Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У грудні 2014 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача - Бердичівської міської ради Житомирської області, в якому просить суд визнати за ним право власності на право власності на 1/3 з 5/6 ідеальних частин житлового будинку під літерою А з господарськими спорудами, а саме: прибудова «а», веранда «а-1», сарай Б, розташованих в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 22 грудня 2004 року приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] було посвідчено договір дарування 5/6 ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - житловий будинок). Відповідно до вказано вище договору [PERSON] - бабуся позивача та дядько - [PERSON] подарували батьку позивача - [PERSON] 5/6 ідеальних частин житлового будинку. [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті його мати - [PERSON] та моя бабуся - [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, їм також було подано заяву про відмову від прийняття спадщини на користь матері [PERSON] Інших спадкоємців першої черги у померлого батька [PERSON] не було, а відтак [PERSON] набула права на 2/3 ідеальних частин, а [PERSON] на 1/3 ідеальних частин складу спадщини. Після відкриття спадщини стало відомо, що за життя право власності на 5/6 частин вказаного житлового будинку батьком позивача у передбачений законом спосіб зареєстровано не було. Зазначене підтверджується довідкою за № 26 від 21 січня 2014 року, виданою Бердичівським МБТІ про те, що станом на 31.12.2012 року [PERSON] належить 5/6 ідеальних частин зазначеного житлового будинку згідно договору дарування від 22 грудня 2004 року, однак право власності на майно було не зареєстровано. Оскільки право власності на 5/6 ідеальних частин житлового будинку належним чином зареєстровано не було, то 11 січня 2014 року приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON] було надано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на 5/6 ідеальних частин житлового будинку за № 15/08-31. На початку березня 2014 року [PERSON] звернулася до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області із позовною заявою про визнання права власності на 2/3 з 5/6 ідеальних частин житлового будинку з господарськими спорудами в порядку спадкування. Рішенням від 28.03.2014 року її позовні вимоги були задоволенні судом. В свою чергу, інші 1/3 ідеальних частин з 5/6 ідеальних частин житлового будинку мали бути успадковані [PERSON]. Однак [INFO] [PERSON] померла. Єдиним її спадкоємцем, який звернувся із заявою по прийняття спадщини, був позивач [PERSON]. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом на підставі правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Через відсутність державної реєстрації правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця на 1/3 з 5/6 ідеальних частин житлового будинку (5/18 ідеальних частин будинку) 08 листопада 2014 року нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відтак, право власності на 5/6 ідеальних частин житлового будинку виникло у померлого батька позивача на підставі договору дарування від 22 грудня 2004 року. Однак, правовстановлюючий документ на вказану частину житлового будинку не пройшов державної реєстрації відповідно до чинного на той час законодавства України. Померла бабуся позивача [PERSON] в свою чергу хоч і прийняла спадщину однак внаслідок своєї смерті була позбавлена фактичної можливості оформити свої спадкові права, що на даний час позбавляє його можливості оформити свої спадкові права. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Представник відповідач за довіреністю [PERSON] в судове засідання з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення на підставі наданого суду письмового заперечення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимого і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Виходячи зі змісту частини першої статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Щодо частини першої статті 1218 ЦК України, то до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд приходить до висновку, що визнання права власності за позивачем на 1/3 з 5/6 ідеальних частин житлового будинку під літерою А з господарськими спорудами, а саме: прибудова «а», веранда «а-1», сарай Б, розташованих в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, не порушить прав інших осіб і не заборонено законом, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved