Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

У вересні\~2020\~року позивач\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~вказаним позовом,\~в якому,\~просив стягнути\~з відповідача\~завдану в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди матеріальну\~шкоду в\~сумі 414213,70\~гривень,\~моральну шкоду\~ 100\~000 гривень; 1500 гривень судових витрат. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 03 листопада 2019 року, об 11-00 годині, на 2 км автодороги H-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв, керуючи автомобілем «Nissan Aimera» д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, на заокруглені дороги втратив контроль над керуванням вказаного автомобіля, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Crafter» н.з. \~ \~ \~ \~ [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку прямо. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду потерпілій стороні. Своїми діями водій [PERSON] порушив п.п. 2.3.6, 12.1 ПДР. За вказаним фактом було відкрито кримінальне провадження № 12019120319999472 від 04.11.2019 року. Постановою слідчого відділу Олександрівського ВП Знам,янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 31.03.2020 року вказане кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12019120319999472 від 04.11.2019 року, було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 України. Матеріали відносно водія [PERSON] було виділено до Олександрівського ВП Знам,янського ВН ГУНП в Кіровоградській області, для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 124 КУпАП . Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року відповідача - [PERSON] визнано винним у порушенні пунктів 2.3«б», 12.1 ПДР, що призвело до скоєння адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, наслідком якого стало скоєння к ДТП 03 листопада 2019 року та звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з причини закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності. В результаті ДТП транспортний засіб «Volkswagen Crafter» д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу, отримав механічні пошкодження, згідно звіту про оцінку майна № 069/МУ-20 від 23.09.2020 року на загальну суму 544213,70 грн. 21.09.2020 року страховою компанією відшкодовано власнику автомобіля «Volkswagen Crafter» н.з. [NUMBER] [PERSON] збитки розмірі 130 000 грн. Залишок збитків, що не відшкодовано позивачу складає 544213,70 130000 = 414213,70 грн., які просили стягнути з відповідача. Також,\~позивачу завдано\~ моральну\~шкоду,\~ яку\~позивач оцінює\~в сумі\~100\~000\~гривень,\~оскільки автомобіль\~тривалий час\~після ДТП\~не використовувався\~та перебував\~на станції\~технічного обслуговування\~по відновленню\~завданих ушкоджень,\~що суттєво\~вплинуло та\~вимагало значних\~зусиль на\~організацію життя\~та призвело\~до значних\~матеріальних втрат.\~Відповідач не\~попросив вибачення\~за вчинене\~перед \~позивачем,\~свою вину\~ не\~визнав,\~чим завдавав\~морального болю\~та страждань\~потерпілому.\~Крім того,\~позивач зазнав\~моральних страждань\~відразу після\~ДТП,\~у зв`язку з пошкодження його майна, автомобіля. Також позивачем понесені витрати на залучення експерта в розмірі 1500 грн., які просив покласти на відповідача. Попередній розрахунок послуг на правничу допомогу адвоката надано позивачем на суму 14169 грн. Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року позовну заяву було прийнято та відкрито провадження в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 17 березня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача та його представника про залучення в якості співвідповідачів у справі - [PERSON] та Службу автомобільних доріг у Кіровоградській області. Ухвалою суду від 17 березня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача та його представника про витребування матеріалів кримінального провадження № 120199120310000472 від 04.11.2019 року з Олександрівського відділення Знам,янського відділу ГУ НП в Кіровоградській області. Ухвалою суду від 17 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті. 12 березня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач позовні вимоги не визнав, вважав їх не обґрунтованими та не доведеними належними доказами. Зазначив, що дійсно 03.11.2019р.\~приблизно о\~10\~год 45\~хв.\~проїжджаючи по\~дорозі Н-14\~Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв\~у напрямку\~м.\~Кропивницький,\~дорожніх попереджувальних,\~заборонних або\~інформаційно-вказівних\~знаків встановлено\~не було,\~про попередження,\~або обмеження\~у швидкості\~руху,\~та/або\~слизька дорога\~(знак\~1.13).\~Під час\~руху на\~підйом автомобіль,\~яким керував\~відповідач,\~наїхав на\~слизький відрізок\~дороги та\~його почало\~розвертати та\~зносити на\~зустрічну полосу,\~в цей\~час водій\~ [PERSON] ,\~який керував\~транспортним засобом\~«Volkswagen\~Crafter»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~не звертаючи\~на це\~увагу на\~перешкоду,\~а саме\~транспортний засіб,\~який став\~не керованим,\~продовжив свій\~рух та\~здійснив зіткнення\~у транспортний\~засіб відповідача,\~чим порушив\~п.\~12.3.6.\~Правила дорожнього\~руху України.\~Відповідачу вказаним\~ДТП було\~спричинено тілесні\~ушкодження,\~ тому\~ він\~не мав\~можливості дізнатися\~про хід\~кримінального провадження.\~Через деякий\~час відповідач\~дізнався про\~закриття кримінального\~провадження та\~про складання\~відносно нього\~протоколу про\~адміністративне правопорушення.\~Після ознайомлення\~з справою\~про адміністративне\~правопорушення він\~виявив,\~що складена\~схема місця\~ДТП працівниками\~поліції не\~відповідає дійсним\~обставинам справи,\~має підроблені\~підписи відповідача,\~про що\~ \~відповідач повідомив\~Територіальне управління\~Державного бюро\~розслідувань,\~розташованого у\~місті Миколаєві\~та було\~внесено відомості\~до Єдиного\~реєстру досудових\~розслідувань №\~62020150000000976\~за попередньою\~правовою кваліфікацією\~ст.\~366\~ч.\~1\~КК України.\~Відповідача визнано\~потерпілим у\~вказаному кримінальному\~проваджені.\~ Завідомо\~неправдиві відомості,\~що були\~внесені до\~схеми ДТП\~ \~ використовувалась\~під час\~проведення експертизи\~у кримінальному\~проваджені №\~12019120310000472\~від 04.11.2019р\~та складані\~експертного висновку,\~який досліджувався\~судом у\~справі про\~адміністративне правопорушення\~відносно [PERSON] .\~ З постановою у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено його вину у ДТП, він не згоден, вважає її незаконною. Вважає, що в діях іншого водія - [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 12.3.6 Правил дорожнього руху України, який мав технічну можливість запобігти ДТП, а отже відсутня вина відповідача та причинний зв`язок із завданою позивачу матеріальною шкодою. Наданий позивачем Звіт про оцінку майна № 069/МУ-20 від 23.09.2020р. не відповідає вимогам закону, не містить інформації, де проводилась оцінка, хто був присутній при проведені оцінки, які питання ставились експерту, які матеріали використовував експерт, чи був попереджений уповноваженою особою експерт про кримінальну відповідальність за завідомо не правдивий висновок, і взагалі до якої саме події відносяться визначення збитків тому, що з поданого звіту не можна встановити взагалі чи пов`язаний цей звіт з оцінкою матеріальної шкоди, завданої 03.11.2019р., чи він відноситься до якоїсь іншої події. Не надано на підтвердження квитанцій, чеків, акти виконаних робіт, інші документи щодо видатків, яких зазнав власник транспортного засобу, у зв`язку з його пошкодженням. Позивач не надав належного доказу провини відповідача у ДТП, а також відсутність з технічної точки зору можливості відповідача уникнути зіткнення, а також доказів того, що автомобільна дорога на якій сталося ДТП відповідала вимогам ДСТУ 3587-97. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Кудлюк О.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, надали повторно заяви про відкладення розгляду справи, які залишені судом без задоволення відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, у зв`язку з чим розгляд справи проведено за відсутності відповідача та його представника. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03 листопада 2019 року об 11-00 годині на 2 км автодороги Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , що керував автомобілем «Nissan Almera» н.з. [NUMBER] та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Crafter» н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Власником автомобіля «Volkswagen Crafter» н.з. [NUMBER] є позивач [PERSON] . За вказаним фактом 04.11.2019 року відкрито кримінальне провадження за № 12019120319999472 за ч. 1\~ст. 286 КК України, яке постановою слідчого СВ Олександрівського ВП Знам,янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 31.03.2020 року закрито у зв`зку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 України. Матеріали відносно водія [PERSON] було виділено для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 124 КУпАП та направлено Олександрівського ВП Знам,янського ВН ГУНП в Кіровоградській області.(а.с.43-45). Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2020 р. у справі № 212/3715/20,3/212/1545/20 [PERSON] визнано винним у порушенні пунктів 2.3«б», 12.1 ПДР, що призвело до адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова суду набрала законної сили 10.08.2020 року. Згідно змісту вказаної постанови, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , 03 листопада 2019 року, об 11-00 годині, на 2 км автодороги Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв, керуючи автомобілем «Nissan Almera» н.з. [NUMBER] проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, на зоокруглені дороги втратив контроль над керуванням вказаного автомобіля, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Crafter» н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку прямо. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду потерпілій стороні. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у ДТП, що мала місце 03 листопада 2019 року та внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, встановлена постановою суду, що набрала законної сили, а отже вказані обставини не підлягають доказуванню під час розгляду даної цивільної справ, у зв`язку з чим суд відхиляє всі заперечення відповідача та його представника щодо недоведеності провини [PERSON] у вчиненні ДТП та завданні шкоди позивачу. Згідно звіту №069/МУ-20 від 23 вересня 2020 року про оцінку вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «Volkswagen Crafter» н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , оціночна вартість матеріального збитку власника автомобіля «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер [NUMBER] складає 544213,70 грн. Позивачем також сплачено 1500 гривень за надання послуг з оцінки завданих збитків, на підтвердження чого надано квитанцію. Оцінюючи заперечення відповідача та його представника, викладені у відзиві щодо невідповідності вимогам закону вказаного Звіту про оцінку майна, суд відхиляє їх як такі, що не спростовані жодними належними та допустимими доказами, в тому числі висновками експертів чи спеціалістів з начеденням іншого розміру завданої шкоди. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що позивачу відшкодовано частину завданого збитку страховиком МТСБУ в межах суми страхового ліміту в розмірі 130000 грн., на підтвердження чого надано квитанцію. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом, з вини відповідача [PERSON] було пошкоджено належний йому автомобіль «Volkswagen Crafter» н.з. [NUMBER] та завдано збитків, а отже обов`язок з повного відшкодування завданої шкоди покладається на її заподіювача, у зв`язку з чим саме відповідач повинен сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Судом встановлено, що сума матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля позивача, визначена оцінювачем в розмірі 544213,70 грн., з яких страховиком відшкодовано 130 000 грн., а отже сума, що залишилась не відшкодованою складає 414213,70 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на оплату послуг оцінювача в сумі 1500 грн. Виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди слід задовольнити в повному обсязі і стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду в сумі - 415713,70 грн.(414213,70+1500). Щодо позовних вимог з відшкодування моральної шкоди суду зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, суд враховує, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, а участь позивача у ДТП, ушкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на його моральний стан і призвело до душевних страждань, а тому суд приходить до висновку, що позивачу було задано моральної шкоди, яку суд визначає у розмірі 30000 грн. Саме такий розмір буде відповідати засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, який зазнав моральних страждань та втрат немайнового характеру. Відповідно до ст. ст. 22, 23, 988, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.4,\~5,\~10,\~12, 76,\~77,\~78, 133, 139,\~141,\~259,\~263-265\~ЦПК України, суд - \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial