Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся з названим позовом в суд, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] він проживав однією сім'єю з січня 1999 року. Шлюб зареєстровано ними у липні 2006 року, який розірвано у лютому 2012 року. На праві власності йому та [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS]. У червні 2006 року ними придбано незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS]. Просив поділити між ним та [PERSON] спільне майно, виділивши йому житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] виділити житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. До початку розгляду справи по суті позивач змінив предмет позову, просив визнати його забудовником ? незакінченого будівництвом будинку [ADDRESS] та визнати за ним та [PERSON] право власності за кожним на 12 будівельних матеріалів та конструкцій незавершеного будівництва. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. Відповідач та її представник проти позову заперечували, посилаючись на його безпідставність, та просили відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши осіб, що брали участь у справі, та дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, за договором купівлі-продажу від 30.06.2006 року [PERSON] набула у власність незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] готовністю у 52%. Рішенням Фастівської міської ради від 20.05.2011 року №177/3 у зв'язку з упорядкуванням нумерації житлових будинків по [ADDRESS] присвоєно [ADDRESS]. Спірний житловий будинок придбано [PERSON] до реєстрації шлюбу з [PERSON] Шлюб між ними зареєстровано 24 липня 2006 року. Згідно з витягом про державну реєстрацію прав №310/6439 від 18.08.2011 житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] Відповідно до ст. 57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним до шлюбу. Між тим позивач звернувся до суду щодо поділу спільного майна подружжя, посилаючись на ст. 70 СК України, яка регулює правовий режим майна чоловіка та дружини, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Натомість на момент придбання будинку [ADDRESS] позивач та відповідач у шлюбі не перебували. Як вбачається із рішення Фастівського міськрайонного суду від 28 січня 2013 року, яке набрало законної сили, позивач звертався до суду з позовом до [PERSON] про визнання незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, та визнання за ним права власності на 4/5 будинку. Цим рішенням йому відмовлено у задоволенні позову. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 16.09.2013 року, що набрало законної сили, [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділу майна. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. [PERSON] не надав суду доказів, що будинок [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності, а відтак заявлені ним вимоги про визнання його забудовником ? незакінченого будівництвом будинку та визнання права власності на ? будівельних матеріалів та конструкцій незавершеного будівництва не підлягають задоволенню, оскільки він не є їх власником.

Outcome: dismissed