стороною позивачів в ході розгляду справи достатніми доказами доведено не було. Твердження сторони позивача про те, що об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407, 6 кв.м за адресою: [ADDRESS] був незаконно трансформований в об`єкт нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] , а тому позивачі, як законні власники спірного майна, мають законні підстави для оскарження спірних договорів, в ході розгляду справи не знайшло свого об`єктивного підтвердження. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільних справах», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи ту обставину, що предметом укладених спірних договорів є дачний будинок [ADDRESS] , а за позивачами зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] , що не є тотожним, а тому суд вважає, що права позивачів в даному випадку не порушені, та підстав для визнання недійсними оспорюваних договорів купівлі-продажу нерухомості, а саме: дачного будинку [ADDRESS] , та скасування державної реєстрації з цих підстав, - суд не вбачає. Окремо слід звернути увагу на те, що ані після порушення в 2009 році провадження щодо банкрутства ЗАТ «Київгума», ані після визнання в 2013 році ЗАТ «Київгума» банкрутом, а також проведення оцінки недобудованих житлових корпусів та укладення в 2014 році договорів купівлі-продажу із переможцем аукціону, зокрема, щодо продажу корпусу [NUMBER], - стороною позивачів не вживались дієві заходи щодо оскарженні дій ЗАТ «Київгума» та заявлення своїх майнових прав на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яке фактично за позивачами було зареєстровано лише в серпні 2016 року. Крім того, позовні вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння також задоволенню не підлягають, оскільки, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником дачного будинку [ADDRESS] , а за позивачами зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] , а тому з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що ці об`єкти є одним і тим же, вимоги в цій частині є недоведеними, та законних підстав для витребування майна із чужого незаконного володіння відсутні. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, скасування запису про право власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачами по фактично понесеним. На підставі викладено та

Outcome: dismissed