Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У грудні 2013 року КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві звернулося до суду з позовом до [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення з кімнати [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказували, що будинок [ADDRESS] перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва. Вказаний будинок передано на баланс КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району і перебуває на обслуговуванні ЖЕК-514. Як стверджував позивач, при розгляді цивільної справи за позовом КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві до [PERSON] про виселення з кімнати [ADDRESS] було виявлено, що у вказаному помешканні також безпідставно проживають [PERSON] та їх донька [PERSON] Відповідачі не мають належним чином оформленого ордера на вселення в кімнату [ADDRESS] не зареєстровані та ніколи не були зареєстровані за адресою спірного житлового приміщення. Таким чином, позивач вважає, що відповідачі підлягають виселенню із займаного ними житлового приміщення без надання іншого житла. [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] заперечуючи проти позову подав зустрічну позовну заяву до КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві про визнання за ним із донькою права користування кімнатою [ADDRESS]. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказував, що він із сім»єю вселявся у гуртожиток на [ADDRESS] на підставі ордера №695 виданого ЖУ «Західне» ДП «ЕКОС» АТХК «Київміськбуд». Після зміни статусу гуртожитку на житловий будинок з подальшими змінами до поверхових планів будинку [ADDRESS] у якій проживав і проживає понад 12 років [PERSON] із сім»єю та сплачує комунальні платежі вважається кімнатою [ADDRESS] В 2012 році ДП «ЕКОС» АТХК «Київміськбуд» здійснювалися спроби визнати недійсним ордер №695 виданий [PERSON] на вселення у гуртожиток та його виселення, при цьому у задоволенні позову було відмовлено. Таким чином, вважаючи правомірним своє проживання у кімнаті [ADDRESS] [PERSON] звертався до Оболонського РВ ГУДМС України в м. Києві з метою реєстрації місця проживання на що отримав відмову. Вказуючи на те, що [PERSON] вселився до гуртожитку у встановленому законом порядку, тривалий час користується зазначеним приміщенням та належним чином виконує обов»язки по оплаті житлово-комунальних послуг, а зміна статусу гуртожитку не припиняє його права на користування житловим приміщенням, просив про задоволення вимог зустрічного позову. Представник КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві у судовому засіданні підтримала первісний позов з підстав викладених у позовній заяві та заперечила проти зустрічного позову, при цьому акцентувала увагу на тому, що КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві є належним позивачем за первісним позовом про виселення оскільки їх організація є балансоутримувачем будинку [ADDRESS], при цьому не є належним відповідачем за зустрічним позовом, оскільки вказаний будинок перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва і переданий до сфери управління Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації. [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], а також його представники заперечили проти вимог первісного позову та підтримали зустрічну позовну заяву. Представник Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації заперечив проти виселення малолітньої [PERSON] вказуючи про необхідність прийняття рішення в межах закону, яке не порушувало б інтересів дитини. Вислухавши пояснення представника КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві, Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] та його представників, дослідивши інші докази по справі, суд встановив наступне. Порядок надання та користування жилою площею в гуртожитках визначено ст.ст. 128, 129, 130, Глави 4 ЖК Української РСР. У відповідності до ст. 129 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставною для вселення на надану житлову площу. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося учасниками процесу, що [PERSON] із сім»єю вселявся у гуртожиток [ADDRESS], належний на той час ЖУ «Західне» ДП «Екос» не як працівник підприємства, а за домовленістю керівництва Мінського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо поселення працівників МВС. Зі змісту ст. 127 ЖК Української РСР та «Примірного положення про гуртожитки» затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. N 208 вбачається, що гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання і термін їх проживання у гуртожитку визначається саме тривалістю роботи або навчання. Вселення [PERSON] у гуртожиток [ADDRESS] відбувалося на підставі Ордера №695 від 25.09.2002 року виданого ЖУ «Західне» ДП «Екос» у кімнату [ADDRESS] саме на 3-и ліжко-місця. З аналізу діючого законодавства вбачається, що ліжко-місце надається громадянам у тимчасове користування. Тимчасовим, сезонним робітникам, студентам та учням воно дається на термін, заздалегідь обумовлений у законі: на час виконання тимчасової або сезонної роботи або на час навчання в навчальному закладі. Що стосується постійних робітників та службовців, то хоча договір найму житлової площі укладається з ними на невизначений термін, вони також є по суті тимчасовими користувачами, тому що, по-перше, отримання житлової площі в ньому не задовольняє повністю їх потреби у житлі, по-друге, рано чи пізно трудові відносини припиняться. На підставі Розпорядження Київської міської держадміністрації №1915 від 20.10.2004 року та змін до нього за №2240 від 10.12.2004 року статус гуртожитку по [ADDRESS] з 01.12.2004 року змінено на житловий будинок для малосімейних. Згідно розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 року №1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади м. Києва» будинок [ADDRESS] передано у комунальну власність територіальної громади м. Києва. При цьому, за додатком №4 розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації №524 від 09.10.2012 року «Про прийняття на баланс комунальних підприємств житлово-комунального господарства Оболонського району м. Києва будинків ПАТ «ХК «Київміськбуд» вищевказаний будинок передано на баланс КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Ч. 2 ст. 61 цього Кодексу зазначає, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера. Згідно ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер на жиле приміщення виданий на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Таким чином, у відповідності до п. 4 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2004 року №2240 «Про внесення змін та доповнень до розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 14.10.2004 року №1881 та від 20.10.2004 року №1915» було доручено Голосіївській, Деснянській, Оболонській, Подільській районним в м. Києві державним адміністраціям затвердити відповідні спільні рішення адміністрації та профспілкового комітету акціонерного товариства ХК «Київміськбуд» про надання житлових приміщень мешканцям будинків зазначених в п.1 цього розпорядження, які в них постійно проживають, зареєстровані та перебувають на черзі квартирного обліку, та видати ордери у встановленому порядку протягом 2005 року. З огляду на зазначене, визнання права користування та видача ордерів на житлові приміщення у будинку [ADDRESS] після зміни його статусу із гуртожитку на житловий будинок належить Оболонській районній в м. Києві державній адміністрації і безпосередньо пов»язане із терміном проживання мешканців, наявністю реєстрації місця проживання за вказаною адресою та знаходження на черзі квартирного обліку. З матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] та його доньки [PERSON] ніколи не був гуртожиток, або ж будинок [ADDRESS], більше того, зареєстрованим місцем проживання [PERSON] до 08.05.2011 року були інші адреси у різних населених пунктах України. В судовому засіданні з»ясовано та не заперечувалося учасниками процесу, що [PERSON] та його малолітня донька [PERSON] проживали в кімнаті [ADDRESS], після зміни нумерації кімната [ADDRESS] з 2002 року, при цьому Ордер №695 від 25.09.2002 року на вселення в гуртожиток видавався на ліжко-місця в кімнаті [ADDRESS]. Також, з матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.08.2013 року, яке набрало законної сили, [PERSON], що вселялася в гуртожиток [ADDRESS] разом із [PERSON], як член сім»ї останнього, була виселена з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житла як така, що самоправно (без жодних на те правових підстав) вселилася до кімнати і користувалася нею. З огляду на зазначене, надані суду копії квитанцій про оплату за житлово-комунальні послуги та заяви до начальника Оболонського РВ ГУДМС України у м. Києві про наміри [PERSON] бути зареєстрованим за адресою місця проживання не є свідченням правомірності вселення та користування кімнатою [ADDRESS]. Посилання [PERSON] у зустрічному позові, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2012 року, яким відмовлено в позові ДП «ЕКОС» АТХК «Київміськбуд» до [PERSON] про визнання ордеру недійсним та виселення з жилого приміщення на думку суду є безпідставним, оскільки вказане рішення не встановлює фактів правомірності проживання відповідачів у кімнаті [ADDRESS], а зазначає про неможливість визнання недійсним в розумінні ст. 59 ЖК Української РСР ордера на жиле приміщення, коли насправді ордер видавався на заняття ліжко-місць. У відповідності до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, вказуючи у зустрічному позові на необхідність визнання за [PERSON] та його донькою [PERSON] права користування кімнатою [ADDRESS] останнім не лише не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення, невизнання чи оспорювання його прав КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві але й правомірності вселення, проживання у кімнаті [ADDRESS], постійної реєстрації місця проживання за вказаною адресою та перебування на квартирному обліку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві до [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а зустрічний позов [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] до КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві, третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування на житлове приміщення є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Також,

Outcome: approved