Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

У вересні 2019 року орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації в інтересах дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що мати дитини [PERSON] померла [INFO] . Батько дитини [PERSON] разом із донькою не проживає тривалий час, участь у її вихованні не приймає, батьківські збори у школі не відвідує, навчанням доньки не турбується. Дитина проживає із бабусею та старшим братом. Під час бесіди працівників служби у справах дітей з [PERSON] з`ясовано, що батька востаннє вона бачила близько двох років тому, він її життям не цікавиться, матеріально не допомагає, з днем народження та іншими святами не вітає. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить провести судове засідання у його відсутність (а.с.18, 28). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] , виданого 20.08.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.6) [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 14.08.2019 року (а.с.9) [PERSON] померла [INFO] . Згідно акту обстеження умов проживання від 20.08.2019 року за адресою місця проживання дитини [PERSON] по [ADDRESS] , встановлено, що батько дитини [PERSON] разом із сім`єю не проживав та у вихованні дитини участь не приймав (а.с.12). Як вбачається із характеристики з місця навчання дитини [PERSON] , наданої Бросківською ЗОШ І-ІІІ ступенів Ізмаїльської районної ради Одеської області, з п`ятого класу дитиною опікується бабуся, батько дитини жодного разу не потурбувався про дитину, не прийшов до школи, не відвідував батьківські збори (а.с.13). Згідно довідки Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області №В-3 від 04.03.2019 року, [PERSON] в період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року не сплачував аліменти на утримання дитини [PERSON] по виконавчому листу №2-2193/11, виданому 17.03.2011 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області (а.с.16). Відповідно до протоколу проведення профілактично-виховної роботи від 20.08.2019 року із [PERSON] з`ясовано, що вона мешкає разом із бабусею та старшим братом. Батька дитина в останнє бачила близько двох років тому, він її життям не цікавиться, матеріально не допомагає, з днем народження та іншими святами не вітає (а.с.17). Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч.4 ст.155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для застосування до винної особи такого виду відповідальності, як позбавлення батьківських прав. Згідно ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2). В пунктах 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частинами 4,5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] , Ізмаїльська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] , буде доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.4-5). У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що поданий органом опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав є достатньо обґрунтованим. Позивачем було надано суду переконливі докази того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що відповідач не виконує обов`язки по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а також те, що відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі, суд вважає за необхідне позов органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації в інтересах дитини [PERSON] задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved