Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої вказала, що народилась 14 грудня 1969 року у сел. Водяне Широківського району Дніпропетровської області. Ії батько [PERSON] народився 17 січня 1945 року в м. Фрізах земля Кернтен, Австрія, у свою чергу, його батьком (дідусем заявника) записаний [PERSON], який народився у 1926 році в [PERSON] та проживав там більшу частину свого життя, з 1943 року по липень 1944 року перебував остарбайтером в Домініканському монастирі. Свідоцтво про народження [PERSON] не зберіглося, оскільки було втрачено під час Другої світової війни та окупацією Радянським союзом в 1939 року більшої частини [PERSON]. Після закінчення Другої світової війни [PERSON] переїхав проживати із [PERSON] до України, але в наступних документах при народженні батька заявника в 1945 році та її народженні боявся зазначати свою національність «поляк», оскільки внаслідок «Катинської» трагедії в 1940 році побоювався за своє життя та за можливі утиски для своєї родини з боку радянської влади проти корінних поляків, які боролися за свою незалежність та свободу. У звязку із цим дідусь та батько [PERSON] вимушені були в графі національність вказувати «українець», проте в дійсності за національністю її дід, батько та вона є поляками. З моменту свого народження заявник, її батько та дідусь завжди сповідували римо-католицьку віру, зберегли мову, культурні звичаї польського народу, дотримувались польських свят, підтримували звязки із друзями в [PERSON]. Всі життя [PERSON] підтримувала знання польської мови, брала активну участь у житті польського культурного товариства та відродження польської культури. Вважала, що у звязку із тим, що її дід, батько та вона були поляками, вона має польську національність. З урахуванням того, що 07.09.2007 року був прийнятий Закон [PERSON] «Про карту Поляка», який надає особам польської національності, громадянам колишніх держав СРСР, права на отримання такої Карти і надає додаткові права, пільги та реалізацію прав національних меншин на території [PERSON], також з метою спрощення процедури оформлення документів для виїзду закордон, просила встановити факт того, що вона за національністю є полькою. Заявниця у судове засідання не зявилась, надала заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровської області у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, вирішення заяви залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається із паспорту громадянина України серія ВС 756994, виданого 30.01.2001 року Володарським РВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народилась 14 грудня 1969 року у сел. Водяне Широківського району Дніпропетровської області. Згідно свідоцтва про народження, виданого 03.01.1970 року у сел. Водяне Широківського району Дніпропетровської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. 24 листопада 1990 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 24.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 104, після чого дружині присвоєне прізвище «Скалун». У свою чергу, у відповідності до свідоцтва про народження, виданого повторно 04.10.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Місцем народження [PERSON] вказано місто Фрізах, земля Кернтен, Австрія, що також підтверджується паспортом громадянина України серія ВТ 130331, виданим 23.04.2015 року Орджонікідзевським РВ ММУ УМВС України в Донецькій області. Згідно відповіді з Міжнародної служби розшуку від 22 березня 1999 року та додатку із членської і робочої карточки Домініканського монастиря дідусь заявника [PERSON] народився в [PERSON] в 1926 році та з 1943 році по липень 1944 року перебував остарбайтером в Домініканському монастирі. Крім цього, факт польського походження заявника підтверджується довідкою Польсько-українського культурного товариства від 07.09.2015 року, відповідно до якої [PERSON] з вересня 2011 року по червень 2015 року навчалася на безкоштовних курсах польської мови та культури, брала активну участь у заходах, спрямованих на відродження та популяризацію польської культури серед осіб польського походження у м. Маріуполі. З урахуванням вказаних обставин та наданих заявником документів, суд вважає, що нею було доведено належними доказами факт її приналежності до польської національності та цей факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. З огляду на те, що в існуючих реєстраційних документах на заявника не відображена інформація про її національність, а іншого позасудового порядку її підтвердження не встановлено, тому [PERSON] має право у судовому порядку встановити даний юридичний факт. Також встановлення та підтвердження даного юридичного факту приналежності [PERSON] до польської національності несуть для неї певні юридичні значення та правові наслідки за законодавством [PERSON], зокрема, оформлення Карти поляка. Згідно ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Згідно ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» закріплено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання. Статтею 15 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. Враховуючи наведені обставини та положення чинного законодавства, суд вважає законними і обґрунтованими заявлені вимоги та можливим задовольнити заяву [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved