Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з уточненою в ході судового розгляду позовною заявою до відповідача [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.11.1994 року по 13.03.2014 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В період шлюбу вони з [PERSON] придбали за спільні кошти житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований по пров. Маяковського, під № 50 в м. Словянську Донецької області. За час їх проживання разом з чоловіком та за спільні кошти вони покращили придбаний будинок, в результаті чого загальна площа будинку збільшилась на 49,3 кв.м, житлова на 38,3 кв.м. Відповідач у добровільному порядку розподілити їх спільний будинок не бажає, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду. Зазначила, що оскільки вона має на утриманні чотирьох дітей, троє з яких є неповнолітніми, а четверта дитина є повнолітньою, але інвалідом дитинства, аліменти на їх утримання відповідач не виплачує та добровільно допомогу не надає, вважає, що її частка у спільному сумісному майні подружжя може бути збільшена на 3/4 часток. Просила визнати житловий будинок № 50 з прилеглими господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований у місті Словянську, по провулку Маяковського обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на 3/4 частину вказаного житлового будинку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі договору на представництво інтересів від 31.03.2017 року (а.с.66) в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали заяви про розгляд справи за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають (а.с.83; 84). Суд вважає за можливим розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з′явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом судових повісток (а.с.43; 48; 75; 76) та оголошення в засобах масової інформації газета «Донеччина» №15 від 14.04.2017 року (а.с.82), причини неявки не повідомив. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2014 року, шлюб, зареєстрований 12.11.1994 року, актовий запис № 805, між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.16). Відповідно до договору купівлі-продажу серії ААР № 117604 від 17.2.1999 року [PERSON] придбав житловий будинок з господарчо-побутовими спорудами, який знаходиться у м. Словянську, по пров. Маяковського, під № 50 (а.с.17). Зазначене підтверджується довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» №2317-18/0.54/01 від 08.09.2016 року (а.с.18), відповідно до якої збільшено загальну площу будинку - 49,3 кв.м, житлову на 38,3 кв.м. У відповідності до\~ст. 11 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 60 Сімейного кодексу України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні законодавчі положення містить ч. 3\~ст. 368 ЦК України, яка говорить про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України,\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, на підставі ст.ст.\~60,\~70 Сімейного кодексу України, [PERSON] та [PERSON] в зазначеному домоволодінні належить по 1/2 його частини. Відповідно до ч.1\~ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23\~Постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Отже, як було встановлено в судовому засіданні, вищевказаний житловий будинок придбаний сторонами в період шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, проте, підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає за необхідне визнати житловий будинок № 50 з прилеглими господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований у місті Словянську, по провулку Маяковського обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial