Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення грошових коштів у сумі 53 428,00 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 08 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір найму (оренди) квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов цього договору наймодавець [PERSON] передала, а наймач [PERSON] прийняв у тимчасове платне користування вищевказану квартиру з усіма необхідними технічними пристроями та предметами домашньої обстановки. Орендна плата складала 1 900 доларів США за місяць. У день укладення договору позивач передав відповідачці 3 800 доларів США. Ця сума складається з орендної плати за перший місяць проживання та заставної суми. Позивач проживав у цій квартирі з 08 лютого 2018 року. У вересні відповідач повідомила його про намір підвищити орендну плату за користування квартирою. Позивач не погодився з підвищенням оплати та повідомив відповідачку про свій намір розірвати договір, а також виявив бажання отримати заставну суму 1 900 доларів США або її еквівалент у гривні відповідно до офіційного курсу НБУ. Наймодавець відмовилась повернути наймачеві заставну суму. Свою відмову обґрунтувала тим, що цю суму вона зараховувала за останній місяць проживання позивача в квартирі. Будь-які документи з відповідачем підписувати відмовилась, оскільки здає квартиру в оренду не офіційно та не сплачує на користь держави відповідні податки. У подальшому сторони дійшли згоди про розірвання договору оренди. Позивач у вересні звільнив орендовану квартиру, однак відповідач заставну суму так і не повернула. На письмову вимогу від 12 листопада 2018 року не відреагувала. Позивач вважає, що заставна сума підлягає поверненню. У відзиві на позовну заяву представник відповідача, адвокат Коломієць І. О., заперечував проти позову та вказав, що за рахунок заставної суми в розмірі 1 900 доларів США був сплачений щомісячний платіж за користування квартирою за вересень 2018 року (а. с. 58, 59). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2018 року справу розподілено на суддю Цимбал І. К. (а. с. 13). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін на 18 квітня 2019 року на 11 год. 00 хв. (а. с. 16). У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання на 18 квітня 2019 року розгляд справи було відкладено на 10 червня 2019 року на 17 год 00 хв. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2019 року справу прийнято до провадження судді Трусової Т. О. у зв`язку із перебуванням судді Цимбал І. К. у відпустці. Справу призначено до розгляду на 07 листопада 2019 року о 15 год 00 хв. (а. с. 28). 07 листопада 2019 року розгляд справи було відкладено на 26 березня 2020 року на 14 год. 30 хв. у зв`язку із неявкою сторін (а. с. 36). 26 березня 2020 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із введенням карантинних заходів на території України через поширення короновірусу COVID-19 на 16 вересня 2020 року на 14 год. 00 хв. (а. с. 41). За заявою представника відповідача, адвоката Коломійця І. О., розгляд справи 16 вересня 2020 року був відкладений на 14 грудня 2020 року на 14 год. 00 хв. (а. с. 50). 14 грудня 2020 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебування судді Трусової Т. О. на лікарняному (а. с. 53). Справу призначено до розгляду на 13 квітня 2021 року на 15 год. 00 хв. (а. с. 54). 21 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, адвоката Коломійця І. О. (а. с. 58-59). У судовому засіданні 13 квітня 2021 року суд ухвалив долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву та допитати як свідків [PERSON] та [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 21 травня 2021 року на 14 год. 00 хв. (а. с. 66-67). У судовому засіданні 21 травня 2021 року [PERSON] була допитана як свідок. Розгляд справи було відкладено на 24 травня 2021 року на 12 год. 15 хв. (а. с. 70). У судовому засіданні 24 травня 2021 року суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення (а. с. 83). Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені в позовній заяві, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 08 лютого 2018 року між [PERSON] (наймодавцем) та [PERSON] (наймачем) був укладений договір найму (оренди) нерухомого майна, предметом якого є надання наймодавцем наймачеві в строкове платне користування однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 6-8). Згідно з п. 3.1., 3.2.1., 4.1.1. договору розмір орендної плати становить 1 900 доларів США на місяць та нараховується з моменту фактичного користування квартирою, яким є укладений між сторонами акт прийому-передачі житлового приміщення. Відповідно до п. 3.2.1. договору наймач передав наймодавцю кошти в сумі 3 800 доларів США, яка складається з оплати за перший місяця проживання та із заставної суми. Тобто, заставна сума становить 1 900 доларів США. Згідно з п. 3.1.3 та 3.1.4. оплата комунальних послуг покладається на наймодавця та складається з оплати за телебачення, інтернет, холодну та гарячу воду, теплопостачання, електроенергію. Ці платежі та не входять до складу орендної плати. Повнота та своєчасність розрахунків по орендній платі, а також внесення інших платежів, передбачених договором, підтверджується відповідними записами в додатку № 3 до договору (п. 3.2.3.). У разі закінчення фактичного користування квартирою сторони мають укласти Акт здачі житлового приміщення (п. 4.1.2.). Підписання відповідних актів є підтвердженням у сторін претензій один до одного та виконанням своїх зобов`язань за договором (п. 4.1.3.) Пунктом 5.2.2. передбачений обов`язок наймача відшкодувати наймодавцю збитки в розмірі вартості ремонту або відновлення майна. Отже, на підставі вищевказаного договору між [PERSON] та [PERSON] виникли зобов`язання найму (оренди) житла, які врегульовані нормами глави 59 ЦК України. Відповідно до положень статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлене законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з нормами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України). Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки, у судовому засіданні від 21 травня 2021 року дала такі показання. Так, вона була присутньою під час укладення договору оренди квартири. Наймач був разом зі своїм брокером. Він увесь час був чимось незадоволеним: то вимагав замінити гардеробну, то встановити сейф, обіцяв за ці додаткові послуги розрахуватись, однак не розрахувався. Свідок підтвердила отримання від наймача коштів у сумі 3 800 доларів США. Ця сума складається із оплати за перший місяць та заставної суми, за рахунок якої відшкодовується майнова шкода. Вказувала, що 18 вересня 2018 року позивач написав, що буде виїжджати. Завдані матеріальні збитки у виді залитої водою у ванній кімнаті тумби, вартістю 1 800 євро, та столу - не відшкодував. За комунальні послуги за серпень та вересень місяці 2018 року, що орієнтовно становить 10 000 грн, не розрахувався та виїхав до Москви. Коли наймач виїжджав, її не було у місті. Квартиру він не передавав, а ключі просто віддав доньці. Оплату за користування квартирою передавав їй, інколи доньці або водію, про що велися відповідні записи. Заставної суми не достатньо для покриття завданих наймачем матеріальних збитків. Сторони визнають, що у вересні 2018 року договір найму (оренди) нерухомого майна був розірваний. При цьому відповідач заставну суму в розмірі 1 900 доларів США не повернула позивачу, зарахувавши її в рахунок оплати за користування квартирою за вересень місяць 2018 року. Відповідно до частини 1 статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання . Стаття 572 цього Кодексу визначає, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). На підставі аналізу наведених положень цивільного закону та з урахуванням специфіки спірних правовідносин, умов договору та пояснень сторін суд дійшов висновку, що передана позивачем відповідачу в день укладення договору оренди грошова сума в розмірі 1 900 доларів США є завдатком, який забезпечував збереження майна, що знаходилось у квартирі і передавалось позивачу в користування, та гарантував сплату комунальних платежів. З тексту договору найму (оренди) нерухомого майна вбачається, що термін його дії встановлений з 8 лютого 2018 року по 8 лютого 2018 року. Тобто, явно має місце описка в терміні його дії. Між тим, сторони визнають, що договір був припинений 18 вересня 2018 року, коли позивач повернув відповідачці ключі від квартири. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін (частина 1 стаття 604 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторони дійшли згоди про розірвання договору, що ними не заперечується. За загальним правилом, встановленим частиною 4 статті 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас, передбачені цивільним законодавством забезпечувальні заходи виконання зобов`язання завжди виникають у зв`язку з основним зобов`язанням і, як правило, мають залежний від основного зобов`язання характер, тобто їх дійсність залежить від дійсності основного правочину. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора (частина 1 статті 571 ЦК України). Відповідно до частини 1 та 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 1 та 2 статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача не надано суду жодного доказу на підтвердження пошкодження, залиття, тумби у ванній кімнаті та столу. Показання свідка не є належними доказами завдання матеріальної шкоди. Крім того, сторони домовились, що повнота та своєчасність розрахунків по орендній платі, а також внесення інших платежів, передбачених договором, підтверджується відповідними записами в додатку № 3 до договору (п. 3.2.3.). Такий додаток № 3 до договору суду не наданий. Стороною відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження прострочення позивачем внесення оплати за оренду житла за вересень місяць 2018 року та сплату комунальних послуг за серпень та вересень місяці 2018 року. Суд дійшов висновку про відсутність у відповідача права на залишення заставної суми у зв`язку із недоведеністю завдання позивачем майнової шкоди та прострочення оплат, передбачених договором. Частина 3 статті 571 ЦК України визначає, що у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Відтак на підставі викладених у позовній заяві аргументів, оцінки наданих позивачем доказів та вищенаведених положень матеріального закону суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що у день розірвання договору відповідач зобов`язана була повернути йому заставну суму в розмірі 1 900 доларів США. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Відмовляючи позивачу в поверненні заставної суми відповідач порушила умови договору. 12 листопада 2018 року позивач направив відповідачці письмову вимогу про повернення заставної суми в розмірі 1 900 доларів США (а. с. 9). Відповідач кошти не повернула. Докази повернення заставної суми не надані суду і під час розгляду справи, а тому позов підлягає задоволенню. Зважаючи на результат розгляду справи, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved