Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, який 10.03.2015 року уточнила. В його обґрунтування позивачка посилається на те, що 25.11.2013 року між сторонами був укладений договір оренди нежитлового приміщення [ADDRESS] строком до 25.11.2013 року, відповідно до якого позивачка передала, а відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно площею 68,40 кв.м. Відповідно до п.2.5 вказаного договору орендна плата сплачується орендарем не пізніше 05 числа місяця наступного за звітним. Однак, всупереч умов укладеного договору відповідач свої зобов'язання не виконав, орендну плату в повному обсязі не сплатив, у зв'язку із чим в нього утворилась заборгованість по орендній платі з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 76363,11 грн., заборгованість зі сплати податків та зборів у сумі 9735,56 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 973,67грн., пеню у розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення у сумі 59231,63 грн. У зв'язку із чим просить суд: - розірвати договір оренди нежитлового приміщення [ADDRESS] від 25.11.2013 року, укладений між сторонами; - виселити ФОП [PERSON] з нежитлового спірного приміщення; - стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивачки заборгованість по орендній платі з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 76363,11грн., заборгованість зі сплати податків та зборів у сумі 9735,56 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 973,67грн., пеню у розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення у сумі 59231,63 грн., а також стягнути судові витрати в розмірі 1706,64 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник, кожний окремо, в судовому засіданні проти позову заперечували з підстав, викладених ними у запереченні на позов. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном наймач справляє плату розмір якої встановлюється договором найму. Судом встановлено, що 25.11.2013 року між сторонами укладено договір оренди, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення [ADDRESS]. Із пункту 2.2 договору оренди вбачається, що розмір орендної плати складає 6500,00 грн. на місяць. Згідно п.2.5 договору оренди від 25.11.2013р. орендна плата сплачується орендарем не пізніше 05 числа місяця наступного за звітним. Крім того, п. 3.4.3 вказаного договору встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до умов договору оренди (п. 4.5.) орендар має право за наявності підстав передбачених чинним законодавством України достроково розірвати договір. Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців. Однак, всупереч зазначеному відповідач протягом понад три місяці не вносить плату за користування нежитловим приміщенням у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями та квитанціями (а.с.54-84). З огляду на те, що відповідач не виконує взятих за договором оренди приміщення [ADDRESS] зобов'язань, суд приходить до висновку, що договір оренди від 25.11.2015 року нежитлового приміщення слід розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість з урахуванням індексу інфляції за весь час просрочки за вказаним договором за період з травня 2014 р. по березень 2015 р. в розмірі 76363,11 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і у встановлений в договорі термін. Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.6.4 договору оренди нежитлового приміщення від 25.11.2013 року між позивачем та відповідачем, орендар несе відповідальність за прострочення оплати за користування об'єктом оренди, шляхом оплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також додатково 3% річних від простроченої суми, пеню у розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення по день фактичної оплати боргу. Проте, зобов'язання про внесення орендарем орендної плати орендодавцю у формі, розмірі та строки встановлені договором, не виконані. Тому відповідач, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України та п.6.4 Договору оренди нежитлового приміщення від 25.11.2013 року, зобов'язаний сплатити суму заборгованості по орендній платі з урахуванням штрафних санкцій за весь час прострочення, а також індекс інфляції та три проценти річних від простроченої суми. З відповідача підлягає стягненню орендна плата з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення за період з травня 2014 року по березень 2015 року в сумі - 76363,11 грн., пеня за несвоєчасне внесення орендної плати в сумі - 59231,63 грн. та 3% річних з простроченої суми у розмірі 973,67 грн. Пунктом 4.9 договору оренди від 25.11.2013 року при припиненні договору орендар зобов'язується протягом одного місяця передати орендодавцеві орендоване майно в належному стані. Відтак, оскільки договір оренди від 25.11.2013 року достроково припиняється даним рішенням суду, позовна вимога про виселення відповідача є передчасною та задоволенню не підлягає. Пунктом 3.4.5 договору оренди від 25.11.2013 року передбачено, що орендар виступає відповідно до ст.170.2 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку зі всіма обов'язками, що покладаються чинним законодавством на податкового агента, з наданням орендодавцю квитанцій про сплату податків та зборів, але позивачем не надано суду доказів щодо виникнення у нього перед податковими органами податкового зобов'язання на суму 9 735,56грн. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 1365,68грн. за вимогу майнового характеру та 243,60 грн. за вимогу немайнового характеру. На підставі ст.ст.526,759,762,782, ЦК України та

Outcome: partial