Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У грудні 2016 року до Словянського міськрайонного суду звернулась з заявою [PERSON] за участю заінтересованих осіб: [PERSON], Словянської міської ради в особі відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб, Служби у справах дітей Словянської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 20.03.2007 року є власниками квартири № 3 по вул. М. Василевського в м. Словянську. [PERSON] помер 25.04.2016 року. [PERSON] 08.08.2009 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на Помазан. [PERSON] зі своїм сином [PERSON], [INFO] ,зареєстрована в зазначеній квартирі. В січні 2013 року [PERSON] із своїм чоловіком та сином виїхали до РФ та на теперішній час їх мешкання невідоме. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою їй необхідно для зняття її з реєстрації. У звязку з чим просить суд визнати [PERSON], [INFO] - безвісно відсутньою. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги, навела доводи аналогічні доводам викладеним в заяві та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON], в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заявлених вимог. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Словянської міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності №29/01-3054 від 27.12.2016 року (а.с.25), належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у суді, не зявився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, за можливе розглянути справу у відсутності заінтересованої особи, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник заінтересованої особи Словянської міської ради в особі відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у суді не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, за можливе розглянути справу у відсутності заінтересованої особи, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши подані заявником документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності від 20.03.2007 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.68). Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія І-НО №185245, [PERSON], змінила прізвище на Помазан (а.с.15). З свідоцтва про смерть серія І-НО №947772 (а.с.72), вбачається, що [PERSON] помер 25.04.2016 року в м. Словянську, Донецької області. Згідно до Акту № 2504 від 22.11.2016 року, наданого керівником комітету мікрорайону Лісний, донька [PERSON] [PERSON] та онук [PERSON], дійсно фактично не проживають за адресою: [INFO], з січня 2013 року по теперішній час, що підтверджують сусіди: [PERSON] та [PERSON] (а.с.69). Відповідно до довідки №4951 від 19.12.2016 року (а.с.18), наданої КП ЖЕК №4 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У відповідність до інформації наданої з Управління державної міграційної служби України у Луганській області №12/4-573 від 11.01.2017 року (а.с.37), Управління державної міграційної служби України в Харківській області №03/1-1025 від 19.01.2017 року (а.с.54) та Управління державної міграційної служби України у Донецькій області №2.3-252 від 12.01.2017 року (а.с.61) вбачається, що за наявними обліками ГУ ДМС України у зазначених областях відомості щодо факту документування паспортом, зареєстрованою (знятою) з реєстрації місця проживання (перебування) [PERSON], [INFO] не значиться. Згідно відомостей Словянського ВП ГУНП України в Донецькій області від 28.02.2017 року, [PERSON], [INFO], у розшуку не перебуває (а.с.62). Крім того, заінтересована особа [PERSON], допитана в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення заявлених вимог, додала, що дійсно обставини, викладені в заяві, відповідають фактичним обставинам. [PERSON] є її рідною сестрою, а заявнику донькою. Їй достовірно відомо, що [PERSON] взимку 2013 року виїхала з міста до іншої країни. З тих пір будь-яких відомостей про себе не надавала. Вони з матірю намагалися відшукати сестру, але позитивного результату не добилися. У відповідність до ч.1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про визнання її доньки [PERSON], безвісно відсутньою саме з 01.01.2014 року, оскільки судом не було встановлено місяця, коли були одержані останні відомості про місце перебування [PERSON] Вирішуючи питання про склад суду згідно зі статтею 234 ЦПК України, суд виходить з наступного. 2 червня 2016 року Верховна [PERSON] України прийняла закони України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (№ 1401-VIII) та «Про судоустрій і статус суддів» (№ 1402-VIII), які набрали чинності з 30 вересня 2016 року. Положення вказаних законів містять низку новел для українського законодавства у сфері судоустрою, зокрема, в них не передбачено інституту народних засідателів, а закріплено, що справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, колегією суддів, а також за участю присяжних (частина перша статті 15 згаданого Закону № 1402-VIII). Згідно з пунктом 1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними в частині, що не суперечить Конституції України. Це саме стосується і набуття чинності законом про внесення змін до Конституції України. Таким чином, положення частини другої статті 18 та частини четвертої статті 234 ЦПК України фактично втратили чинність після набуття чинності вказаним Законом № 1401-VIII як такі, що не ґрунтуються на положеннях чинної Конституції, тому справа розглядається судом одноособово. На підставі викладеного та

Outcome: approved