Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до\~[PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 26 червня 2009 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб від якого вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося в силу різних характерів, поглядів на життя та сімю. Оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, однією сімєю не проживають, спільне подружнє життя та збереження шлюбу стало неможливим, позивач звернувся до суду із даним позовом. Позивач 09 лютого 2016 року подав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, проти залишення дітей проживати з матірю не заперечував (а.с. 15). Відповідач 09 лютого 2016 року подала до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги визнала, просила дітей залишити проживати з нею, прізвище не змінювати (а.с. 16). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 26 червня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 082677, актовий запис № 161, виданий у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 193812 виданого 19 жовтня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 429, та свідоцтва про народження серії І-ОК № 243068 виданого 24 травня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 207 (а.с. 7-8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. Між сторонами досягнуто згоди, що діти будуть проживати разом з матірю. За змістом ч. 2 ст.\~104, ст.\~110 Сімейного кодексу\~(далі -\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112\~СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11\~передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За змістом ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Позивач просив судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved