overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Бориспільської міської ради Київської області та посилаючись на ст. 1272 ЦК України просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися. Позивач просив розглянути справу без його участі. Відповідач також надав заяву в якій просив слухати справу без його участі. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на її майно, зокрема на ? квартири [ADDRESS]. У позовній заяві позивач стверджує про те, що вона постійно проживала у вищевказаній квартирі та вважала, що фактично вступила у володіння спадковим майном. Також позивач посилається на те, що в грудні 2013 року завагітніла та після її народження була повністю зайнята турботою дитини, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відмову від спадщини позивач не заявляв. При зверненні у жовтні 2014 року до нотаріальної контори, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи тим, що пропущений шестимісячний строк для її прийняття. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. За таких обставин, позовна вимога [PERSON] до Бориспільської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 15.12.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №1023. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з серпня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Позивачка після розірвання шлюбу бажає мати шлюбне прізвище - [PERSON]. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд, у зв'язку з систематичною неявкою відповідача, провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, з не відомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, за згодою позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №1023, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 16.09.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №532. Від вказаного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з червня у 2014 року, спільне господарство не ведеться. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов просить суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає мати шлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення сторін , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2000 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №532, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 31 березня 2012 року уклала шлюб з відповідачем в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, актовий запис № 74. [INFO] року від шлюбу народилась дочка [PERSON]. З грудня 2014 року однією сім'єю з відповідачем не проживає через несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилалась на те, що вона не була належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Вважає, що при винесенні рішення судом не врахована її думка щодо позовних вимог, в матеріалах справи наявні не всі докази, що мають істотне значення для вирішення справи. З цих підстав, заявник просила суд переглянути заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року, за наслідками перегляду скасувати вказане судове рішення та призначити справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд зави без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась, про причини неявки суд не повідомила. За приписами ст. 231 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2010 року у загальній сумі 13514,52 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. За приписами ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, поштова кореспондеція, направлена на адресу відповідача, повернулася за закінченням терміну зберігання та не була отримана відповідачем. Обставнини, на які посилається заявник, можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

у грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Разом із позовною заявою звернулась до суду із заявою про забезпечення доказів, в обґрунтування якої зазначила, що у червні 2014 року звернулась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя із позовом про розірвання шлюбу, до якого долучила оригінал свідоцтва про шлюб. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06.06.2014 року повернуто позов [PERSON] Копію ухвали суду та матеріалів з усіма додатками направлено позивачці простою поштою, які до цього часу позивачка не отримувала. Оскільки оригінал свідоцтва реєстрацію шлюбу було втрачено при пересилці, позивачка просила суд витребувати у Іллічівського РДРАГС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області копію актового запису про шлюб № 15 між [PERSON] та [PERSON], укладену виконкомом Старо-Крімської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької обл., 21.08.2010 року. Згідно ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Заявницею не надано доказів підтвердження втрати позовної заяви, та матеріалів до неї при пересилці, та підтвердження вчинення спроб особисто отримати дублікат свідоцтва про реєстрацію шлюбу, або його копії у органах РАГС. У зв'язку із вищевикладеним, через відсутність доказів, які можуть свідчити про неможливість отримання копії свідоцтва про укладання шлюбу, або складності у його отриманні, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась у суд з дійсною позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалось, виявилось різне сприйняття сімейного життя, несумісність характеру. Вказувала, що спільне господарство та спільне життя між нею та відповідачем не ведеться, шлюб існує формально. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, повідомлявся про місце, час проведення судового засідання належним чином, надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 03.09.2010 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Пояснила суду, що примирення між сторонами неможливе, оскільки за неправомірні дії щодо неї відповідач навіть притягувався до кримінальної відповідальності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Заслухавши пояснення учасників в судовому розгляді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі 20 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. Зазначені обставини позивач підтвердила і в судовому засіданні. Надала суду копію вироку Солом'янського районного суду м. Києва від 23 липня 2014 року стосовнf [PERSON], з якого вбачається, що між сторонами виникали конфлікти, і відповідач застосовував насильство до позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Пояснила суду, що сторони проживають окремо з вересня 2010 року, з того ж часу не ведуть спільне господарство. Вважає, що примирення між сторонами неможливе. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 липня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 3). У судовому засіданні позивач пояснила, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків з вересня 2010 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом позивач зазначила, що бажає змінити прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 03 листопада 1996 року з відповідачем шлюб. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просила суд розірвати шлюб та після реєстрації його розірвання залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.11.1996 року між сторонами зареєстровано шлюб Джугастрянською сільською радою Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 5 (а.с. 6). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved