Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з 30.12.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2009 року, в період якого народилась донька - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, відповідач не виконує належним чином батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини, яка з моменту окремого проживання батьків знаходиться на утриманні матері [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] проти стягнення аліментів на утримання доньки не заперечував, заперечував лише в частині заявленого позивачем розміру аліментів у сумі 2000 гривень, зазначивши, що не має змоги виплачувати таку суму аліментів, оскільки виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договорами, укладеними з банківськими установами. Вислухавши пояснення та заперечення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 04.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON]. укладено шлюб, зареєстрований 04.07.2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1339, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 04.07.2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї (а.с. 2). [INFO] року народилась [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07.12.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Батьками малолітньої [PERSON], [INFO] згідно вказаного вище свідоцтва, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до даних довідки про доходи відповідача [PERSON], виданої ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» 12 січня 2015 року за № 02/12, [PERSON] працює на посаді продавця непродовольчих товарів ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», дохід останнього за період з липня 2014 року по грудень 2014 року склав 11 290 гривень 79 копійок. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; · стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з моменту окремого проживання батьків, малолітня [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Доказів добровільного надання матеріальної допомоги на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], відповідачем [PERSON] надано суду не було. Згідно ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів в твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України визначається в разі коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються, як вбачається з довідки про доходи відповідача, дохід останнього є мінливим, оскільки варіюється від 1071 гривні до 2 165 гривень кожного місяця. Наведене підтвердив і сам відповідач, зазначивши, що сума отриманої заробітної плати на місяць залежить від об'єму здійснених ним продаж товарів. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, враховуючи те, що батько [PERSON] є працездатним, перестав надавати допомогу на утримання малолітньої дитини, інших малолітніх осіб та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, суд надходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує матеріальне становище платника аліментів. При цьому, суд виходить з того, що [PERSON] офіційно працевлаштований, а зібрані у справі докази свідчать про те, що сума місячного окладу [PERSON] варіюється від 1071 гривні до 2 165 гривень кожного місяця. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 30 грудня 2014 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial