Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.08.2017 по 01.11.2019 у сумі 10 410,12 грн. та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач ТОВ «НОВОБУДОВА» є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особами, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонт. Позивач є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] , здійснює його обслуговування та експлуатацію. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Однак, відповідач не сплачує за спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого в період з 01.08.2017 по 01.11.2019 утворилась заборгованість в розмірі 10 410,12 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, однак конверт з судовою повісткою про виклик до суду повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.09.2006 видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 16). ТОВ «НОВОБУДОВА» є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особами, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонт, тобто, здійснює його обслуговування та експлуатацію. (а.с. 5-13). Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» №120/0/5-06 від 05.06.2006 багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] був переданий ТОВ «НОВОБУДОВА» для експлуатації та обслуговування (а.с. 14-15). 21.12.2011 між ТОВ «НОВОБУДОВА» та [PERSON] було укладено договір №274 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до якого відповідач зобов`язався вносити щомісячну оплату за спожиті житлово-комунальні послуги відповідно до визначених тарифів та розрахунків, показників лічильників не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги в період з 01.08.2017 по 01.11.2019 становить 10 410,12 грн. (а.с. 18). Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує, а ст. 322 вказує, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Постановою КМУ від 01.06.2011 за №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово - комунальні послуги», затверджено Порядок формування тарифів на житлово - комунальні послуги. Згідно ч. 3 п. 2 Порядку, тариф на послуги розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг. Проте відповідач, своєчасно не сплачувала за спожиті в період 01.08.2017 по 01.11.2019 послуги комунальні послуги, в результаті чого утворилась заборгованість Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.08.2017 по 01.11.2019 у розмірі 10 410,12 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 921,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved