Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 25.06.2007 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб у консульському відділі Посольства України в Королівстві Бельгія, актовий запис №1. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. [PERSON] зазначав, що протягом останніх трьох років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Маючи різні погляди на сім»ю та свою роль і місце в ній, подружжя виявилося нездатним поступатися своїми інтересами на користь один одного, йти на компроміси, як того вимагає гармонійний шлюб. Більшість часу відповідач присвячувала роботі та піклуванню про своїх дорослих дітей від попереднього шлюбу, що унеможливлювало підтримання повноцінних сімейних відносин із [PERSON] За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, однак, відповідач, реально усвідомлюючи нежиттєздатність даного шлюбу, все ж таки відмовляється вирішувати питання його розірвання в добровільному порядку. В судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та зазначав, що у нього є інша жінка з якою він має намір створити нову сім'ю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти доводів позовної заяви та вказувала на хибність тверджень [PERSON], при цьому вимагала часу для примирення. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.04.2015 року, із врахуванням часу знаходження справи в провадження суду, сторонам надано час для примирення тривалістю до 30.04.2015 року. В судовому засіданні 30.04.2015 року [PERSON] підтвердив свій намір розірвати шлюб та вказував, що сторонами не вжито заходів щодо збереження сім»ї, категорично наполягав на завершенні розгляду справи акцентуючи увагу на зловживаннях [PERSON] своїми процесуальними правами та обов»язками і свідомому зволіканню розгляду справи. [PERSON] 30.04.2015 року в судове засідання не з»явилась, хоча достовірно знала про час розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавала. З огляду на позицію позивача та ставлення відповідача до своїх процесуальних обов»язків, суд вважає можливим завершити розгляд справи за відсутності [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 25.06.2007 року у консульському відділі Посольства України в Королівстві Бельгія, про що зроблено актовий запис №1. Від цього шлюбу спільних дітей сторони не мають. З пояснень позивача вбачається, що збереження шлюбу не можливо, оскільки сімейне життя із відповідачкою не склалося, вони не підтримують подружніх стосунків, почуття взаємної любові втрачено. Маючи різні погляди на сім»ю та свою роль і місце в ній, подружжя виявилося нездатним поступатися своїми інтересами на користь один одного, йти на компроміси, як того вимагає гармонійний шлюб. Більшість часу відповідач присвячувала роботі та піклуванню про своїх дорослих дітей від попереднього шлюбу, що унеможливлювало підтримання повноцінних сімейних відносин із [PERSON] Основною причиною розлучення [PERSON] зазначає намір створити нову сім'ю з іншою жінкою. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на ст.ст. 24, 112 СК України, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 24, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved