Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила змінити розмір аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 500 грн. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в розмірі 1 000 грн. є недостатньою при тому, що прожитковий мінімум з часу ухвалення судом рішення підвищився. Матеріальний стан відповідача покращився, а її погіршився, у зв`язку підвищенням витрат на утримання сина, який повністю знаходиться на її матеріальному забезпеченні, зростанням цін на одяг та харчування. Відповідач ухиляється від надання будь-якої додаткової матеріальної допомоги та не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання сина та забезпечення його усім необхідним для нормального розвитку та життя. В судове засідання сторони не прибули. В письмовій заяві до суду позивач просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у своїх письмових поясненнях заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити, надав довідку про свої незначні доходи та копії свідоцтв про народження ще двох його дітей. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на утримання якого відповідач сплачує на користь позивача аліменти, присуджені рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12 березня 2018 року на підставі виконавчого листа №285/699/18, в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Положеннями ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років: з 01 січня 2021 року - 2 395 гривень. Позивач на підтвердження своїх доводів зазначала, що її син повністю перебуває на її утриманні, а доходів, які вона отримує разом з присудженою сумою аліментів, недостатньо для забезпечення дитини усім матеріально-необхідним, належним рівнем життя, розвитку, навчання та проведення дозвілля. З довідки про доходи відповідача слідує, що він працює завідуючим складом у фізичної особи підприємця [PERSON] в м. Новоград-Волинський, де отримує щомісячно заробітну плату 5779,54 грн. Аліменти стягуються з нього у визначеному законом мінімальному розмірі в сумі 1198 грн. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Заперечуючи щодо заявлених позовних вимог, відповідачем було надано копії свідоцтв про народження в нього ще двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначені доводи, на думку суду, є неприйнятними, оскільки батьки не мають права компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Слід відмітити, що обов`язок по утриманню спільного сина сторін, піклування про його фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, в даному випадку покладений виключно на одну матір. Відповідачем зазначене не спростовано. Таким чином, визначений судом у 2018 році розмір аліментів з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітнього [PERSON] . Зазначена обставина є підставою для зміни розміру аліментів. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільного сина сторін, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів. Разом з\~тим,\~на думку\~суду,\~позовні вимоги\~дещо завищені,\~а тому враховуючи,\~визначений Законом\~України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2021\~рік» розмір\~прожиткового мінімуму\~для дітей\~відповідного віку;\~потребу позивачки\~у фінансовій\~допомозі з\~боку відповідача,\~який є\~здоровою,\~працездатною,\~молодою особою\~34\~років,\~ суд\~приходить до\~висновку,\~що відповідач\~в змозі\~сплачувати аліменти\~на утримання\~свого сина\~ [PERSON] в\~розмірі 2\~000\~грн.\~щомісячно.\~Така сума\~аліментів є\~реальною,\~не поставить\~відповідача у\~матеріальне становище\~значно гірше\~від положення\~дитини і\~позивачки,\~відповідатиме,\~як інтересам\~дитини,\~так і\~матеріальному становищу\~тастану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень ч.2 ст.182 СК України, яка встановлює мінімальний розмір аліментів на одну дитину. Однак вказана норма права не зобов`язує суд встановлювати саме такий розмір аліментів, який не залежить ні від розміру прожиткового мінімуму, ні від відсотків від нього. Відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити шістнадцятилітньому підлітку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі 1198 грн. А позивачкою, в свою чергу, не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Змінений розмір аліментів слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial