Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] , в інтересах якої діє Гиря М.М. звернулась до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування») про стягнення страхової виплати. В обґрунтування позову представник позивача зазначала, що 14 січня 2019 року сторони уклали договір страхування осіб, що подорожують за кордон (добровільного страхування медичних витрат та фінансових ризиків під час подорожі) №044.630551518.111 терміном дії з 14 січня 2019 року до 13 січня 2020 року, згідно з яким страхова сума на одну особу за програмою «Медичні витрати» складає 50 000 євро. 01 серпня 2019 року перебуваючи в стані вагітності, позивач прилетіла в місто Аліканте, Іспанія. Перед поїздкою будь-яких протипоказань до перельоту, лікар, який проводив огляд перед поїздкою не висловив. 14 серпня 2019 року позивач відчула болі в животі та приїхала до відділення швидкої допомоги клініки ImedLevante у місті Бенідом, Іспанія, звідки її перевели до гінекологічного відділення, де підтвердили зупинку серця плоду та спрямували на термінове проведення процедури переривання вагітності у зв`язку із загибеллю ембріону. Згідно із виписним епікризом відділення невідкладної допомоги клініки, [PERSON] звернулась до відділення 14 серпня 2019 року о 13:42 годині, зареєстроване звернення о 14:23 годині. В той же день до проведення процедури переривання вагітності о 13:49 годині позивач через додаток Viber повідомила асистанську компанію SavitarGroupUkraine про настання страхового випадку. Листування тривало 23 години. Позивач повідомила, що хірургічне втручання не може бути відкладено, оскільки може виникнути в будь-який момент сильна кровотеча. Асистанська компанія вимагала надати медичний документ, який підтверджує, що життя та здоров`я страхувальника дійсно під загрозою, інші медичні документи більш раннього періоду, які були спрямовані клінікою на електронну адресу асистанської компанії. Однак гарантійний лист про визнання зазначеного випадку страховим відповідач так і не надав і приблизно о 20:30 годині позивачу була проведена операція з переривання вагітності внаслідок завмерлої вагітності. 20 серпня 2019 року клінікою на адресу відповідача було виставлено рахунок № [NUMBER] за надані медичні послуги на суму 3485,05 євро без ПДВ. 31 серпня 2019 року позивач повернулась в Україну і 04 вересня 2019 року подала відповідачу заяву на здійснення страхової виплати за комплексним договором страхування осіб, що подорожують за кордон. У відповідь на заяву, відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, вказавши на те, що звернення позивача не пов`язане з наданням невідкладної медичної допомоги чи наявності небезпечних для життя станів, відсутні дані про те, що завмерла вагітність позивача пов`язана з виникненням нещасного випадку чи раптового захворювання; стан здоров`я позивача по діагностиці завмерлої вагітності дозволяв їй повернутись в Україну для проходження подальшого лікування. Відмова відповідача заснована на висновку експертного дослідження спеціалістів в галузі судово-медичної експертизи товариства з обмеженою відповідальністю Центр судово-медичних послуг «МіБі-Лекс» (далі - ТОВ Центр судово-медичних послуг «МіБі-Лекс») від 24 вересня 2019 року, що був складений на запит відповідача. Крім того, у відмові відповідач також посилається на те, що позивач своєчасно не звернулась до асистанської компанії для узгодження подальших дій щодо надання їй медичних послуг. У зв`язку із простроченням оплати медичних послуг за виставленим рахунком позивач отримала лист від клініки із вимогою про оперативну сплату належної суми. Посилаючись на необґрунтовану відмову у виплаті страхового відшкодування, представник позивача просила стягнути з ПрАТ СК «Альфа Страхування» на користь [PERSON] страхову виплату в сумі 93 570,76 грн, пеню, 3 % річних за весь період прострочення боржника, починаючи з 05 жовтня 2019 року, вирішити питання розподілу судових витрат. До позовної заяви представник позивача додала клопотання про призначення судово-медичної експертизи. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 29 січня 2020 року задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі судово-медичну експертизу, на вирішення експертів поставлені наступні питання:1.Чи відноситься звернення [PERSON] 14 серпня 2019 року за медичною допомогою до гінекологічного інституту Леванте у місті Бенідорм, Іспанія, до невідкладної медичної допомоги, чи була можливість, враховуючи медичну документацію, що міститься в матеріалах справи відтермінувати строк проведення операційного втручання? 2.Чи наявні в представленій медичній документації дані про те, що завмерла вагітність у [PERSON] пов`язана з виникненням нещасного випадку або раптового захворювання? 3.Чи дозволяв стан здоров`я [PERSON] відтермінувати проведення абразії з приводу завмерлої вагітності, що було діагностовано 14 серпня 2019 року, до її повернення в Україну 30 серпня 2019 року? Проведення експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 10 лютого 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що укладаючи договір страхування, позивач була ознайомлена з його умовами та положеннями, в яких вказаний порядок та умови здійснення страхового відшкодування, права та обов`язки сторін, а також інші умови, про що свідчить особистий підпис позивача. Так, позивач без узгодження з асистуючою компанією звернулася до медичного закладу та повідомила про те, що вона знаходиться в гінекологічному відділенні медичного закладу ImedLevante (приватний заклад) з приводу болі в животі та їй встановлено діагноз - завмерла вагітність. 14 серпня 2019 року асистуюча компанія направила запит в медичний заклад щодо отримання документів за даним випадком, за результатом розгляду яких відповідач прийняв рішення про відмову у відшкодуванні витрат за надану допомогу. 04 вересня 2019 року від позивача надійшла заява про виплату страхового відшкодування за даним випадком. З метою врегулювання даного випадку 09 вересня 2019 року відповідач направив запит спеціалістам товариства з обмеженою відповідальністю «Центр судово-медичних послуг «Мібі-Лекс» та 24 вересня 2019 року отримав висновок експертного дослідження спеціалістів про те, що звернення [PERSON] за медичною допомогою не пов`язано з наданням невідкладної медичної допомоги чи наявності небезпечних станів для життя. В представлених медичним закладом документах відсутні об`єктивні судово-медичні дані щодо того, що завмерла вагітність у [PERSON] пов`язана з виникненням нещасного випадку чи раптового захворювання. Стан здоров`я [PERSON] після діагностики завмерлої вагітності дозволяв повернутися в Україну для проходження подальшого лікування. Таким чином, підстави для виплати страхового відшкодування у відповідача були відсутні. Ухвалою суду від 07 липня 2020 року провадження у справі відновлено у зв`язку з поверненням матеріалів справи разом із висновком експерта №032-7-2020. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі з викладених у позові підстав. Представники відповідача позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд установив, що 14 січня 2019 року сторони уклали договір страхування осіб, що подорожують за кордон (добровільного страхування медичних витрат та фінансових ризиків під час подорожі) №044.630551518.111 терміном дії з 14 січня 2019 року до 13 січня 2020 року, згідно з яким страхова сума на одну особу за програмою «Медичні витрати» складає 50 000 євро, фінансові ризики під час подорожі 800 євро. Обрана позивачем програма страхування - програма «А», яка включає в себе надання позивачу в тому числі невідкладної акушерської допомоги до 28 тижня вагітності. Згідно з ультразвуковим дослідженням від 29 липня 2019 року, проведеного в клініці «Isida» [PERSON] діагностовано вагітність: тиждень 7, день 4. 01 серпня 2019 року [PERSON] прибула до міста Аліканте, Іспанія. 14 серпня 2019 року о 13:49 годині відповідно до пункту 4.1 договору страхування позивач протягом 24 годин звернулась до асистанської компанії SavitarGroupUkraine через додаток Viber та повідомила про настання страхового випадку, а саме переривання вагітності внаслідок загибелі ембріона. Згідно з виписним епікризом відділення невідкладно допомоги клініки ImedLevante у місті Бенідом, Іспанія [PERSON] звернулась до клініки 14 серпня 2019 року о 13.42 години, дата реєстрації 14.23 години, причина реєстрації - госпіталізація внаслідок завмерлої вагітності. Згідно із виписним епікризом хірургічного відділення - відділення акушерства та гінекології [PERSON] 14 серпня 2019 року проведено оперативне втручання щодо переривання вагітності. 20 серпня 2019 року клінікою на адресу відповідача було виставлено рахунок № [NUMBER] за надані медичні послуги на суму 3485,05 євро без ПДВ. 04 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. У зв`язку з простроченням оплати медичної послуги позивач від клініки ImedLevante отримала лист із проханням сплати за надані їй медичні послуги. 27 вересня 2019 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування та посилаючись на висновок спеціалістів від 24 вересня 2019 року ТОВ «Центр судово-медичних послуг «Мібі-Лекс», яким підтверджено, що її звернення не пов`язане з наданням невідкладної медичної допомоги чи наявності небезпечних для життя станів, відсутні дані про те, що завмерла вагітність позивача пов`язана з виникненням нещасного випадку чи раптового захворювання; стан здоров`я позивача по діагностиці завмерлої вагітності дозволяв їй повернутись в Україну для проходження подальшого лікування. Згідно з цим висновком експертів звернення [PERSON] за медичною допомогою не пов`язано з наданням невідкладної медичної допомоги чи наявності небезпечних станів для життя. В представлених медичним закладом документах відсутні об`єктивні судово-медичні дані щодо того, що завмерла вагітність у [PERSON] пов`язана з виникненням нещасного випадку чи раптового захворювання. Стан здоров`я [PERSON] після діагностики завмерлої вагітності дозволяв повернутися в Україну для проходження подальшого лікування. Експертну оцінку проводила комісія спеціалістів у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з висновком експерта Київського міського бюро судових експертиз № 032-7- 020 на підставі вивчення аналізу та синтезу медичної документації на ім`я [PERSON] у відповідь на поставлені запитання, експертна комісія прийшла до висновку про те, що відсутні об`єктивні медичні дані про причини виникнення завмерлої вагітності у [PERSON] . Завмерла вагітність в разі ненадання медичної допомоги вагітній може призвести до таких ускладнень здоров`я: маточної кровотечі, ендометриту - запалення слизової оболонки матки, перитоніту - запалення черевини, сепсису - патологічного процесу дисфункції органів, в основі якого лежить реакція організму у вигляді синдрому системної запальної реакції, септичного шоку - невідкладного стану, який проявляється тяжкою гіпотензією та порушенням системної гемодінаміки тощо. Завмерла вагітність є прямим показом для її переривання. Враховуючи дані медичної документації стосовно стану [PERSON] на момент її звернення до клініки ImedLevante, враховуючи поставлений діагноз, вона потребувала надання їй медичної допомоги у вигляді хірургічного переривання вагітності. Результати лабораторного дослідження крові та дані її об`єктивного стану не є тими об`єктивними критеріями, які б визначали необхідність надання [PERSON] невідкладної медичної допомоги. У разі ненадання медичної допомоги у вигляді хірургічного переривання вагітності [PERSON] як 14 серпня 2019 року так і на протязі наступного часу (до 30 серпня 2019 року) могли б мати місце негативні наслідки для її здоров`я та життя у вигляді маточної кровотечі, ендометриту, перитоніту, сепсису, септичного шоку аж до настання смерті. Вище вказане обґрунтовано пояснює, що саме 14 серпня 2019 року [PERSON] необхідно було (з метою запобігання настання наведених наслідків) проведення хірургічного переривання завмерлої вагітності - вакуумного вишкрібання порожнини матки за звичайною процедурою. У судовому засіданні було допитано експерта Київського міського бюро судово-медичнох експертизи - [PERSON]., який підтвердив висновки, що викладені в експертному дослідженні № 032-7-020 щодо необхідності проведення хірургічного переривання завмерлої вагітності у зв`язку із небезпекою для життя [PERSON] . Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 990 ЦК передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 991 ЦК України передбачені випадки за яких страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Одним із видів добровільного страхування є страхування медичних витрат (пункт 21 частини п`ятої статті 6 Закону № 85/96-ВР). Страхування медичних витрат - це компенсація медичних витрат, які виникли внаслідок надання медичної допомоги та послуг, а також пов`язаних з ними додаткових витрат, які викликані настанням страхового випадку. Згідно з полісом страхування осіб, що подорожують за кордон, який 14 січня 2019 року [PERSON] уклала з відповідачем, передбачено, що Комплексний договір страхування осіб, що подорожують за кордон №044.630551518.111 складається з частини 1 та частини 2 (Умови страхування), що не діють одна без одної. Договір укладений на підставі Закону № 85/96-ВР та Правилдобровільного страхування медичних витрат №321.1, затверджених наказом голови правління №111 від 04 грудня 2007 року (зі змінами та доповненнями від 19 січня 2010 року) (далі - Правила). Суд установив, що позивач уклала договір страхування за програмою «А», яка включає надання невідкладної акушерської допомоги, наданої страхувальнику за медичними показаннями внаслідок загрози життю та здоров`ю страхувальника за умови, що строк вагітності страхувальника становив до 28 тижнів. Пунктом 5.2.3 Правил передбачено, що страховик не здійснює страхових виплат за витрати страхувальника, пов`язані із проведенням аборту (крім випадків, коли він необхідний внаслідок настання нещасного випадку або раптового захворювання), а також надання медичних послуг, пов`язаних з вагітністю, її ускладненням та пологами, починаючи з 29 тижня вагітності. Відповідно до пункту 5.3.2 Правил страховик має право відмовити у відшкодуванні вартості послуг, зазначених в розділі 4 цих Правил, якщо зарахована особа не сповістила асистанську компанію про необхідність отримання медичної допомоги внаслідок нещасного випадку або раптового захворювання або навмисно створила перешкоди страховику у визначенні обставин події, її характер та розміру витрат при настанні страхового випадку. Згідно пункту 3 частини першої статті 26 Закону № 85/96-ВР підставою відмови у страхових виплатах або страховому відшкодуванні є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку. Відповідно до ст.16 Закону № 85/96-ВР договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. В судовому засіданні не знайшли підтвердження факти неправдивих відомостей наданих позивачкою. Підпунктом 10.1 пункту 10 Правил передбачено, що у разі необхідності одержання послуг, передбачених умовами договору, застрахована особа повинна негайно (протягом 24 годин) звернутись до асистанської компанії або її представника за телефонами, що вказана в договорі, і повідомити інформацію про себе. Ураховуючи наведене, суд зазначає, що позивач звернулась до асистанської компанії у строки та порядку, передбаченому договором, надала всю необхідну інформацію, передбачену Договором страхування та Правил. Відповідно до пункту 1.8 Правил раптове захворювання - це раптове непередбачуване гостре погіршення стану здоров`я застрахованої особи, що загрожує життю та здоров`ю цієї особи та вимагає надання їй невідкладної медичної допомоги. Згідно з виписного епікризу хірургічного відділення - відділення акушерства та гінекології, що позивач була госпіталізована в стаціонар лікарні для оперативного втручання, у зв`язку із завмерлою вагітністю. Згідно з висновком експерта Київського міського бюро судових експертиз № 032-7- 020 у разі ненадання медичної допомоги у вигляді хірургічного переривання вагітності [PERSON] як 14 серпня 2019 року так і на протязі наступного часу (до 30 серпня 2019 року) могли б мати місце негативні наслідки для її здоров`я та життя у вигляді маточної кровотечі, ендометриту, перитоніту, сепсису, септичного шоку аж до настання смерті. Вище вказане обґрунтовано пояснює, що саме 14 серпня 2019 року [PERSON] необхідно було (з метою запобігання настання наведених наслідків) проведення хірургічного переривання завмерлої вагітності. Таким чином, медична допомога, яка була надана позивачу була невідкладною акушерською допомогою у зв`язку гострим погіршенням стану здоров`я застрахованої особи, що становило загрозу життю та здоров`ю [PERSON] , та вимагало негайного медичного втручання. Щодо доводів відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування, яке ґрунтується на висновку спеціалістів з питань в галузі судово - медичної експертизи ТОВ «Центр судово-медичних послуг «Мібі-Лекс» від 24 вересня 2019 року то слід зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року № 4038-XII (далі - Закон № 4038-XII) судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (статті 3 цього Закону). Статтею 7 Закону № 4038-XII передбачено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз (частина третя цієї статті). Згідно з пунктом 1.5 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України N 6 від 17 січня 1995 року, проведення судово-медичних експертиз може здійснюватися на підприємницьких засадах на підставі ліцензії, що видається МОЗ України. Суд установив, що проведення експертизи відбулось на підставі медичної документації [PERSON] з гінекологічного інституту Леванте та результатами УЗД дослідження [PERSON] клініки Isida від 29 липня 2019 року. При цьому у висновку не зазначено про офіційний переклад медичної документації гінекологічного інституту Леванте. За таких обставин, суд критично ставиться до висновку експертів в галузі судово - медичної експертизи ТОВ «Центр судово-медичних послуг «Мібі-Лекс» від 24 вересня 2019 року, оскільки висновок складено з порушенням принципу повноти дослідження. Крім того, згідно даних реєстру атестованих судових експертів відомості про судових експертів [PERSON] та [PERSON]. в даному реєстрі відсутні. За статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 85/96-ВР договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 25 Закону № 85/96-ВР здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 988 ЦК України та статтею 20 Закону № 85/96-ВР передбачено, що страховик зобов`язаний на умовах договору страхування при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Таким чином, обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Відповідно до пункту 11.2.1, пункту 11.2.2 Правил рішення про виплату або відмову у виплатів страхового відшкодування приймається страховиком протягом 15-ти днів з моменту отримання усіх необхідних та належним чином оформлених документів. Здійснення страхової виплати проводиться протягом 15-ти робочих днів після прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування. Згідно з пунктом 15.1 Правил за неналежне виконання обов`язків за договором, сторони несуть майнову відповідальність, шляхом сплати пені в розмірі 0,1 % від суми прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в момент виникнення заборгованості, за кожен день прострочення, якщо інший розмір пені не передбачений договором. 04 вересня 2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Усі необхідні документи були надані асистанській компанії. Ураховуючи умови договору страхування та Правил, рішення про страхову виплату відповідач повинен був прийняти не пізніше 19 вересня 2019 року, а виплату страхового відшкодування - провести не пізніше 04 жовтня 2019 року. Відповідно до частин 1, 2 статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 04 жовтня 2019 року курс євро до гривні за даними Національного банку України становив 2724,29 грн за 100 євро. Згідно з даними клініки ImedLevante за надані [PERSON] медичні послуги за наданим рахунком складають 3485,05 Євро. Сума франшизи за договором страхування становить 50 євро. Таким чином, сума, що підлягає сплаті становить 3435,05 євро, що еквівалентно 93570,76 грн. Звертаючись до суду із позовом, позивач просила стягнути з відповідача починаючи з 05 жовтня 2019 року і до моменту ухвалення рішення пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Розраховуючи суму пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить із того, що розмір пені становить 0,1 % від простроченої суми, але більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Ураховуючи те, що 0,1 % від суми боргу перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виникнення заборгованості, розмір пені, розраховується за формулою: Пеня = Сума боргу х 2 х Ставка пені (%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ) /100%/365 днів х Кількість днів, що становить 20 329,67 грн. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року в справі № 373/436/14-ц страховик несе відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі). Ураховуючи наведене, слід дійти висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних за весь період прострочення боржника за період з 05 жовтня 2019 року і до моменту ухвалення рішення суду за формулою: Сума боргу х 3% річних /100/365х Кількість днів, що становить 3145,51 грн. Що стосується вимог позивача про вирішення питання розподілу судових витрат, то суд виходить із такого. Відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Звертаючись до суду з позовом, представник позивача додала до позовної заяви, ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Гирі М.М. , попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому просила визначити попередню (орієнтовну) суму судових витрат [PERSON] в сумі 16381,67 грн, що складається із суми сплаченого судового збору в розмірі 991,67 грн, витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 12055 грн, витрати за послуги письмового перекладу в сумі 2535 грн та витрати на нотаріальне посвідчення справжності перекладу документів іспанської мови в розмірі 800 грн. В ході розгляду справи була проведена судово-медична експертиза, за яку позивач сплатила 7325,40 грн. Таким чином, документально підтвердженими є судові витрати на сплату судового збору, витрати за послуги письмового перекладу, витрати на нотаріальне посвідчення справжності перекладу документів та витрати за проведену судово-медичну експертизу. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Представник позивача подала до суду детальний опис витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а саме: надання правової допомоги адвокатом Гирею М.М. згідно з договором про надання правової допомоги від 15 листопада 2019 року № 16-19/ц (усна консультація у справі, складення позовної заяви, клопотання про призначення експертизи, формування повного пакету документів для пред`явлення до суду ) на суму 2 000 грн та 10550 грн; надання правової допомоги адвокатом Санамян О.О. згідно з договором про надання правової допомоги від 20 липня 2020 року (участь у судових засідання та складення та подання заяви про підтримання клопотання про проведення експертизи) в сумі 9600 грн. Згідно з квитанціями від 21 листопада 2019 року [PERSON] сплатила гонорар адвоката в сумі 12055 грн, від 20 липня 2020 року - в сумі 5400 грн та від 20 жовтня 2020 року - в сумі 4200 грн. Таким чином, розподіляючи витрати, понесені [PERSON] на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані представниками позивача є підставою для часткового відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлений розмір має бути доведений та документально підтверджений. За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таки чином підлягають стягнення витрати на професійну правничу допомогу адвоката, на підставі документів, що підтверджують оплату позивачем професійних послуг адвоката.

Outcome: partial