Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке крім іншого складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Вказане майно належало померлому на підставі свідоцтва про право приватної власності на будинок від 16.06.1993 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернувся до нотаріуса, але отримав відмову, оскільки виявлено розбіжності у технічному паспорті та у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 14.12.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Позивач в підготовче засідання не з`явився, заявою від 14.01.2021 року просив розглянути справу за його відсутності, на задоволені позову наполягав. Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, заявою від 14.01.2021 року просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.1970 року, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.12). У відповідності до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 10.09.1992 року (а.с.6-8), за адресою [ADDRESS] , власниками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] , даний будинок загальною площею 145,8 кв.м., житловою площею 90 кв.м., кількість квартир 2. Зі свідоцтва про право приватної власності на будинок, виданого виконавчим комітетом Зміївської сільської ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області 16.06.1993 року вбачається, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.5). Відповідно до заповіту, посвідченого та зареєстрованого секретарем Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області за №32 від 18.03.2013 року, [PERSON] заповів усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме на день його смерті і на що він за законом матиме право [PERSON] (а.с.9). Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №132648811, сформованого державним реєстратором Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 31.07.2018 року, вбачається, що державна реєстрація права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , виникла 25.07.2018 року, зареєстровано житловий будинок (літ. «А»), загальною площею 145,8 кв.м., житловою площею 90 кв.м. (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2019 року, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 23 (а.с.11). З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 29.09.2020 року вбачається, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] ) загальною площею 82,5 кв.м та житловою площею 52,2 кв.м. (а.с.13-17). Згідно із довідкою Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області № 1017 від 05.10.2020 року, власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] , а власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . За технічним паспортом будинок спарений, але має різні адреси (а.с.20). З відповіді нотаріуса від 12.11.2020 року вбачається, що за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом була заведена спадкова справа №32/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Також надійшла заява від дружини спадкодавця [PERSON] про відмову від спадщини. У зв`язку з розбіжностями у наданому технічному паспорті та витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За положеннями ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та він правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених обставин, зважаючи на те, що [PERSON] при житті набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на будинок, виданого виконавчим комітетом Зміївської сільської ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області 16.06.1993 року, та 25.07.2018 року зареєстрував своє право власності, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.07.2018 року, проте реєстрація права власності була проведена без врахування того, що будинок є спареним та розділеним на двох господарів, при цьому друга частина будинку має іншу адресу ( [ADDRESS] ),\~враховуючи, що\~ [PERSON] \~є спадкоємцем\~за заповітом\~після померлого\~ [INFO] батька\~ [PERSON] , у передбачений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг через наявність розбіжностей у наданих документах при зазначенні загальної та житлової площі будинку (зареєстровано право власності померлого на будинок із зазначенням загальної його площі без врахування другого господаря), оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги повне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.\~

Outcome: approved