Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

у грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Матвієнка В.В. про розшук майна боржника від 19 серпня 2011 року у виконавчому провадженні № 24137321, та зняти арешт з автомобіля марки: FORD MONDEO, 2004 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], седан, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 19 квітня 2008 року [PERSON] надав йому довіреність згідно якої він набув право користування, відчуження та інші права на автомобіль марки FORD MONDEO, 2004 року випуску [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] Вишгородським МРЕВ ДАІ у Київській області від 19 квітня 2008 року. Того ж дня між ними було укладено договір купівлі-продажу згідно якого [PERSON] передав даний автомобіль [PERSON], а він в свою чергу прийняв даний автомобіль та сплатив за нього кошти у розмірі 10 605 грн. Пізніше йому стало відомо про те, що рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з [PERSON] було стягнуто 22 760 грн., на підставі чого, постановами Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 13 травня 2011 року та 19 серпня 2011 року було арештовано, заборонено відчуження та оголошено в розшук зазначений автомобіль. В судове засідання позивач не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав та просив про його задоволення з викладених у ньому підстав. Представник Відділу ДВС Вишгородського РУЮ в судове засідання не з'явився, також надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, надав суду письмові пояснення та покладався у вирішенні спору на розсуд суду. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не прибув. Про день, час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу автомобіля, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] автомобіль марки FORD MONDEO, 2004 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], седан, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8-9) . 19 квітня 2008 року [PERSON] було написано розписку згідно якої він отримав від [PERSON] кошти за проданий автомобіль FORD MONDEO у розмірі 10 505 грн. (а.с. 10). Того ж дня, [PERSON] надав [PERSON] довіреність, згідно якої останній набув право користування, відчуження та інші права щодо спірного автомобіля (а.с. 11). 19 серпня 2011 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Матвієнко В.В. винесено постанову про розшук майна боржника, згідно якої було оголошено в розшук транспортний засіб марки FORD MONDEO, д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с. 7). Також судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Матвієнко В.В. перебуває виконавче провадження від 10 лютого 2011 року до складу якого входять виконавчі провадження № 23884917 від 20 січня 2011 року, № 24137321 від 3 лютого 2011 року, № 27904381 від 3 серпня 2011 року, № 27906117 від 3 серпня 2011 року та №35476182 від 3 грудня 2012 року про стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с. 37-53). Крім того, відповідно до ухвали Вишгородського районного суду Київськоїх області від 4 вересня 2014 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - [PERSON], Відділ ДВС Вишгородського РУЮ про визнання укладеним договору купівлі продажу та визнання права власності на автомобіль. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 статті Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. В силу частин 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до частини 2 статті 57 цього Закону арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. В пунктах 2, 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року за № 6 (з подальшими змінами) роз'яснено, що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів. За правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Враховуючи те, що хоча закріплена у ЦК України форма договору купівлі-продажу спірного автомобіля, укладеного між позивачем та [PERSON] не дотримана, однак при накладенні арешту на спірне майно органом ДВС не враховані. Крім того, як вбачається із розписки від 19 квітня 2008 року третя особа по справі отримав кошти від позивача саме за той самий автомобіль. За таких обставин, права позивача є порушеними, а дії відповідача щодо накладення арешту на майно, правовий статус якого є спірним - є передчасними. На підставі викладеного,

Outcome: approved