Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У грудні 2013 р. [PERSON] предявила позов до [PERSON], у якому, після уточнення позовних вимог, просила встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою за адресою: м. Чернігів, вул. Муринсона, № 39, розмір якої становить 1013 м2, відповідно до варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № С-90 від 30.04.2014 р., що складений Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] є власником 7/8 частин буд. № 39 по вул. Муринсона у м. Чернігові, а власником 1/8 його частини є [PERSON] Між ними не досягнуто угоди про порядок користування цією ділянкою. Виходячи з розміру часток сторін у власності на будинок, [PERSON] має право користуватися 7/8 частинами спірної присадибної земельної ділянки, тобто 886,37 м2, а [PERSON] має право користуватися 126,63 м2 цієї ділянки. У лютому 2014 р. [PERSON] предявив зустрічний позов до [PERSON], у якому, після уточнення позовних вимог, просив визначити порядок користування присадибною земельною ділянкою за адресою: м. Чернігів, вул. Муринсона, № 39, відповідно до порядку, що фактично склався між її користувачами, а саме: виділити йому у користування 0,0375 га цієї ділянки, з яких під житловою забудовою 0,0075 га, під будівлями й господарськими спорудами 0,0045 га, під самовільними спорудами 0,0015 га, під вільними від забудови землями 0,0240 га; виділити [PERSON] 0,0687 га цієї ділянки, з яких під житловою забудовою 0,0161 га, під будівлями й господарськими спорудами 0,0082 га і під вільними від забудови землями 0,444 га. Позовні вимоги [PERSON] мотивуються тим, що з липня 1997 р. з моменту отримання ним у спадщину частини будинку й надвірних споруд за вказаною адресою, між ним та іншими власниками даних будинку й надвірних споруд фактично склався порядок користування спірною присадибною земельною ділянкою, який зображено у додатку № 1 до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 31.03.2010 р. № С-313. Згідно з цим порядком [PERSON] користується відокремленою частиною спірної ділянки площею близько 375 м2, з яких 60 м2 під житловою забудовою, 58 м2 - під нежилими забудовами та 257 м2 під городом. Проти такого порядку жоден з попередніх співвласників будинку не заперечував і підстав для його зміни нема. Будь-який інший порядок користування спірною ділянкою порушить права [PERSON], оскільки він унеможливить нормальне користування належними йому будівлями. Оскаржуваним рішенням позов [PERSON] задоволено: встановлено порядок користування присадибною земельною ділянкою за адресою: м. Чернігів, вул. Муринсона, № 39, відповідно до варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № С-90 від 30.04.2014 р., що складений Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, а саме: у користування [PERSON] виділено земельну ділянку площею 831 м2, з яких під жилими будівлями 161 м2, під нежилими будівлями 83 м2, під індивідуальним двором та городом 578 м2, сервітут 9 м2, у користування [PERSON] виділено земельну ділянку площею 182 м2, з яких під жилими будівлями 75 м2, під нежилими будівлями 45 м2, під самовільними будівлями 15 м2, під індивідуальним двором та городом 47 м2; з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 229 грн. 40 коп. на відшкодування судового збору; у задоволенні зустрічного позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просив скасувати дане рішення й ухвалити рішення про задоволення його позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - висновок місцевого суду про те, що між сторонами не встановлено порядок користування спірною присадибною земельною ділянкою, є помилковим. Так, факт встановлення сторонами порядку користування нею підтвердили допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] й [PERSON] Показання цих свідків узгоджуються з відомостями висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 31.03.2010 р. № С-313, проведеної по справі № 2-451\\09, та висновком повторної судової земельно-технічної експертизи від 11.02.2015 р. № С-199, - визначений судом І інстанції порядок користування спірною земельною ділянкою унеможливить для [PERSON] нормально користуватися будинком і надвірними спорудами та доглядати за ними, та унеможливить спорудити необхідні йому будівлі, а також насадження городини й догляд за нею. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 04.07.2016 р. до участі у справі залучено правонаступника [PERSON] [PERSON] У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав апеляційну скаргу, а представник [PERSON] просила її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що власники буд. № 39 по вул. Муринсона у м. Чернігові не досягли згоди про порядок користування спірною земельною ділянкою і що такий порядок фактично між ними не склався, у звязку з чим порядок користування цією ділянкою належить встановити згідно з варіантом № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № С-90 від 30.04.2014 р., який складено Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, т. я. він найбільше відповідає розміру ідеальних часток сторін у власності на будинок з надвірними будівлями, створює для них рівні умови користування спірною земельною ділянкою та не порушує законних прав чи інтересів жодної з сторін. Ці висновки є частково невірними. Так, по справі встановлено наступне. Будинок № 39 по вул. Воскресенська (попередня назва цієї вулиці Муринсона) у м. Чернігові належав на праві власності [PERSON] на підставі договору забудови, посвідченого державним нотаріусом Чернігівської нотаріальної контори 01.09.1948 р. за реєстровим № 15477/1, який зареєстровано у Чернігівському міському комунальному господарстві 21.02.1953 р. за № 1221. Згідно з договором купівлі-продажу від 26.02.1953 р., який посвідчено державним нотаріусом Чернігівської нотаріальної контори (реєстровий № 2-3157), [PERSON] продав 1/2 ідеальну частину цього будинку [PERSON] Після смерті останнього його дружині [PERSON] як такій, що пережила чоловіка, державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори 01.11.1985 р. видано свідоцтво про право власності на 1/4 ідеальну частину буд. № 39 по вул. Муринсона у м. Чернігові. Крім того, після смерті [PERSON] 1/4 частину даного будинку успадкували у рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що посвідчено відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Другої чернігівської нотаріальної контори 01.11.1985 р. (реєстровий № 1-4391). Після смерті [PERSON] право власності на 5/16 частин вищевказаного будинку, що належали останній, у рівних частках перейшло до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що посвідчено копією свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 02.09.1994 р. державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-2876. Згідно з договором міни квартири на частину будинку, про який йдеться, від 13.05.1997 р., який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий № 1174), [PERSON] набув право власності на 1/3 частину будинку, яка належала [PERSON] та [PERSON] У цьому договорі також зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці розміром 1000 м2. Наведені обставини підтверджено копіями вищеописаних правоустановчих документів, які маються у інвентаризаційній справі КП «Чернігівське МБТІ» № 5388 на буд. № 39 по вул. Воскресенська (Муринсона) у м. Чернігові на арк. 63, 64-65, 116, 89, 90, а також копією свідоцтва про право на спадщину від 02.09.1994 р., копія якого на а. с. 9 т. 1. З рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.06.2013 р. по справі № 2515/5176/2012 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 10.02.1973 р. по 08.05.2003 р. перебували у шлюбі; на підставі цього рішення в порядку поділу спільно нажитого ними майна право власності на належну [PERSON] 1/3 частину будинку № 39 по вул. Муринсона у м. Чернігові перейшло до [PERSON] (копія даного рішення у т. 1 на а. с. 3-6). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.07.1997 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину будинку та ін. і за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину будинку та ін., яке набрало законної сили, право власності на 1/8 частину згаданого будинку, а саме на кімнату 2-6, площею 13,7 м2, у порядку спадкування після смерті [PERSON] визнано за [PERSON], а право власності на 3/8 його частини - за [PERSON] (копія цього рішення у т. 1 на а. с. 43-44). 23.08.2006 р. за договором купівлі-продажу, що посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 6254, [PERSON] продала [PERSON] належні їй 3/8 частини будинку № 39 по вул. Муринсона у м. Чернігові (копія цього договору у т. 1 на а. с. 14). 04.11.2015 р. помер [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва (т. 2 а. с. 40). Після його смерті право власності на 1/8 частину будинку № 39 по вул. Муринсона успадкувала [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2016 р., виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] (т. 2 а. с. 67). Жодним з учасників судового розгляду не заперечується, що у власності й фактичному (відокремленому) користуванні правонаступника [PERSON] [PERSON] мається 1/8 частина будинку й надвірних будівель і споруд за адресою: м. Чернігів, вул. Воскресенська (Муринсона), № 39, що складається з частини будинку А-1, загальною площею 48,7 м2, до складу якої входить кімната 3-5 (попередня нумерація якої 2-6), площею 13,7 м2, кухня 3-4, площею 15,0 м2, коридор 3-3, площею 9,2 м2, санвузол 3-2, площею 4,1 м2 і передпокій 3-1, площею 6,7 м2, прибудови до вказаної кімнати А7-1, розмірами 6 х 5 м, а також з надвірних будівель, а саме гаража З-1, сарая Д-1 та сарая З1-1. Решта вказаних будинку й надвірних будівель і споруд (7/8) знаходиться у власності та фактичному (відокремленому) користуванні [PERSON] Ці обставини, крім того, підтверджено матеріалами інвентаризаційної справи КП «Чернігівське МБТІ» № 5388 на буд. № 39 по вул. Воскресенська (Муринсона) у м. Чернігові та констатовано у висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 19.10.2015 р. № 27-15, що виготовлений судовим експертом фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а. с. 5-26 т. 2). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів від 27.11.1995 р. № 237 у постійне користування усіх осіб, які на момент його прийняття були співвласниками буд. № 39 по вул. Муринсона у м. Чернігові, надано у постійне користування земельну ділянку площею 170 м2 з доведенням площі присадибної земельної ділянки до 1000 м2; земельну ділянку площею 13 м2 залишено в тимчасовому довгостроковому користуванні на строк 5 років під город без права забудови (копія витягу з даного рішення у т. 1 на а. с. 8). Згідно з висновками судової земельно-технічної експертизи від 19.10.2015 р. № 27-15 і додаткової судової земельно-технічної експертизи від 24.10.2016 р. № 32-16 судового експерта фізичної особи-підприємця [PERSON], на даний час площа спірної земельної ділянки становить 0,1069 га з урахуванням самозахопленої її частини (т. 2 а. с. 5-26, 144-158). У справі відсутні документи, які відповідно до ст.ст. 22-24 ЗК України, 1991 р., і нині чинного ЗК України посвідчують право сторін використовувати земельну ділянку площею 13 м2, про яку йдеться у рішенні Чернігівського міськвиконкому 27.11.1995 р. № 237. У жодному з наявних у матеріалах справи і у матеріалах інвентаризаційної справи КП «Чернігівське МБТІ» № 5388 плані-схемі присадибної земельної ділянки на буд. № 39 по вул. Воскресенська (Муринсона) у м. Чернігові не позначено місця розташування земельної ділянки площею 13 м2, яку рішенням виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 27.11.1995 р. № 237 залишено у користуванні власників цього будинку на 5 років. Відповідно, у жодному з наявних у справі висновку судової земельно-технічної експертизи місце розташування цієї ділянки теж не позначене. З показань допитаних судом І інстанції свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (яка допитана до залучення її до участі у справі як правонаступника [PERSON]А.), [PERSON], [PERSON] й [PERSON] у їх сукупності та взаємозвязку випливає, що: 1) до 23.08.2006 р. до відчуження [PERSON] належної їй частини будинку № 39 по вул. Муринсона у м. Чернігові з надвірними будівлями й спорудами [PERSON], між [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] й [PERSON] фактично склався порядок користування спірною присадибною земельною ділянкою. Згідно з цим порядком [PERSON] і [PERSON] (разом) користувалися частиною спірної ділянки, розмір якої є дещо меншим, ніж 1/2 частина загального розміру всієї ділянки, а [PERSON] спільно з [PERSON] користувалися іншою її частиною, дещо більшою ніж 1/2, без визначення останніми між собою якого-небудь порядку користування цією ділянкою; 2) після відчуження [PERSON] належної їй частини вказаного будинку з надвірними будівлями й спорудами [PERSON] фактично склався такий порядок користування спірною земельною ділянкою, згідно з яким: - на дату проведення вказаної нижче експертизи [PERSON] користувалася частиною спірної ділянки загальною площею 719 м2, з яких під житловою забудовою 161 м2, під нежилими будівлями 92 м2 та під двором і городом 466 м2, а [PERSON] користувався рештою цієї ділянки загальною площею 375 м2, з яких під житловою забудовою 60 м2, під нежилими будівлями 58 м2 та під двором і городом 257 м2. Цей порядок зображено на схемі, що є додатком № 1 до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № С-313 від 31.03.2010 р., який виготовлено судовим експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати [PERSON] (його копія на а. с. 111-125 т. 1), - на даний час [PERSON] користується частиною спірної ділянки загальною площею 0,0675 га, а [PERSON] правонаступник [PERSON] користується рештою цієї ділянки, загальна площа якої становить 0,0325 га. Тобто у користуванні їх обох мається 0,10 га виділеної у встановленому порядку присадибної земельної ділянки за адресою: м. Чернігів, вул. Воскресенська (Муринсона), № 39, у м. Чернігові, а також самозахоплена земельна ділянка, що прилягає до спірної, загальною площею 0,0069 га. Цей порядок зображено на схемі, що є додатком № 1 до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 27-15 від 19.10.2015 р., який виготовлено судовим експертом фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а. с. 5-26 т. 2). Всі входи до належних сторонам частин будинку, а також належні їм надвірні будівлі й споруди розташовані на тих частинах виділеної їм у встановленому законом порядку присадибної земельної ділянки площею 0,10 га, якими вони нині фактично користуються; у даний час жодної частини спірної земельної ділянки у їх спільному користуванні нема. Це підтверджено висновками вказаної вище експертизи № 27-15 від 19.10.2015 р. і додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 32-16 від 24.10.2016 р., які виготовлено судовим експертом фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а. с. 144-159 т. 2) у їх сукупності. Зверненнями [PERSON] до органів внутрішніх справ та документами, які ними складено за результатами розгляду цих звернень і звернень [PERSON], вбачається, що між сторонами принаймні з 2007 р. по цей час тривають суперечки з приводу порядку користування спірною присадибною земельною ділянкою (а. с. 169-181, 163 т. 1). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Виділена у натурі частка [PERSON] у власності на буд. № 39 по вул. Воскресенська у м. Чернігові з надвірними будівлями й спорудами становить 1/8, а виділена у натурі частка [PERSON] у ньому становить 7/8. У звязку з відчуженням [PERSON] належної їй частини будинку № 39 по вул. Воскресенська (Муринсона) у м. Чернігові [PERSON] до останньої від [PERSON] перейшло право користування частиною спірної присадибної земельної ділянки, що перебувала у спільному користуванні [PERSON] й [PERSON] Отже від [PERSON] до [PERSON] перейшло право користування цією частиною ділянки на тих же умовах, на яких користувалася нею [PERSON] Оскільки порядок користування частиною ділянки, що перебувала у спільному користуванні [PERSON] й [PERSON], ніяк не визначався, то від [PERSON] до [PERSON] перейшло право користування цією частиною ділянки спільно з [PERSON] без визначення певного порядку користування нею. Т. я. між [PERSON] й [PERSON], а отже і його правонаступником [PERSON], порядок користування вказаною частиною спірної ділянки не визначено, то, відповідно, нема підстав стверджувати, що між сторонами фактично склався який-небудь порядок користування всією спірною ділянкою. Таким чином, твердження [PERSON] і його правонаступника [PERSON] про те, що між ними й [PERSON] фактично склався який-небудь порядок користування спірною присадибною земельною ділянкою, не відповідає зібраним по справі доказам. Пленум Верховного Суду України у постанові від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» орієнтує суди нижчих ланок на те, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю або спільного користування нею про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель і споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо; враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо (абз. абз. 1-3 п. 19). Виходячи з цих приписів, апеляційний суд вважає за необхідне встановити порядок користування сторонами спірною присадибною земельною ділянкою згідно з варіантом № 4, який зображено у додатку № 4 до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 24.10.2016 р. № 32-16, який виконано судовим експертом фізичною особою-підприємцем [PERSON] Так, відповідно до цього варіанту: - пропонується встановити порядок користування земельною ділянкою, про яку йдеться, виходячи з її розміру 1000 м2 з розміру, у якому рішенням виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 27.11.1995 р. № 237 її виділено у постійне користування усіх осіб, які на момент його прийняття були співвласниками буд. № 39 по вул. Воскресенська (Муринсона) у м. Чернігові, - сторони не матимуть у спільному користуванні частини спірної ділянки, - у користування [PERSON] виділяється частина ділянки загальною площею 738 м2, тобто на 138 м2 менше, ніж її частка, що відповідає частці [PERSON] у будинку й надвірних спорудах (1000 м2 х 7/8 738 м2 = 138 м2); у користування [PERSON] виділяється частина ділянки загальною площею 262 м2, тобто на 138 м2 більше, ніж її частка, що відповідає частці [PERSON] у будинку й надвірних спорудах (1000 м2 х 1/8 + 138 м2 = 262 м2). Наведені значення розмірів часток сторін у спірній земельній ділянці як у абсолютному, так і у дробовому виразі свідчать про те, що у разі прийняття судом даного варіанту права [PERSON] не буде явно утиснуто, - розташування входів до належних сторонам частин будинку та до надвірних споруд, а також всіх інших їх елементів при такому варіанті забезпечить можливість нормального користування будинком та надвірними будівлями й спорудами, здійснення догляду за ними і можливість проходу з вулиці на подвіря для кожної сторони. Інші запропоновані у цьому висновку варіанти апеляційний суд відкидає. Так: - площа частини спірної земельної ділянки, яка запропонована згідно з варіантами №№ 1 і 5 для виділення у користування [PERSON] та його правонаступника [PERSON], значно перевищуватиме розмір частки у ділянці, що відповідає їхній частці у будинку й надвірних спорудах, - варіант № 3 передбачає менше смуг пішохідної доріжки, ніж це необхідно, на думку суду, для забезпечення можливості нормального користування будинком та надвірними будівлями й спорудами, виходячи з місць їх розташування, відстаней між ними та цільового призначення наявних у власності [PERSON] надвірних будівель і споруд, - варіант № 2 передбачає улаштування двору спільного користування. З цієї ж причини апеляційним судом відкидається і варіант № 1, запропонований у висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 19.10.2015 р. № 27-15, який виконано судовим експертом фізичною особою-підприємцем [PERSON] Встановивши порядок користування спірною присадибною земельною ділянкою згідно з варіантом № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № С-90 від 30.04.2014 р., який складено Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, суд І інстанції припустився порушення норм матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. Так, обидва варіанти даного висновку передбачають встановлення для [PERSON], правонаступником якого є [PERSON], сервітуту за рахунок частини спірної ділянки, що пропонується виділити у користування [PERSON] Проте жодна з сторін не заявляла вимог про встановлення сервітуту і в ухвалі про призначення вказаної експертизи ні прямо, ні побічно про встановлення сервітуту не йшлося. Тож встановлення його судом є виходом за межі позовних вимог сторін, що є порушенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України. Крім того, частина 1 ст. 401 ЦК України приписує, що сервітут може бути встановлено для задоволення потреб інших осіб лише у випадках, якщо ці потреби не може бути задоволено іншим способом. По справі ж встановлено, що визначення порядку користування спірною земельною ділянкою можливий без обтяження сервітутом виділених у користування сторін її частин. До того ж, обидва варіанти цього висновку передбачають виділ у користування сторін самозахопленої ними суміжної земельної ділянки. У висновку експертизи № С-90 від 30.04.2014 р. вказано, що загальна площа спірної ділянки з урахуванням самозахопленої суміжної земельної ділянки становить 1063 м2, а у висновку експертизи № С-199 від 11.02.2015 р., що виготовлений експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, зазначено, що загальна її площа з урахуванням самозахопленої суміжної земельної ділянки становить 1062 м2. Апеляційний суд відкидає дані висновки в частині визначення загального розміру спірної ділянки, т. я. у них не вказано, яким способом він визначався, що є порушенням абз. 5 п. 2.3 і абз. 3 п. 4.15 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Мінюсту України від 08.10.1998 р. № 53/5 (з наступними змінами). Ця обставина унеможливлює зробити висновок про належність, обєктивність та якість дослідження експертами спірної земельної ділянки. Натомість у висновку судового експерта фізичної особи-підприємця [PERSON] від 10.10.2015 р. № 27-15 зазначено, що обмір цієї ділянки проводився приладом Sokkia SET-600, який пройшов повірку, про що мається відповідне свідоцтво (а. с. 8 т. 2). На думку суду, дана обставина свідчить про обєктивність цього висновку. Тож при визначенні загального розміру спірної ділянки з урахуванням самозахопленої сторонами частини суміжної ділянки апеляційний суд виходить з даних, які зазначено у висновку від 10.10.2015 р. № 27-15. Таким чином, висновки судової земельно-технічної експертизи № С-90 від 30.04.2014 р. і № С-199 від 11.02.2015 р., які складено Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, апеляційний суд не може використати як допустимі докази для вирішення даної справи (з описаних вище підстав). Також апеляційний суд не може використати як допустимий доказ по справі й висновок додаткової судової земельно-технічної експертизи від 05.08.2016 р. № С-181, який виготовлено судовим експертом [PERSON] Так, в обох варіантах цього висновку запропоновано встановити такий порядок користування спірною земельною ділянкою, згідно з яким у користування [PERSON] має бути виділено дві не сполучені між собою її частини. Крім того, у цьому висновку не дано відповіді на запитання, поставлене в ухвалі суду про призначення даної експертизи. Ненадання відповіді на це запитання мотивоване не технічною неможливістю його вирішення, а тим, що його вирішення експертом суперечитиме нормі права, що регулює спірні правовідносини, що є прерогативою суду. Отож цей висновок експертом зроблено всупереч припису абзацу 5 пункту 2.3 розд. II Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Мінюсту України № 53/5 від 08.10.1998 р. з наступними змінами. Пленум Верховного Суду України у згаданій вище постанові від 16.04.2004 р. № 7 роз'яснює, що у разі, коли громадяни, яким жилий будинок належить на праві спільної власності, крім наданої для будівництва й обслуговування цього будинку та господарських будівель земельної (присадибної) ділянки з належного дозволу місцевої ради тимчасово користується ще й незайнятою суміжною ділянкою, суд, вирішуючи спір про порядок користування присадибною ділянкою, може одночасно визначити за тими ж правилами і порядок тимчасового користування суміжною ділянкою, зазначивши в рішенні, що він встановлюється до припинення права користування нею (п. 20). Оскільки відсутні докази про місце розташування суміжної з спірною земельної ділянки площею 13 м2, яку рішенням виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 27.11.1995 р. № 237 залишено на строк 5 років в тимчасовому довгостроковому користуванні власників будинку, що розташований на спірній ділянці, то визначити порядок користування нею неможливо. Тому позовні вимоги про встановлення порядку користування цією ділянкою на даний час задоволенню не підлягають (вони є передчасними). Ці вимоги може бути задоволено у разі отримання сторонами у компетентних органах документів про місце її розташування. Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, представник [PERSON] апеляційному суду пояснила, що [PERSON] має намір продати куплену в [PERSON] частину будинку № 39 по вул. Воскресенська у м. Чернігові. У зв'язку з цим вона має потребу в тому, щоб після відчуження даної частини будинку її покупці ходили не через її двір, а через двір [PERSON] Це посилання не є підставою для задоволення вимог [PERSON] в силу приписів ст. 13 ч. ч. 2, 4 ЦК України. Узагальнюючи все викладене вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд І інстанції в цілому правильно визначив природу спірних правовідносин і необхідність визначення порядку користування сторонами спірною земельною ділянкою. Проте він невірно обрав спосіб встановлення порядку користування сторонами цією ділянкою. Крім того, у рішенні місцевого суду зазначено, що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено, у той час як фактично суд його частково задовольнив. З викладеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного. У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України, у звязку з частковим задоволенням позовних вимог і апеляційної скарги [PERSON]: - з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягти 229 грн. 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за звернення до суду з позовом (квитанція на а. с. 1 т. 1); - з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 380 грн. 40 коп. на відшкодування витрат [PERSON] по сплаті судового збору за звернення до суду з позовом, отримання технічного запису судового засідання і за подання апеляційної скарги (квитанції на а. с. 51, 261, 263 т.1), - остаточно шляхом взаємозаліку з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі: 380 грн. 40 коп. 229 грн. 40 коп. = 151 грн. 00 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial