Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

у грудні 2018 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку спільного майна подружжя та усунення перешкод у користуванні квартирою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 20 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року шлюб був розірваний. Сторони у справі, перебуваючи у шлюбі, придбали 35/100 частин квартири [ADDRESS] . Згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого Сьомою київською державною нотаріальною конторою 09.06.2015 року, власником квартири є [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач без його згоди заселила у спірну кімнату квартирантів, чим створила йому перешкоди у користуванні вказаним житловим приміщенням. За таких підстав, позивач просить: - визнати за ним право власності на 35/200 частин, що складає Ѕ частина на 35/100 частин, квартири [ADDRESS] , - зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом надання [PERSON] вільного доступу до кімнати, житловою площею 22,6 кв.м., у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 грудня 2018 року відкрито провадження у даній справі. (а.с.20) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши пояснення позивача, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що у період з 20 травня 2011 року по 18 квітня 2016 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року розірвано шлюб між сторонами у справі. Позивач зазначає, що за час шлюбу сторонами набуто наступне майно: 35/100 частин квартири [ADDRESS] . (а.с. 9) Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частинами 1-3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Право власності на 35/100 частин квартири [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.06.2015 року Сьомою київською державною нотаріальною конторою. (а.с. 9) Таким чином, у судовому засіданні такі посилання позивача знайшли своє підтвердження. Будь-яких заперечень зі сторони відповідача до суду не надходило. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved