overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою, якою просила встановити факт належності їй державного акту про право власності на земельну ділянку, розташовану в межах території Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, серії ЯБ № 821346, виданого 23 жовтня 2006 р. Веселинівським районним відділом земельних ресурсів, Заяву обгрунтовано тим, що у державному акті про право власності на земельну ділянку та у паспорті заявниці є розбіжності в написанні її прізвища: в паспорті зазначено «Каземірчик», а в державному акті: «Казимірчик». В судове засіданні заявник не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дійшов до висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії серії ЯБ № 821346, виданого 23 жовтня 2006 р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,00 га в межах території Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Розпорядженням Веселинівської районної державної адміністрації № 212-р від 25 вересня 2015р. внесено зміни до розпорядження голови райдержадміністрації від 04 серпня 2004 р. № 489-р «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам із земель запасу в межах території Луб'янської, Покровської сільських рад», а саме в додатку 2 пункт № 8 слова «Каземірчик Ольга Михайлівна» замінити словами «Каземірчик Ольга Федорівна» З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме відомостей щодо реєстрації права власності на інший об'єкт нерухомого майна, який перебуває у власності [PERSON] вбачається, що прізвище власника зазначено «Каземірчик», у відповідності до копії її паспорту, реєстраційної картки платника податків. В силу вимог ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тому, наявні докази в совокупності дають підстави для встановлення факту належність заявниці правовстановлюючого документу - державного акту на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

у грудні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 14 вересня 2013 року в відділі ДРАЦС РС Гадяцького РУЮ у Полтавської області, вказуючи, що від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що мають різні погляди на сімейне життя, обов'язки, в даний час сім'я розпалася, можливості її зберегти немає. 3 січня 2017 року ухвалою суду подружжю [PERSON] надано строк для примирення терміном два місяці, але примирення позитивних наслідків не надало. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, пояснила суду, що з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, обов'язки. Вона навчається, дитина проживає разом з нею, чоловік не приділяє їм належної уваги, через що вони стали чужими людьми, втратили почуття любові і поваги один до одного. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому просила розірвати шлюб. [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, однак просив не перешкоджати позивачу спілкуватись з дитиною, так як він хоче брати участь у її вихованні. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] 14 вересня 2013 року в відділі ДРАЦС РС Гадяцького РУЮ у Полтавської області зареєструвало шлюб, актовий запис № 195. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинилися в січні 2016 року. З даного часу спільного сімейного господарства та сімейного бюджету немає. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, сім'я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що їх спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжність у поглядах на сімейні відносини і сімейні обов'язки та виховання дітей. Відповідач постійно влаштовує скандали, в тому числі і в присутності сторонніх людей та дітей, часто приходить додому у нетверезому стані, не бере участі в повному матеріальному забезпеченні сім'ї та моральному і духовному вихованні дітей. Більш того відповідач підтримує стосунки з іншою жінкою, від цих стосунків є дитина. Більшу частину вільного часу і коштів він витрачає на ту сім'ю. Від постійних сварок погіршилось її самопочуття, порушився сон, вона перебуває у стані постійного стресу. Вони багато разів намагалися почати все «з чистого аркушу», але відносити любов, повагу та сімейне щастя не вдалося. Наразі між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки і збереження сім'ї неможливе. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень на позов не подав. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають шлюбі, зареєстрованому 19 лютого 2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 77 (а.с. 4). Подружжя має двох малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). З позовної заяви вбачається, що внаслідок відсутності взаєморозуміння та неспіпадіння поглядів на основні принципи подружнього життя, взаємні права і обов'язки подружжя, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Наразі у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові та поваги, вони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків і не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що протягом останніх семи років їх сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє душевні страждання. Відповідач не здатен підтримувати нормальну психологічну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, і за її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку, проте в судове засідання він не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень на позов не подав. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають шлюбі, повторно зареєстрованому 27 грудня 2008 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2443 (а.с. 4, 13). Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 14). З позовної заяви вбачається, що внаслідок розбіжності поглядів на основні принципи подружнього життя, взаємні права і обов'язки подружжя, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Наразі у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові та поваги, вони не підтримують шлюбних стосунків і не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення... Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 16 лютого 2011 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Подружні відносини між ними припинилися більше року тому. Спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів, можливість будувати свої відносини на почуттях взаємної поваги, дружби і взаємодопомоги вони втратили, а тому їх шлюб існує лише формально. Представник позивача [PERSON] подав заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на її користь з 02 грудня 2016 р. на утримання дітей: [PERSON], [INFO]. народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримали. Відповідач позов визнав на загальну суму 1000 грн. Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2008 року, і мають доньок: [PERSON], [INFO]. народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, діти проживають з матір'ю. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 2 статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття . Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачу аліменти на утримання дітей в розмірі в ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 21 грудня 2016 р. аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн. на кожного щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружні відносини з відповідачем припинені, діти проживають з позивачкою, відповідач в матеріальному утриманні дітей участі не приймає. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] вимоги позову підтримали. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони уклали шлюб 06 червня 2008 р. і мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матірю, відповідно до акту про проживання від 20 грудня 2016р. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття . Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачу аліменти на утримання дітей в розмірі 1800 грн., до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] звернулася з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позов обґрунтований тим, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Позивачка в судовому засідання позов підтримала, бажання відновити дошлюбне прізвище не виявила.. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 20 липня 1985 року Палацом урочистих подій м. Миколаєва, актовий запис № 1015. Сторони неповнолітніх спільних дітей не мають. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] звернулася і Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування позову вказала, що перебуває з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 19 серпня 2006 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1969. У шлюбі у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO]. Їх спільне життя не склалося. Через відсутність взаєморозуміння і розходження поглядів на життя вони тривалий час не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Оскільки їх сім'я розпалась остаточно і шлюб існує лише формально, подальше його збереження буде суперечити їх інтересам. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з нею і відповідач зобов'язаний їх утримувати до досягнення повноліття. У відповідача немає проблем з матеріальним становищем, стан його здоров'я добрий, інших дітей на його утриманні немає. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За домовленістю між сторонами після розірвання шлюбу діти будуть проживати з матір'ю. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення Сімейного кодексу України, а саме: частини 1 статті 110, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; частини 2 статті 112, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення; статті 180, за приписом якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; частини 1 статті 184, яка передбачає можливість визначення розміру аліментів утвердій грошовій сумі; статті 191, згідно якої аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved