Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «СК Восток» про розірвання договору оренди землі. У позові зазначив, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою 04.02.2016 року за реєстром № 3-125 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 лютого 2016 року за № 8401511663228, йому належить земельна ділянка пл.3, 8915 га, розташована на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району, кадастровий номер [NUMBER]. За життя бабуся [PERSON] згідно договору оренди землі від 16 січня 2006 року надала в оренду земельну ділянку загальною площею 4.4100 га строком на 20 років - відповідачу по справі ТОВ «СК Восток». [PERSON] 31 березня та 7 квітня 2016 року попередив відповідача про намір самостійно використовувати належну йому на праві приватної власності земельну ділянку. Але відповідач у добровільному порядку не бажає розірвати договір. 7 квітня 2017 року позивачем у справі було надано до суду доповнення до позовної заяви про розірвання договору оренди землі, де зазначив, що на початку березня 2016 року він звернувся до відповідача з проханням виплатити йому орендну плату за користування земельною ділянкою та показати її місце знаходження. Працівники відповідача почали вимагати від нього укладення нового договору оренди землі від його імені, а потім будуть вирішувати питання про повернення боргу орендної плати, яка не виплачувалась після смерті його бабусі [PERSON] з 2014 року. До теперішнього часу [PERSON] не отримав орендної плати, відомостей про місцезнаходження та стан земельної ділянки не має, оскільки його не було допущено до його земельної ділянки. Ще раніше він надав відповідачу всі свої реквізити, в тому числі і номер банківського рахунку, але відповідач не надав жодної копійки орендної плати. Позивач просить суд ухвалити рішення про розірвання договору оренди земельної ділянки від 16 січня 2006 року укладеного з ТОВ «СК Восток». У судовому засіданні позивач та представник позивача вказали, що конституційні права позивача як власника майна ігноруються відповідачем, він позбавлений можливості користуватись своїм майном, орендна плата за користування землею відповідачем не виплачується з 2014 року з дня смерті його бабусі, його взагалі не допускають до його земельної ділянки і він навіть не знає де вона і в якому стані знаходиться. На всі його звернення відповідач його відсилає до суду вирішувати всі питання. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі. На підтвердження своїх доводів вказав наступне. Підтвердив, що дійсно СК «Восток» в особі голови [PERSON] з [PERSON] 16 січня 2006 року було укладено договір оренди землі, який існує до цього часу. Відповідач виконує всі умови договору. Вважав посилання позивача на те, що йому не виплачується орендна плата, та його не допустили до його земельної ділянки такими, що не відповідають дійсності. По перше: позивач не надав свої реквізити, номер банківського рахунку то що і відповідач не мав змоги переводити кошти на рахунок позивача, а по друге: оглянути свою земельну ділянку позивач може завжди, адже вона не охороняється. Заслухавши сторони, свідка, перевіривши матеріали справи, судом було встановлено наступні факти. 16 січня 2006 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем СК «Восток» в особі голови [PERSON] укладено договір оренди землі.(а.с.7-9) [PERSON] 04 лютого 2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з земельної ділянки, розташованої на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області.(а.с.5) Посилаючись на ч.1 ст. 651 ЦК України допускається одностороння відмова від договору у повному обсязі, якщо таке право встановлене договором. Пред'явлення вимоги про розірвання договору, якщо таке встановлене договором, може відбутися за розсудом сторони без наявності або відсутності певної обставини. В цьому випадку розірвання договору при пред'явленні вимоги однією із сторін може відбутися або за домовленістю між сторонами, або в разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу про розірвання договору, за рішенням суду. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України (далі ЗК України), Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спеціальним Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. № 161-ХІV із змінами (далі по тексту Закон України «Про оренду землі»), тощо. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», та ст. 93 ЗК України оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з правових наслідків порушення зобов'язання може бути розірвання договору. Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону України «Про оренду землі»). Частиною 3 статі 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем: Позивач є власником земельної ділянки, має бажання сам нею користуватись, про що попередив відповідача, але не може цього зробити, так як відповідач відмовляє йому у цьому - не показує місце розташування земельної ділянки, про що підтвердив свідок [PERSON] З 2014 року по теперішній час відповідач не виплачує орендну плату за користування земельною ділянкою позивачу як власнику землі, пропонуючи укласти новий договір з позивачем, про що підтвердив свідок [PERSON], що на думку суду є суттєвим порушенням умов договору оренди землі. Позивач як власник майна позбавлений права на своє ж майно - земельну ділянку, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 лютого 2016 року за № 8401511663228, пл. 3, 8915 га, розташована на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району, кадастровий номер [NUMBER]..

Outcome: approved