Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання своєї доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 83763 гривні 94 копійки. Вказуючи на те, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2005 року з відповідача стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.01.2004 року. На підставі виконавчого листа державним виконавцем відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів без поважних причин, проводив часткову сплату аліментів, внаслідок чого станом на 01 листопада 2019 року за ним утворилась заборгованість з виплати аліментів на утримання дитини у сумі 68540,40 грн. Згідно розрахунку сума пені за період з жовтня 2005 року по листопад 2019 року по сплаті аліментів на утримання дитини становить 83763, 94 грн., яку позивач просить стягнути на її користь з відповідача. Ухвалою судді від 08 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом ) сторін (а.с. 37-38). Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 60). Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явився надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнає повністю (а.с.61). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, якій 19 липня 2005 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2005 року з відповідача стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.01.2004 року і до досягнення неповнолітньою [PERSON] , [INFO] повноліття. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист № 2-208/2005, який було подано позивачкою для примусового виконання до Васильківського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Київській області та відкрито виконавче №ВП 3424839 В/6 (а.с.8). Згідно до довідки-розрахунку заборгованості від 13 листопада 2019 року старшого виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] за період з жовтня 2005 року по жовтень 2019 року, та станом на 01.11.2019 року становить 68540,40 грн.(а.с. 9-11, 31-33). Відповідно до ст.180 СК України закон покладає на батьків обов`язок утримувати своїх дітей з моменту їх народження та до досягнення дітьми повноліття. У разі ухилення від утримання дитини аліменти стягуються у судовому порядку у розмірі, який буде визначено судом. Згідно до ст.ст.191, 201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист (ч.2 ст.368 ЦПК України). Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Оскільки, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по сплаті аліментів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, починаючи з жовтня 2005 року, вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, починаючи з жовтня 2005 року і до дня звернення до суду, підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме в розмірі 100% від суми заборгованості по аліментам, оскільки розмір пені за період прострочення є більшим ніж розмір заборгованості по аліментам за визначений період. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач працевлаштований, але у зв`язку із постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої короновірусом від 11.03.2020 №211» був відправлений у відпустку без збереження заробітної плати, а тому не міг сплачувати аліменти, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені за період прострочення сплати аліментів, заборгованість по яким становить 83763, 94 грн., підлягає задоволенню у розмірі заборгованості по аліментам за визначений період державним виконавцем 68540, 40 грн. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та підлягають частковому задовольню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Outcome: partial