Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~У грудні 2019 року позивач звернулась до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що з відповідачем вони з 20.02.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час сімейні відносини між ними припинені. Після припинення сімейних відносин син постійно проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Позивач зазначила, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але вона бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання сина за рішенням суду. У зв`язку з викладеним, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримала та прослав задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с. 9). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги не визнав та додав до вказаної заяви акт про фактичне проживання особи, відповідно до якого з листопада 2019 року їх з позивачем син [PERSON] проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, а позивач за місцем реєстрації не проживає. Відповідач просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову та розглянути справу за його відсутності (а.с. 24,25). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 20.02.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Судом встановлено, що на даний час сімейні відносини між сторонами припинені. Після припинення сімейних відносин між сторонами дитина проживає разом з відповідачем та перебуває на його утриманні, що підтверджується наданим відповідачем актом про фактичне проживання особи, складеним за участю сусідів [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та засвідчений заступником директора ТОВ «К.О.Д.» Каракаш В.М. 24.04.2020 року (а.с. 25). Відповідно до вказаного акту неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , з листопада 2019 року проживає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] ; мати [PERSON] значиться зареєстрованою за вказаною адресою, однак фактично не проживає з 23.12.2018 року (а.с. 25). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , з часу звернення позивача з цим позовом до суду, тобто з грудня 2019 року, проживає з нею та перебуває на її утриманні. Натомість відповідно до наданих відповідачем доказів дитина проживає з листопада 2019 року до теперішнього часу з останнім та перебуває на його утриманні. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] та відмовляє позивачеві у задоволенні позову.

Outcome: dismissed