Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

У грудні 2018 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до Ірпінського міського суду Київської області суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу в розмірі 24101 грн. 71 коп. та 1762 грн. судовий збір. Ухвалою від 11 лютого 2019 справу направлено за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва. Ухвалою від 05 квітня 2019 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі з повідомлення сторін . В обґрунтування позову вказує, що18.12.2015 року між ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 413/15-Тз/Ц1, згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Део матіс» д.н. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 09.09.2016 року в смт.Ворзель по вул.Курортна, 52, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Део матіс» д.н. [NUMBER] , припаркований та автомобіля «Хюндай» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка постаново суду визнана винною в даному ДТП. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №413/15-Тз/Ц1 -3-1 за договором страхування № 413/15/-Тз/Ц1 від 18 грудня 2015 року та умов Договору страхування розмір страхового відшкодування склав 25559 грн. 71 коп., яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу за автомобіль «Део матіс» д.н. [NUMBER] . Вартість матеріального висновку відповідно до висновку № 582-1/16 від 18.10.2016 становить 26163 грн. 62 коп. Вартість відновлювального ремонту відповідно рахунку №УКК3008424/0000018494 від 20.09.2016 року та рахунку № УКК3008424/0000019065 від 10.10.2016 року складає 25597 грн. 71 коп. Страхове відшкодування було сплачено в розмірі потерпілій особі в розмірі 24101 грн. 71 коп., з урахуванням розміру франшизи в сумі 1478 грн. передбаченої умовами договору страхування, яке і просять стягнути з відповідача та понесений судовий збір. Позивач в судові засідання не з`являвся подав клопотання в якому зазначив, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання призначені на 15.07.2019 року на 12 год. та 21.11.2019 року на 10 год. не з`явилася, про розгляд справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи без участі відповідача. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. 18.12.2015 року між ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №413/15-Тз/Ц1, згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Део матіс» д.н. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених 09.09.2016 року в смт. Ворзель по вул.Курортна, 52, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Део матіс» д.н. [NUMBER] , припаркований та автомобіля «Хюндай» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 26.09.2016 року по справі № 367/6976/16-п 09.09.2016 року о 15 год. в смт Ворзель по вул.Курортна, 52, водій [PERSON] керуючи автомобілем «Хюндай» д.н. [NUMBER] не вибрала безпечну швидкість руху не впоралася з керуванням, внаслідок чого скоїла наїзд на автомобіль марки «Део матіс» д.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження автомобілів та порушення водієм [PERSON] п. 12.1 ПДР, за що була притягнута до відповідальності за ст.124 КУпАП. Згідно повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяви на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, 09.09.2016 року відбувся страховий випадок за участю автомобіля «Део матіс» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який був застрахований в ПРАТ «СК Арсенал Страхування» та автомобілем «Хюндай» д.н. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] та з вини якої сталася ДТП. В результаті вказаної ДТП було пошкоджено застрахований у позивача транспортний засіб «Део матіс» д.н. [NUMBER] . Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Вказані фактичні обставини справи не оспорені стороною відповідача. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №413/15-Тз/Ц1 -3-1 за договором страхування № 413/15/-Тз/Ц1 від 18 грудня 2015 року та умов Договору страхування розмір страхового відшкодування склав 25559 грн. 71 коп., яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу за автомобіль «Део матіс» д.н. [NUMBER] . Вартість матеріального висновку відповідно до висновку № 582-1/16 від 18.10.2016 становить 26163 грн. 62 коп. Вартість відновлювального ремонту відповідно рахунку № УКК3008424/0000018494 від 20.09.2016 року та рахунку № УКК3008424/0000019065 від 10.10.2016 року складає 25597 грн. 71 коп. Страхове відшкодування було сплачено в розмірі потерпілій особі в розмірі 24101 грн. 71 коп., з урахуванням розміру франшизи в сумі 1478 грн. передбаченої умовами договору страхування. Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду заподіяну життю, здоров`ю майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Хюндай» д.н. [NUMBER] не була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , про що свідчить відповідь з Централізованої бази даних МТСБУ. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензією про добровільну сплату вказаної суми, проте, з боку останнього вимога проігнорована . Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст.993 ЦК України - в порядку суброгації. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Як передбачено ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Правові підстави права позивача щодо вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування ґрунтуються на законі і повністю є доведеними та вмотивованими. Таким чином, з врахуванням наведеного, позивач у повному обсязі довів свої позовні вимоги, а тому суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 24101 грн. 71 коп. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 762 грн., а тому на підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved