Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

У вересні 2021 року до Соснівського районного суду м. Черкаси [PERSON] звернулася з вказаним позовом в якому зазначила, що згідно договору дарування частки квартири від 13 березня 2020 року вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 16.09.2020 року на її звернення під час укладання з відповідачем договору про надання послуг з постачання теплової енергії стало відомо про існування заборгованості з оплати послуг з опалення та гарячого водопостачання по о/р [NUMBER] , яка виникла за період, що передував даті набуття позивачем права власності на квартиру. За таких обставин вказувала, що відповідач неправомірно нарахував позивачу заборгованість попередніх власників квартири, яка виникла до моменту придбання квартири позивачем. З цього приводу звернулася до відповідача із заявою №1966 від 16.09.2020 року та від 24.02.2021 року, в якій висловила незгоду оплачувати борги, що рахуються по особовому рахунку до набуття нею права власності, з проханням їх списати та видати довідку про відсутність заборгованості для отримання житлової субсидії. Листом №11/757 від 12.04.2021 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача. Враховуючи, що [PERSON] лише в березні 2020 року набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2020 року і до цього моменту не була споживачем послуг відповідача за вказаною адресою, відповідно і не отримувала таких послуг від відповідача, а тому дії відповідача щодо переведення на позивача заборгованості за період до 13.03.2020 року є неправомірними і порушують інтереси позивача, як споживача. З наведених підстав, просить визнати такі дії відповідача неправомірними і зобов`язати виключити з обліку по особовому рахунку [PERSON] заборгованості попередніх власників квартири за період до 13.03.2020 року. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2021 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 24.09.2021 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, повідомлявся про розгляд справи належним чином. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що згідно договору дарування частки квартири від 13 березня 2020 року [PERSON] набула право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. зареєстрований в реєстрі № 463. Як вбачається із копії паспорта громадянина України [PERSON] з 28.09.2020 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а до цього часу - за адресою: [ADDRESS] . Із витягу з особистого рахунку № [NUMBER] за вказаною адресою [ADDRESS] вбачається, що створилась заборгованість у розмірі 51769, 10 грн. за житлово-комунальні послуги за період до березня 2020 року. Відповідно до ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зобов`язання по оплаті комунальних послуг виникли у позивача з часу придбання у власність вказаної квартири та початку користування цими послугами. Як вказує позивачка, наявність зазначеної заборгованості за період до березня 2020 року перешкоджає оформити їй субсидію. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені у статті 11 ЦК України. Поняття зобов`язання та підстави його виникнення визначені у статті 509 ЦК України. Відповідно до зазначеної правової норми зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Як передбачено статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. При цьому договір дарування від 13 березня 2020 року, згідно з яким позивачка стала власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Аналогічна позиція наведена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №686/6276/19 від 01.09.2020 року. Статтями 13, 76, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Враховуючи наведене, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved