Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У грудні 2013р. позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 22.09.1994 р. по 18.01.2008 р. вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому в органах РАГСу шлюбі, від якого має доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2008р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітня на той час донька залишилася проживати з відповідачкою. 20.10.2011р. прізвище [PERSON] та ім*я [PERSON] донька змінила на прізвище [PERSON] та ім*я [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про зміну імені. У червні 1999р. неповнолітній доньки сторін було встановлено діагноз: бронхіальна астма тяжкого ступеню та встановлена група інвалідності: інвалід з дитинства віком до 16 років. 30.07.2013р. МСЕК [PERSON] було встановлено II групу інвалідності з дитинства. Щорічно донька потребує cанаторно-курортного лікування, вартість якого в 2011р. становила 4080 грн. та 3705 грн. в 2012р., що підтверджується довідками лікаря-алерголога та санаторно-куротного закладу про вартість лікування. Санаторне-куротне лікування донька проходила щорічно, починаючи з 2007р. (в цей час батько дитини проживав з позивачкою, це було рішення, прийняте обома батьками). Також у 2012р. донька через погіршення зору пройшла курс лікування лінзами «Paragon CRT» у 2012р. вартістю 3000 грн. Позивачка просить суд с тягнути на її користь з відповідача 5392 грн. 50 коп. - половину вартості додаткових витрат, понесених нею на лікування та оздоровлення доньки [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у сумі 3352 грн. 50 коп., не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача ? вартості витрат, пов*язаних з санаторно-курортним лікуванням дитини у 2012р. в м. Євпаторія у сумі 1852 грн. 50 коп. та ? вартості лікування лінзами «Paragon CRT» у 2012р. у сумі 1500 грн. Позов в частині стягнення з нього ? вартості витрат, пов*язаних із санаторно-курортним лікуванням дитини у 2011р. в м. Бердянську у сумі 4080 грн., а саме в розмірі ? частини - 2040 грн. не визнає з тих підстав, що зазначені кошти були витрачені позивачкою, яка одноособово прийняла рішення про лікування дитини у занадто коштовному санаторно-курортному закладі, крім того лікування у санаторно-курортному закладі на Чорному або Азовському морі носило лише рекомендований характер лікаря-алерголога, при цьому питання витрат на санаторне-курортне лікування дитини не було погоджено з відповідачем, тобто грошові кошти на додаткові витрати на дитину витрачені позивачкою без згоди відповідача, просив в цій частині у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов*язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено: У грудні 2013р. позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 22.09.1994 р. по 18.01.2008 р. вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому в органах РАГСу шлюбі, від якого має доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя шлюб між сторонами розірвано від 18.01.2008р. Після розірвання шлюбу неповнолітня на той час донька залишилася проживати з відповідачкою. 20.10.2011р. прізвище [PERSON] та ім*я [PERSON] донька змінила на прізвище [PERSON] та ім*я [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про зміну імені. У червні 1999р. доньки було встановлено діагноз: бронхіальна астма тяжкого ступеню та встановлена група інвалідності: інвалід з дитинства віком до 16 років. 30.07.2013р. МСЕК було встановлено [PERSON] II групу інвалідності з дитинства, що підтверджується відповідними медичними довідками, висновком МСЕК та пенсійним посвідченням. Як вбачається з пояснення позивачки у судовому засіданні, щорічно донька потребує cанаторно-курортного лікування, вартість якого в 2011р. становила 4080 грн., в 2012р. - 3705 грн., лікування лінзами «Paragon CRT» у 2012р. становить 3000 грн. Вищезазначені додаткові витрати підтверджено відповідними касовими квитанціями, приходно-касовими ордерами, а також проти позовних вимог щодо стягнення ? вартості зазначених витрат на лікування лінзами «Paragon CRT» у сумі 1500 грн. та санаторно-курортного лікування у 2012р. у сумі 1852 грн., а усього у сумі 3352 грн. 50 коп. у судовому засіданні не заперечував представник відповідача. Що стосується витрат у сумі 4080 грн. на оплату вартості санаторно-курортного лікування доньки у 2011р. у санаторії в м. Бердянськ Запорізької області, ? вартості від яких складає 2040 грн., суд вважає. позовні вимоги щодо останніх задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як вбачається з виписки лікаря-алерголога із амбулаторної картки [PERSON], останній рекомендовано санаторно-курортне лікування в літній період на березі Азовського або Чорного моря, тобто вищезазначене санаторно-курортне лікування носить рекомендований, а не обов*язковий характер, а також, як вбачається з пояснень представника відповідача у судовому засіданні, санаторне-курортне лікування доньки у зазначений період у вказаному санаторії між батьками дитини - сторонами по справі, не узгоджувалося: як щодо необхідності санаторно-курортного лікування, оскільки вказівка лікаря алерголога носить лише рекомендований, а не обов*язковий характер, також щодо вибору санаторно-курортного закладу виходячи з вартості лікування в останньому. Таким чином, дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що понесені позивачкою судові витрати на санаторне-курортне лікування у м. Бердянську доньки [PERSON] у 2011р. вартістю 4080 грн. (1/2 частина від яких складає 20140 грн.) не викликані особливими обставинами, а є добровільними витратами позивачки, які витрачені без погодження з батьком дитини - відповідачем по справі, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають за недоведеністю. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину у сумі 3352 грн. 50 коп. суд вважає доведеними вищезазначеним доказами, а тому стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають додаткові витрати на дитину у сумі 3352 грн. 50 коп. Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial