Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У вересні місяці 2014 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що вона є наймачем квартири за [ADDRESS]. У вказаній квартирі був зареєстрований її син, [PERSON], 1982 року народження, що підтверджується довідкою про склад сім»ї та прописку. Однак у 2003 році він у зв»язку із створенням сім»ї виїхав з квартири, повідомивши її про те, що у зв»язку із одруженням буде проживати із сім»єю. З часу вибуття він на означену житлову площу не вселявся, і ніколи у квартирі [ADDRESS] не проживав, не сплачував комунальних послуг та не брав участі в утриманні житла. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на житло. В свою чергу відповідач [PERSON] звернувся із зустрічними вимогами до матері [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом. Заявлений позов мотивує тим, що вимушено проживає у [ADDRESS]. Посилається на те, що у 2004 році одружився і [PERSON], цього ж року 10 жовтня у них народилась у них народилась дитина. У зв»язку із одруженням та народженням дитини, неможливістю проживання всіх членів родини у одній кімнаті на той час гуртожитку, відсутності опалення, кухні, окремого санвузла та інших зручностей тимчасово поселились спочатку на найманій квартирі, а згодом поселились у с. Заруддя Красилівського району. Відповідач та сестра [PERSON] заборонили йому з»являтись у житловому приміщенні та користуватись ним, змінили замок на вхідних дверях. Вважає, що має право нарівні із позивачем користуватись цим житлом. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, зустрічного позову не визнав та суду пояснив, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 2004 року не проживав, не проживає в ній і зараз чого сам у судовому засіданні не заперечує, житлом у ньому не користувався, плати за нього не вносив. Перешкод у користуванні цим житлом йому ніхто не чинив, замків не змінював, навпаки відповідач добровільно його покинув у 2004 році з часу одруження, що підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами. Відповідач [PERSON] заявленого позову про визнання його таким, що втратив право на житло не визнав, заявлений ним зустрічний позов підтримав та просив його задоволити. Суду пояснив, що спірна кімната у гуртожитку по [ADDRESS] була надана його матері, [PERSON] у зв»язку із трудовими відносинами. На час його одруження у 2004 році в ній проживала його матір позивач, сестра та він. У ній було відсутнє опалення, санвузол та була загальна кухня. Так проживати було неможливо, і він покинув це житло та разом із дружиною спочатку проживали на найманих квартирах, а згодом придбали за договором купівлі-продажу будинок по [ADDRESS]. Участь у його придбанні в період шлюбу кредитними коштами брав як він, так і його дружина. З часу його придбання він постійно у ньому проживає разом із дружиною та донькою. Вважає, що він не мав брати участі в утриманні житла, позаяк матір вносить плату за себе і його сестру, тому має вносити і за нього. Крім того, вважає, що теж має право у разі продажу спірного житла на частку грошової компенсації в разі його приватизації. З приводу наявних перешкод у користуванні житлом не може пояснити їх природу та з цього приводу до правоохоронних органів не звертався. Не заперечує, що з часу одруження заходив у квартиру провідати матір, однак ніхто йому ніяких перешкод не чинив та вселятись у неї він не збирався. Заслухавши доводи представника позивача та третьої особи та заперечення щодо зустрічного позову, заперечення [PERSON] та доводи в обґрунтування свого позову, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] відхиленню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки житлово-експлуатаційної контори №6 від 29 липня 2014 року позивач є наймачем квартири [ADDRESS] Вказана квартира є однокімнатною, житловою площею 18,8 кв.м., знаходиться у комунальній власності. З 27 жовтня 1989 року у ній був зареєстрований відповідач [PERSON], як син наймача. Судом достовірно установлено факт не проживання відповідача [PERSON] у вказаній квартирі [ADDRESS] з 2004 року, з часу його одруження. Такі обставини підтверджуються зібраними доказами, зокрема показами свідків [PERSON] та [PERSON] щодо вибуття [PERSON] з 2004 року з моменту одруження, вони по суті не заперечуються самим відповідачем [PERSON] та узгоджуються із матеріалами справи стосовно того, що відповідач у 2004 році вибув на інше постійне місце проживання разом із сім»єю, спочатку на найману квартиру, потім придбання власного житла, не брав участі в його утриманні, власних речей та майна у ньому не зберігає, втратив інтерес до нього. Постійно проживає на території Митинецької сільської ради Красилівського району, що підтверджується довідкою за №228/02-25 від 15.08.2014 року. Згідно положень частини 2 статті 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім»я то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім»ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Протягом тривалого часу відповідач спірним житловим приміщенням не користується, не приймав і не приймає участі у сплаті комунальних та інших платежів, послуг водопостачання і енергопостачання, витратах на управління, утримання та збереження нерухомого майна. Фактично подружжям в період шлюбу за договором купівлі-продажу будинку та земельної ділянки 01 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу [PERSON] придбано жилий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS]. З цього часу відповідач із членами його сім»ї проживають у ньому, ведуть спільне господарство, обробляють земельну ділянку. Як пояснив [PERSON] як він, так і його дружина отримували кредит з метою придбання будинку як житла, та забезпечення ним себе та неповнолітню дитину. Вказані обставини свідчать про набуття у власність об»єктів нерухомості. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що придбаваючи житло у власність, користуючись ним та постійно проживаючи у ньому з 2008 року, з часу одруження відповідач не мав наміру користуватись спірною квартирою, бо досить тривалий відрізок часу не користувався ним, добровільно покинув це житло та не мав наміру повертатися до нього, втратив інтерес до нього. Його посилання на створення йому перешкод не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, на допиті свідків, зазначених у позовній заяві не наполягав, бо власне сам підтвердив відсутність будь-яких перешкод у його користуванні, до правоохоронних чи інших органів з приводу наявності таких перешкод не звертався, чого сам у ході судового розгляду не заперечував. Підтвердив в ході судового розгляду про те, що фактично не користувався цим житлом, приходив до матері відвідати її, однак не мав наміру постійно проживати у ньому разом із сім»єю. З цих підстав поданий зустрічний позов не підлягає до задоволення, відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням з часу вибуття із нього. На підставі наведеного та

Outcome: approved