Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

у жовтні 2013 року позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № К2ХRFВ03920399 від 08 вересня 2008 року в розмірі 21 956,67 грн., а також судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між банком та відповідачем 08 вересня 2008 року був укладений кредитний договір № К2ХRFВ03920399, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 1 258,00 грн. строком на 3 місяці по 08 грудня 2008 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 41,51 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,0 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, в строки, зазначені в заяві та умовах надання кредиту фізичним особам. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак, [PERSON], в свою чергу, зобов'язань за договором не виконав, тому банк відповідно до умов договору має право вимагати від останнього погашення виниклої заборгованості. Зазначив, що станом на 27 вересня 2013 року заборгованість [PERSON] за кредитом становить 21 956,67 грн. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ЗАО КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] 08 вересня 2008 року укладений кредитний договір № К2ХRFВ03920399, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 1 258,00 грн. строком на 3 місяці по 08 грудня 2008 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 41,51 грн. та единоразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,0 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, в строки, зазначені в заяві та умовах надання кредиту фізичним особам (а.с. 4-7). Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк зобов'язаний надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу зазначені вище кошти. Доказів зворотного в розпорядження суду з боку відповідача, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, не надано. Згідно з умовами договору [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом. Як встановлено в ході розгляду справи, [PERSON] всупереч договірним зобов'язанням, належним чином не виконав їх, у встановлені графіком терміни не погасив кредит та проценти за користування ним. Судом встановлено, що через неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань, заборгованість останнього за кредитним договором станом на 27 вересня 2013 року становить 21 956,67 грн. (а.с. 3). Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про виконання свого обов'язку щодо сплати заборгованості за договором кредиту, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунок заборгованості, здійснений позивачем. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 525, 526, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved