Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на 2/9 частки домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки, цільове призначення для товарного сільськогосподарського виробництва, належної [PERSON] на підставі Державного акту про право на землю серії ХМ №057640. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на 4/9 частки домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] та земельну ділянку, цільове призначення для товарного сільськогосподарського виробництва, належної [PERSON] на підставі Державного акту про право на землю серії ХМ №057640. Крім неї спадкоємцем є [PERSON] . Однак нотаріусом відмовлено позивачці в оформленні спадкових прав у зв`язку із наявністю заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] та посвідченого секретарем Сербинівської сільської ради Бачук О.В. 19 вересня 2011 року. Уважає, що цей заповіт є нікчемним, оскільки секретар Сербинівської сільської ради Бачук О.В. не мала повноважень на його посвідчення. Відтак, уважала, що вона має право разом з [PERSON] у рівних частках спадкувати за законом після смерті батька [PERSON] . У судовому засідання представник позивачки адвокат Віхерко Н.О. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Стверджувала, що на момент посвідчення оспорюваного заповіту нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських радах народних депутатів мали право вчиняти посадові особи, на яких рішенням виконавчого комітету відповідних рад покладено вчинення таких дій. Однак станом на 19 вересня 2011 року виконкомом Сербинівської сільської ради не приймалось рішення про покладення на секретаря цієї ради права на вчинення нотаріальних дій, в тому числі посвідчення заповітів. Тому уважала, що заповіт є нікчемним в силу закону. Крім того вказувала, що будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» станом на 15 квітня 1991 року та його членами були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого спадщину на 1/3 частини будинковолодіння прийняли відповідно по 1/9 частині його батьки [PERSON] , [PERSON] , а також дочка [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , спадщину після якої прийняла [PERSON] , [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на 4/9 частки домоволодіння (1/3 частка як члена колгоспного двору та 1/9 частка в порядку спадкування після смерті [PERSON] ). Оскільки спадкоємцями, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину є позивачка [PERSON] та [PERSON] , то кожному з них належить по 2/9 частки домоволодіння по [ADDRESS] та по 1/2 земельної ділянки, цільове призначення для товарного сільськогосподарського виробництва, належної [PERSON] на підставі Державного акту про право на землю серії ХМ №057640. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання неодноразово не з`являлись, а тому суд відповідно до ч.3 ст. 233 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності. Заслухавши представника позивача та дослідивши надані докази, суд уважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ст.1247 ЦК заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , який згідно довідки виконавчого комітету Сербинівської сільської ради від 10 жовтня 2014 року №776 проживав в [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] . Після його смерті спадщину у встановленому законом порядку прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , остання шляхом подання 02 липня 2013 року нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Згідно довідки Сербинівської сільської ради Старокосчтянтинівського району від 26 лютого 2018 року №209 житловий будинок по [ADDRESS] відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15 квітня 1991 року його членами були [PERSON] , його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS] , яку прийняли відповідно по 1/9 частині [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , яка згідно довідки виконавчого комітету Сербинівської сільської ради від 10 жовтня 2014 року №777 проживала в [ADDRESS] разом з [PERSON] . Після її смерті спадщину у встановленому законом порядку прийняла [PERSON] , [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. [INFO] помер [PERSON] , який згідно довідки виконкому Сербинівської сільської ради від 18 травня 2017 року №462 був зареєстрований та проживав один в [ADDRESS] . Таким чином після його смерті відкрилась спадщина на 4/9 частки зазначеного домоволодіння (1/3 частка як члена колгоспного двору та 1/9 частка в порядку спадкування після смерті [PERSON] ). Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвами про смерть [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , довідками виконавчого комітету Сербинівської сільської ради, матеріалами спадкових справ №473/2013, №762/2014, № 321/2017. 19 вересня 2011 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем Сербинівської сільської ради Бачук О.В. Стаття 39 Закону України «Про нотаріат» визначає, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Згідно п.2 розділу І Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5 в редакції, що діяла на час посвідчення зазначеного заповіту нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Разом з тим, відповідно до відповіді архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації від 23 вересня 2021 року в документах постійного зберігання Сербинівської сільської ради відомості про уповноваження секретаря виконкому сільської ради (або іншої посадової особи) на вчинення нотаріальних дій за період з 2010 по 25 жовтня 2015 рік відсутні. Згідно рішення виконавчого комітету №7 від 15 вересня 2016 року призначено відповідальною за вчинення нотаріальних дій секретаря сільської ради виконавчого комітету Сербинівської слльськоїх ради Бачук О.В. (а.с.9). Таким чином, на час посвідчення заповіту [PERSON] 19 вересня 2011 року секретар Сербинівської сільської ради Бачук О.В. не була уповноважена на вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згідно ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. При цьому при наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна із сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення застосовує відповідні положення норм матеріального права. Указані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі №916/3156/7 (провадження № 12-304гс18) та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року (справа №683/1804/17). Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заповіт [PERSON] , посвідчений секретарем Сербинівської сільської ради Бачук О.В. 19 вересня 2011 року є нікчемним в силу закону. Відтак, [PERSON] та [PERSON] , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті свого батька [PERSON] , спадкують за законом як спадкоємці першої черги в рівних частках. Оскільки [PERSON] належало 4/9 частки домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] (1/3 частка як члена колгоспного двору та 1/9 частка в порядку спадкування після смерті [PERSON] ) тому позов [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 2/9 частки зазначеного домоволодіння підлягає задоволенню (4/9:2=2/9). Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права на 1/2 частику земельної ділянки, цільове призначення для товарного сільськогосподарського виробництва, належної [PERSON] на підставі Державного акту про право на землю серії ХМ №057640 задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачкою не надано належних та допустимих доказів, зокрема правовстановлюючих документів про те, що [PERSON] належала зазначена земельна ділянка. Згідно ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ураховуючи викладене, а також те, що нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на частину будинковолодіння по [ADDRESS] у зв`язку із наявністю заповіту, який в силу закону є нікчемним, її позов в цій частині підлягає задоволенню. Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.

Outcome: partial