Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» м. Київ про встановлення факту перебування в трудових відносинах, зобов`язання внести записи до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління Держпраці у Хмельницькій області. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 03 липня 2018 року по 20 серпня 2018 року з 08 год. до 17 год. у відповідності до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства працював на посаді зварювальника в Старокостянтинівській філії товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» м. Київ, що знаходиться по вул. І.Франка, 20 м. Старокостянтинова Хмельницької області. Під час прийняття на роботу на вказану посаду він особисто пройшов первинний інструктаж з питань охорони праці, про що розписався у відповідному журналі підприємства. Відповідач відмовився його офіційно оформляти на роботу та в подальшому всіляко відтягував оформлення трудових відносин з метою ухилення від сплати підприємством податків. 20 серпня 2018 року близько 10 год. 50 хв. з ним стався нещасний випадок на виробництві. Так під час виконання завантаження металевої конструкції вагою біля 300 кг., вона впала йому на ліву ногу, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому верхнього метадіасіза лівої велико-гомілкової кістки ноги. У зв`язку з чим він проходив стаціонарне, в тому числі оперативне, лікування та в період з 20 серпня 2018 року по 01 липня 2019 року перебував на лікарняному, йому визначено третю групу інвалідності (трудове каліцтво з ураженням опорно-рухового апарату). Заперечив укладання з відповідачем цивільно правової угоди та наявний на угоді підпис, як здійснений невідомим від його імені. Через відсутність офіційного оформлення трудових відносин він позбавлений можливості на отримання відповідних виплат від Фонду соціального страхування та втрати працездатності. Оскільки він перебував з відповідачем у фактичних трудових відносинах, про що останній категорично відмовляється вносити записи в трудову книжку, внаслідок трудового каліцтва має право на соціальні виплати, тому просить задовольнити позовні вимоги. Позивач та його представник адвокат підтримали позов за обставин на його обгрунтування. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог за безпідставністю, вважаючи, що нещасний випадок не пов`язаний із виробництвом, оскільки сторони перебували не в трудових відносинах, а в цивільно-правових відносинах, про що ними була укладена 03 липня 2018 року цивільно-правова угода № 12. Просив застосувати строки позовної давності. Представник третьої особи Управління Держпраці у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, проте направив до суду пояснення, якими підтримав позов та просив справу розглянути без його участі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що Старокостянтинівська філія товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер України» зареєстрована 28 лютого 2018 року. Засновником філії є товариство з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер України» (код ЄДРПОУ 36387055). Місцезнаходження товариства: 03680, м. Київ, Голосіївський район, вул. Червоноармійська, 72 літера А, групи приміщень № [NUMBER] . Філія є відокремленим підрозділом товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер України» та не має статусу юридичної особи. В своїй діяльності філія керується положенням про філію, діючим законодавством України та внутрішніми розпорядчими актами товариства. Для забезпечення діяльності філії товариство надає їй матеріальні активи та грошові кошти. Філія підпорядкована в своїй фінансовій та господарській діяльності товариству. Видом діяльності філії КВЕД-2010 є виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій 25.11, класс професійного ризику 66. Режим роботи підприємства однозмінний: початок робот з 8 год. до 16 год. 30 хв., обідня перерва з 12 год. до 12 год. 30 хв. з двома вихідними. Виробничі потужності філії підприємства знаходяться за адресою: [ADDRESS] , м. Старокостянтинів, вул. І.Франка, [ADDRESS] . У відповідності до змісту пред`явленої копії цивільно-правової угоди № 12 від 03 липня 2018 року, укладеної між директором Старокостянтинівської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер України» [PERSON] та працівником [PERSON] на виконання робіт (замовлення № 06/18) по виготовленню 200т металоконструкцій, останній зобов`язувався виконувати роботи по складанню, електрозварюванню та зачистці балок (відмітка П.5 КМД 41-99, загальною вагою 76 т.). Всі роботи виконавець повинен виконувати згідно вимог інструкцій з експлуатації, загальних правил безпечного виконання робіт, загальних правил пожежної безпеки з використанням захисного одягу та засобів індивідуального захисту. Замовник зобов`язаний провести всі необхідні види інструктажу, які встановлено для виконання всього обсягу робіт за цією угодою. У випадку порушення техніки безпеки на підприємстві відповідальність несе виконавець. Виконувані роботи за цивільно-правовою угодою та змістом обов`язків відповідають професії слюсаря збиральника металоконструкцій та електрозварювальника. Стропальні роботи цивільно-правовою угодою не обумовлювались. Угода заключена терміном з 03 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року. Визначене в цивільно-правовій угоді (п.1.1) зобов`язання виконавця виконання робіт по складанню та зварюванню та зачистці балок (відмітки П 500 КМД 41-99 загальна вага 76 тон) співпадає із назвами та ознаками і обов`язками для цілого ряду професій (робіт), передбачених Класифікатором професій, посад, робіт ДК 003:2010, які можуть виконуватись окремою фізичною особою працівником, лише в рамках трудових відносин виробничого процессу, за наявності необхідних дозвільних документів (дозволів) ліцензій, декларацій, нарядів на проведення відповідної категорії робіт, передбачених чинним законодавством. В п. 4.1 угоди визначено матеріальну відповідальність сторін, при тому, що поняття матеріальної відповідальності передбачено та визначено лише нормами ст. ст. 130-138 КЗпП України. Розділ 6 угоди «Координація та контроль за виконанням робіт» передбачає організацію процесу робіт, контроль за ходом виконання, якістю, визначено представника «замовника» в особі начальника цеху, можливість дострокового розірвання угоди у випадку неналежного виконання робіт. Електрозварювальник [PERSON] пройшов первинний інструктаж з питань охорони праці, що підтверджується відповідним записом у журналі, працював в зварювально- складальній дільниці цеху разом із збиральником [PERSON] , в їхні обов`язки входило: після отримання заготовок із заготівельної дільниці, вони на стенді складали та зварювали металоконструкцію, після чого краном переміщували виріб на місце складування. Працювали вони на обладнанні підприємства, були задіяні в технологічному процесі виготовлення замовлення № 06/18, на яке підприємство надало їм відповідну проектну технологічну документацію та постійно контролювало його виконання. [PERSON] був забезпечений підприємством засобами індивідуального захисту, працював згідно правил внутрішнього розпорядку підприємства. В обов`язки електрозварювальника згідно цивільно-правової угоди не входило виконувати стропування та переміщення вантажу за допомогою крана. 20 серпня 2018 року о 8 год. електрозварювальник [PERSON] прийшов на роботу в цех Старокостянтинівської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер України» та разом з напарником [PERSON] приступили до виконання робіт по збиранню металевої конструкції (надколонників). Після отримання заготовок із заготівельної дільниці, вони на стенді складали та зварювали металоконструкцію, після чого краном переміщували виріб на місце складування. Роботи виконувались відповідно до проектної документації (креслень) та під керівництвом в.о. начальника цеху [PERSON] Близько 10 год. 50 хв. після зварювання двох надколонників, які були розміщені на підставках стенду, [PERSON] подав сигнал кранівнику [PERSON] щодо необхідності переміщення на місце складування. Кранівник під`їхала мостовим електрокраном до збирального стенда, [PERSON] за допомогою однієї стрічкової текстильної стропи СГД-90, по середині стропував надколонника довжиною 3300 мм. Під час піднімання та переміщення [PERSON] підтримував надколонника, щоб він не втратив рівноваги. Після стропування другого надколонника [PERSON] аналогічно застропував його та дав сигнал кранівнику [PERSON] для підняття. Під час піднімання надколонник змістився з центру своєї ваги та через втрату рівноваги нахилився в сторону [PERSON] . В цей час останній дав сигнал кранівнику [PERSON] , щоб вона опустила вантаж на підставку, так як він не міг його утримувати для виправлення стропи. [PERSON] не встигла опустити вантаж. Надколонник, падаючи з стропи, збив [PERSON] зі стенда та впав йому на ногу, внаслідок чого він отримав травму ноги. [PERSON] , побачивши, що [PERSON] лежить на землі підбіг до нього. З`ясувавши, що сталось, він повідомив керівництво та викликав карету швидкої медичної допомоги, якою потерпілого було доставлено в Старокостянтинівську ЦРЛ з діагнозом: відкритий перелом верхньої третини кістки лівої гомілки із зміщенням уламків. Розміження м`яких тканин верхньої третини лівої гомілки. У відповідності до змісту акту від 18 вересня 2018 року про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 20 серпня 2018 року о 10 год. 50 хв. у Старокостянтинівській філії ТОВ «Блок Майстер України» комісія Управління Держпраці у Хмельницькій області прийшла до висновку, що даний нещасний випадок з електрозварювальником [PERSON] відповідно до вимог п.15 ч. 1, ч. 2 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, визнано таким, що пов`язаний з виробництвом і на нього складається акт за формою Н-1. Після закінчення періоду тимчасової непрацездатності зобов`язано роботодавця скласти повідомлення про нещасний випадок за формою Н-2 згідно з додатком 8 і надіслати його у 10-денний строк організаціям і особам, яким надсилалися акти за формою Н-5 і Н-1. Повідомлення за формою Н-2 обов`язково додається до акта за формою Н-1 і зберігаєтсья разом з ним відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Визначено, що відповідальність за даний нещасний випадок несуть: - в.о. начальника цеху № 2 Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» [PERSON] С., який допустив до стропальних робіт працівника не за професією стропальника (після професійної підготовки), який не пройшов навчання та перевірку знань з охорони праці; особисто не керував роботами, що виконуються із застосуванням вантажопідіймальних кранів, під час підіймання вантажів, на які не розроблені графічні зображення (схеми) стропування, не здійснював контроль за безпечним стропуванням, що є порушенням р.VI ч. 6 п. 9 пп. 6, п. 10пп. 8, пп. 9, р. VII ч. 1 п. 8, ч.2 п. 12 НПАОП 0.00-.80-18 Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання, затверджених Наказом Міністерства соціальної політики України 19.01.2018 № 62, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 27 лютого 2018 року за р. № 244/3169; - директор Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» Човганський М.М., який не забезпечив функціонування системи управління охороною праці, а саме, не забезпечив здійснення контролю за додержанням працівниками технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, що є порушенням ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Не призначив відповідального за безпечне проведення робіт вантажопідіймальними кранами по філії, чим порушив вимоги р.VI ч. 5 п. 1 пп. 3 Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання, затверджених Наказом Міністерства соціальної політики України 19.01.2018 № 62, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 27 лютого 2018 року за р. № 244/3169. Допустив до фактичного виконання стропальних робіт особу без заключення трудового договору, що є порушенням ст. 24 КЗпП України. Вина [PERSON] в настанні нещасного випадку не вбачається, оскільки його було залучено до виконання стропальних робіт без професійної підготовки, без проходження навчання та перевірки знань з охорони праці за даною професією. До даного акту приєднана окрема думка члена комісії юрисконсульта ТОВ «Блок Майстер Україна» Вознюка [PERSON] . (представника відповідача по справі) із аналогіно висловленою в судовому засіданні позицією. Дані обставини та висновки також зафіксовані комісією Управління Держпраці у Хмельницькій області в акті № 1 про нещасний випадок, пов`язаний на виробництві від 18 вересня 2018 року; в акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № 22-06/2670-ІВ, складеного комісією Управління Держпраці у Хмельницькій області 24 вересня 2018 року; у висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи з безпеки життєдіяльності № 847/19-23 від 26 березня 2019 року. У відповідності до даних листка непрацездатності (продовжений) серії АДЦ № 546550 Старокостянтинівської ЦРЛ [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні внаслідок нещасного випадку на виробництві Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» по 01 липня 2019 року включно, визначено стати до роботи 02 липня 2019 року. Згідно довідки Хмельницької міжрайонної травматолого офтальмологічної експертної комісії серії АВ № 0049559 від 01 липня 2019 року [PERSON] встановлена третя група інвалідності, трудове каліцтво з ураженням опорно-рухового апарату, протипоказана важка фізична праця з тривалою ходою. Як вбачається зі змісту висновку експерта по призначеній судовій почеркознавчій експертизі № 1.1-0102:19 від 29 серпня 2019 року на наданій на експертизу цивільно-правовій угоді № 12 від 03.07.2018 року на 2 арк. підпис від імені [PERSON] в графі «Громадянин» на другій сторінці цивільно-правової угоди від 03 липня 2018 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Правочин вважається таким, що укладений в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина перша статті 203 ЦК України). Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Положеннями ч. ч. 2 5 статті 203\~ЦК України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ч. 1 ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою, а отже був укладений без волевиявлення позивача, яке є важливим чинником, без якого неможливе вчинення правочину. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документу, в якому фіксуються права та обов`язки сторін. Підписи сторін є обов`язковим реквізитом договору, укладеного в письмовій формі, який відображає волевиявлення сторін на укладення такого договору. Дійшовши згоди щодо усіх істотних умов договору, сторони договору складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку про те, що зміст договору суперечить законодавству (не було волевиявлення особи на укладення договору), а тому наявні підстави згідно ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України його визнати недійсним. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, і відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України. Тому суд критично оцінює посилання сторони відповідача та свідків [PERSON] та [PERSON] на укладення цивільно-правової угоди і відповідно на існування між сторонами цивільно-правових відносин. В Журналі реєстрації інструктажів із питань охорони праці на робочому місці [PERSON] 04 липня 2018 року проставив свій підпис за № 25 про те, що з ним проведено інструктаж із охорони праці, про проведення інструктажу з позивачем в судовому засіданні також ствердив свідок [PERSON] . Під час інспекційного відвідування роботодавцем було надано документ (акт виконаних робіт від 31 серпня 2018 року) без підпису працівника [PERSON] про те, що останній виконав роботу на 7151,41 грн. Трудові відносини передбачають конкретно визначений процес праці хід роботи згідно трудового договору з відповідним підпорядкуванням роботодавцю, відповідним виконанням його завдань, а договір (цивільно-правова угода) надання послуг (виконання робіт) при його укладенні передбачає виключно цивільно-правові відносини, та відповідно укладається сторонами з метою отримання чітко визначеного матеріально-уречевленого результату, який має індивідуально визначені фізичні властивості, які дозволяють його відповідним чином оцінити та прийняти, та практично регулює процес його досягнення і відносини носять разовий, несистемний характер. Норми ст. ст. 2, 3 КЗпП України визначають право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, що забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Враховуючи вищевикладене, а також на характер виконуваних робіт, місце працевлаштування, порядок та можливість доступу працівника на робоче місце, наявний пропускний режим на підприємстві, проведення інструктажу із охорони праці, зміст цивільно-правової угоди № 12 від 03 липня 2018 року, повідомлення позивача про неоформлення з ним трудових відносин, триваючих характер трудових відносин, неофіційна виплата заробітної плати позивачу, комісія Управління Держпраці у Хмельницькій області дійшла висновку, що адміністрацією Старокостянтиівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» допущено грубе порушення вимог ст. ст. 2, 3 ,21, 24 КЗпПУ, вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» щодо не оформлення належними чином (не виданий наказ про прийом на роботу, не повідомлено у встановленому порядку органи ДФС) трудових відносин, в тому числі відносно [PERSON] , що ставить найманого працівника у скрутне матеріальне та соціальне становище та тягне за собою обмеження та позбавлення його соціальних прав та гарантій (акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № 22-06/2670-ІВ від 24 вересня 2018 року). За фактом порушення на даному підприємстві трудового законодавства до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України. Згідно ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом на роботу на певну посаду. З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової діяльності. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї чи кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання стороною певного визначеного обсягу робіт. Інструктаж із питань охорони праці для [PERSON] був проведений [PERSON] , який був начальником зварювально-збиральної дільниці № 2, під керівництвом якого й перебував [PERSON] . Згідно Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці працівників, під час прийняття на роботу та періодично, повинні проходити на підприємстві інструктажі з питань охорони праці, надання домедичної допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також з правил поведінки та дій при виникненні аварійних ситуацій, пожежі і стихійних лих (п. 6.1). Запис про проведення вступного інструктажу для осіб, які приймаються на роботу відповідно до наказу (розпорядження) роботодавця робиться в журналі реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці, який зберігається службою охорони праці або працівником, що відповідає за проведення вступного інструктажу, а також у наказі про прийняття на роботу. Наведене свідчить про факт прийняття на роботу працівника, виконання ним своїх функцій в процесі організованому відповідачем в особі начальника цеху, інформування під підпис про умови праці та наявність на робочому місці, де він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів і можливі їх наслідки впливу на здоров`я. Під час спеціального розслідування нещасного випадку зі важким наслідком, який стався 20 серпня 2018 року у Старокостянтинівській філії ТОВ «Блок Майстер Україна» з електрозварювальником [PERSON] було встановлено, що нещасний випадок стався в зварювально-складській дільниці цеху № 2. Виконувані ним роботи за змістом обов`язків відповідали професіям слюсаря збиральника металоконструкцій та електрозварювальника. [PERSON] , як свідок, надав пояснення про те, що проводив для [PERSON] первинний інструктаж з питань охорони праці щодо виконання стропальних робіт по переміщенню вантажу. Підприємство забезпечувало працівників засобами індивідуального захисту, засобами для ведення технологічного процесу по збиранню металоконструкцій. Щодо організації процесу роботи, працівники, в тому числі [PERSON] , працювали у відповідності до правил внутрішнього розпорядку підприємства. Роботи виконувались під керівництвом та контролем посадових осіб підприємства. Таким чином робочий процес по складанню, електрозварюванню, зачистці та переміщенню балок є керованим, що є ознакою трудового договору. Згідно ЦК України угода цивільно-правового характеру передбачає самостійне виконання працівником обумовленої роботи без втручання замовника. Відповідно до висновку комісії (акт форми Н-1) нещасний випадок є таким, що пов`язаний з виробництвом з тих підстав, що роботи щодо стропування вантажів [PERSON] виконував, однак ні трудової, ні цивільно-правової угоди з ним заключено не було, тобто має місце факт неоформлених трудових відносин з працівником за професією стропальника. Крім того законодавство визначає, що відповідно до ч. 3 ст. 837 ЦК України для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. Згідно ч. 3 ст. 21 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування з підвищеною небезпекою. Процедуру видачі або відмови у видачі, переоформленні, анулювання дозволів визначає Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року р. № 1107. Тобто виконувати роботи підвищеної небезпеки на підставі договору підряду має право лише той підрядник, який одержав згідно з вищевказаним Порядком № 1107 відповідні дозволи. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року (із внесеними змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Враховуючи вищевикладене відносини між позивачем та відповідачем підпадають під ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, що свідчить про порушення відповідачем вимог чинного трудового законодавства. Частиною 1 статті 3\~КЗпП України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст.\~4\~КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів\~про працю\~України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч. 1 ст. 21 КЗпП України). В силу ст.\~24\~КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоровя та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст.\~48\~КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад пять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. За змістом указаних норм матеріального права трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобовязаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. При цьому працівник підпорядковується внутрішньому трудовому розпорядкові. В свою чергу, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати належні умови праці. З врахуванням вищевказаного суд вважає доведеним факт наявності трудових відносин між сторонами на заявлених посаді та періоду, а оскільки відповідач відмовляється їх визнавати та оформляти, тому позовні вимоги про встановлення факту перебування в трудових відносинах та зобов`язання внести записи до трудової книжки підлягають задоволенню. За змістом ст. 233, 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Позивач звернувся до суду з позовом у вересні 2019 року з приводу трудового спору за період з 03 липня 2018 року по 01 липня 2019 року, тобто в тримісячний строк, таким чином строк звернення до суду за захистом порушеного права не пропущений. Статтею 94\~КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.\~21\~Закону України\~«Про оплату\~праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. В силу положень ст.\~22\~цього Закону субєкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Згідно з ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Зі змісту вказаних норм, при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати. У відповідності ч. 6 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, а у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без врахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи. Статтею 117\~КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обовязок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обовязку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117\~КЗпП України відповідальність. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Оскільки з вини відповідача мали місце неоформлення трудових відносин з позивачем та затримка розрахунку при звільненні позивача, тому наявні підстави для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, - стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати. На підставі статті 430\~ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення суду в частині нарахування та стягнення заробітної плати за один місяць. Питання судових витрат підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved