Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Електробудмонтаж-Квазар»(далі ТОВ «Електробудмонтаж- Квазар») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» (далі ПАТ «БМ Банк» ) про визнання недійсними договору іпотеки. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30.09.2008року [PERSON] придбав у [PERSON] нежитлові приміщення площею 84,4кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . На момент вчинення даного правочину нежитлові приміщення були під арештом та питання щодо них вирішувалося в судовому порядку між [PERSON] та ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар». 02.10.2018 року [PERSON] передав за договором іпотеки придбані нежитлові приміщення Відкритому акціонерному товариству «БМ Банк», в якості забезпечення кредитного договору №27/12/021008 від 02.10.2008року, за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 69 000,00 доларів США. Договір іпотеки підлягає визнанню недійсним, оскільки на момент його укладення законним власником нежитлових приміщень, що були передані в іпотеку залишалося з 15.01.2002 року ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар», що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 09.02.2010року у справі № 2-2325/09. Товариство не є стороною договору іпотеки, однак договір іпотеки порушує його права та перешкоджає розпоряджатися майно на власний розсуд, що порушує вимоги ст.41 Конституції України, ст. ст. 317,319, 321ЦК України. Так, рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 08.02.2010року ухваленого у справі № 2-2325/09 за позовом [PERSON] до ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар», третя особа Державна податкова інспекція м. Херсона про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні, та розпорядженні нежитловими приміщеннями та за зустрічним позовом Електробудмонтаж - Квазар», [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа ВАТ «БМ Банк» про визнання недійсним договору купівлі -продажу, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Зустрічні позовні вимоги задоволено та визнано договір купівлі-продажу №138 від 30.06.2004 року нежитлових приміщень площею 83,60кв.м за адресою: [ADDRESS] , укладений на Всеукраїнській біржі нерухомості між [PERSON] та розпорядником майна в особі Державної податкової інспекції м. Херсона недійсним. Судом установлено, що ДПІ у м. Херсоні на момент продажу спірних нежитлових приміщень не мала достатньої цивільної дієздатності на вчинення угоди купівлі-продажу, продавши нерухоме майно, що належало ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар» в рахунок податкових боргів, яких товариство не мало, і як наслідок спірне майно не може бути визнано як власність [PERSON] , який в своє чергу 30.09.2008року здійснив відчуження спірних нежитлових приміщень [PERSON] за 8273,00грн. 02.10.2008 року [PERSON] за договором іпотеки передав в іпотеку АТ «БМ Банк» придбані спірні приміщення в якості забезпечення кредитного договору. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 01.11.2004року було накладено заборону та арешт спірних приміщень, тобто договір купівлі - продажу між [PERSON] та [PERSON] укладений 30.09.2008року в період коли спірне майно було під арештом та перебувало у судовому спорі. Отже, законним власником нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки з 15.01.2002року була ПФ «Електробудмонтаж - Квазар» і залишається до цього часу, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 15.01.2002року між Фондом комунального майна та ПФ «Електробудмонтаж - Квазар».Право власності товариства зареєстровано в Херсонському міському бюро технічної інвентаризації 27.05.2002рку в книзі № 4, за №1394. У зв`язку з тим, що [PERSON] не є власником предмета іпотеки, втратив його і не змінив на інший, то відповідно до вимог ст.593ЦК України, ст.17 Закону України «Про іпотеку» зобов`язання за договором іпотеки від 02.10.2008року є припиненим, а у АТ «БМ Банк» відсутнє право утримувати під обтяженням та обмеженням майно ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар». Оскільки, договір іпотеки від 02.10.2008року суперечить вимогам ст. 576 ЦК України, ст.5 Закону України «Про іпотеку», тому в силу ст.ст.215,236 ЦК України повинен бути визнаний судом недійсним. З огляду на викладене, позивач просив визнати недійсним договір іпотеки №27/12/021008 від 02.10.2008 укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством «ВТБ Банк», посвідчений 02.10.2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.А., реєстровим за № 1128 щодо передачі в іпотеку нежитлових приміщень площею 84,4кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію обтяжень, номер запису про іпотеку 135287, внесений щодо нерухомого майна, нежитлове приміщення за реєстраційним номером 8593065101, а саме, нежитлове приміщення загальною площею 83,6кв.м. за адресою [ADDRESS] , номер запису про іпотеку 135158, внесений щодо нерухомого майна нежитлових приміщень за реєстраційним номером 8593065101, а саме, нежитлове приміщення загальною площею 83.6кв.м. за адресою [ADDRESS] , вчинені на підставі договору іпотеки, посвідченого 02.10.2008року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.А. за реєстровим № 1128/ на підставі договору про відступлення права вимоги посвідченого 13.09.2018року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим № 1747; стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.10.2019року відкрите провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відповідачі відзив на позов до суду не подали. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцію України та законом(п. 2 ст. 3 ЦК України). Згідно зі ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разу його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Частина 1 ст. 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України п 2 постанови № 9 від 06.11.2009року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно врахувати, що згідно із статтями 4,10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україна, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам органів державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положення також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України(статті 1,8 Конституції України). Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що чинним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 08.02.2010року у справі №2-2325/09 ухваленим за позовом [PERSON] до ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар», третя особа: Державна податкова інспекція м. Херсона про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні нежитловим приміщенням та за зустрічним позовом [PERSON] , ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар» до [PERSON] , Всеукраїнської біржі нерухомості, [PERSON] , третя особа: ВАТ «БМ Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, позовні вимоги [PERSON] , ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар» задоволено. Судом визнано недійсним договір купівлі-продажу №138 від 30.06.2004року на нежитлове приміщення площею 83.60кв.м. за адресою: [ADDRESS] , укладений Всеукраїнською біржею нерухомості між [PERSON] та розпорядником майна в особі Державної податкової інспекції. При розгляді справи судом установлено, що майно приватної фірми, а згодом її правонаступника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Електробудмонтаж - Квазар» знаходилося у податковій заставі з 02.02.2002 року, оскільки ТОВ не виконало податкові вимоги №1/385 від 15.02.2002року та №2/573 від 27.01.2004року і тому Державною податковою інспекцією м. Херсона було прийнято рішення 03.03.2004року про стягнення коштів та продаж активів товариства в рахунок погашення боргу. Однак, вказані дії ДПІ м. Херсона були незаконними, що випливає із рішення Господарського суду Херсонської області від 08.12.2005року, згідно з яким визнано незаконними та скасовано податкові вимоги ДПІ м. Херсона №1/385 від 15.02.2002року на суму 25 350грн. податкового боргу та №3/573 від 27.01.2002року на суму 25043,05грн., рішення ДПІ м. Херсона №22 від 03.03.2004року про стягнення коштів та продаж інших активів «Електробудмонтаж - Квазар». В своїй постанові Господарський суд послався на те, що дії ДПІ м. Херсона не відповідали Закону України «Про порядок погашення зобов`язань юридичних та фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами» і товариство не мало податкового боргу перед бюджетом. Відсутність податкового боргу у товариства підтверджує незаконність дій податкової інспекції по продажу спірного нерухомого майна, оскільки реалізація майна проведена з порушенням ст.10 зазначеного вище закону, а тому укладений 30.06.2004року договір купівлі-продажу нежитлового приміщення по [ADDRESS] є таким, що не відповідає вимогам закону і в силу ст.ст. 203.215 ЦК України, є недійсним. 30.09.2008року [PERSON] за договором купівлі-продажу продав [PERSON] нежитлові приміщення, площею 84.4кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсон від 01.11.2004року накладено заборону та арешт спірних приміщень, тобто договір купівлі - продажу по відчуженню 30.09.2008року спірних приміщень [PERSON] [PERSON] був вчинений в період коли спірне майно було під арештом, про що достеменно було відомо сторонам правочину. Однак, 02.10.2008року [PERSON] за договором іпотеки № 27/12/021008 передав в іпотеку АТ «БМ Банк» придбані спірні нежитлові приміщення, в якості забезпечення кредитного договору від 02.10.2008року, за яким [PERSON] було отримано кредит від банку в розмірі 69000,00 доларів США. Чинним заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07.06.2011року ухваленим у справі №2-1154/11 за позовом ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар» до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, позов задоволено. Судом витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] нежитлове приміщення площею 83.60кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] та передано його ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар». Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, встановленими судом обставинами справи підтверджено, що законним власником нежитлових приміщень площею 83,60кв.м. за адресою: [ADDRESS] , з 2002року є - ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар», і передача [PERSON] спірного нерухомого майна в іпотеку АТ «БМ Банк» за договором іпотеки від 02.10.2008року була здійснена в період судового спору, про що достеменно було відомо іпотекодержателю АТ «БМ Банк», який приймав участь в якості третьої особи у справі №2-2325/09 за позовом [PERSON] до ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар» про визнання права власності та усунення перешкод та за позовом зустрічним позовом [PERSON] , ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар» до [PERSON] Всеукраїнської біржі нерухомості, [PERSON] , третя особа: ВАТ «БМ Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов : нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. Зміст ч.3 ст.215 ЦК України дає підстави вважати що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Враховуючи, що обставинами справи встановлено порушення прав ТОВ «Електробудмонтаж - Квазар», укладеним 02.10.2008року між [PERSON] та АТ «БМ Банк» договором іпотеки, за яким в іпотеку банку передано спірне нежитлове приміщення площею 83,60кв.м. за адресою: [ADDRESS] , законним власником, якого на момент укладення договору іпотеки і на теперішній час є ТОВ ««Електробудмонтаж - Квазар», суд приходить до висновку, що право позивача - власника спірного майна може бути відновлено шляхом визнання договору іпотеки недійсним та скасування обтяження нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі, визнання іпотечного договору недійсним. За договором відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, укладеним 13.09.2018року між АТ «БМ Банк» (первісним кредитором) і АТ «ВТБ Банк»(новим кредитором) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження на нерухоме майно, за АТ «ВТБ Банк», що є предметом іпотеки, за договором укладеним між АТ «БМ Банк» та [PERSON] 02.10.2008року, яке підлягає скасуванню з наведених вище підстав. На підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів пропорційно на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним судового збору в розмірі 1921,00грн., тобто по 960,50грн. із кожного. На підставі викладеного, ст.ст. 3,10,203,215,236ЦК України, Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved