Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

У грудні 2017 року позивач, в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що [PERSON] та [PERSON], будучи батьками малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON], ухиляються від виконання своїх обов'язків по їх вихованню. У зв'язку з цим, діти перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що проживають у сім'ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах. На даний час [PERSON] та [PERSON] влаштовані до КЗОЗ «ОСБД «Зелений Гай», а [PERSON] до дитячого державного закладу . Оскільки відповідачі не піклуються про здоров'я дітей, їх фізичний та моральний розвиток, позивач просив суд позбавити їх батьківських прав. В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохали їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені завчасно та належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток. Представник третьої особи - служби у справах дітей Краснокутської РДА, у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, згідно якої суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 08 серпня 2014 року, [PERSON] та [PERSON]. зареєстрували шлюб. Від вказаного шлюбу, [INFO] року, у відповідачів народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], [INFO] року - донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та [INFO] року - син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Згідно вказаних свідоцтв батьками дітей записані мати [PERSON] та батько [PERSON]. Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, будинку осіб № 736 від 06.06.2017 року, виданої Пархомівською сільською радою, у квартирі [ADDRESS], разом з [PERSON] та [PERSON] без реєстрації проживають їхні доньки [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітніх дітей в сім'ї [PERSON] від 25 травня 2017 року, вказана квартира є комунальною власністю сільської ради. Згідно актів обстеження житлових та матеріально-побутових умов від 23.02.2017 року, 25.05.2017 року та 26.05.2017 року, квартира [ADDRESS], де проживають відповідачі, перебуває у незадовільному стані, потребує капітального ремонту, газифікована, але газ відключений через заборгованість, сім'я проживає за рахунок соціальних виплат на дітей. Санітарно-побутові умови не задовільні, скрізь антисанітарія; продукти харчування, крім картоплі, олії та крупи, відсутні; у квартирі холодно, обігріваються газовою плитою та електрообігрівачем; діти голодні, брудні та занедбані; в кімнатах неприємний запах, на ліжках брудні матраци без білизни по яких повзають комахи. Відповідно до рішення виконавчого комітету Пархомівської сільської ради № 17 від 30.05.2017 року, малолітніх [PERSON] та [PERSON], відібрано від батьків у зв'язку з тим, що подальше перебування дітей в сім'ї загрожує їх життю та здоров'ю, належному вихованню, та на підставі розпорядження Краснокутської РДА Харківської області № 241 від 13.06.2017 року «Про тимчасове влаштування терміном на шість місяців малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до дитячого державного закладу на повне державне утримання» передано до КЗОЗ «ОСБД «Зелений Гай», про свідчать акти про факт передачі дитини від 27.06.2017 року. З листів Краснокутського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 521 від 08.11.2017 року та Харківського обласного центру матері та дитини № 187 від 06.11.2017 року вбачається, що 26.09.2017 року [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON], як родина, що потрапила у складні життєві обставини, були влаштовані до Харківського обласного центру матері та дитини. 04.11.2017 року, о 07 год. 30 хв., [PERSON] покинула заклад, залишивши сина. По даному факту було складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 04.11.2017 року та направлено [PERSON] до Харківської обласної дитячої лікарні № 1. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Краснокутської РДА № 24 від 08.11.2017 року, [PERSON] поставлено на облік служби у справах дітей як такого, що проживає в сім'ї, що опинилася в складних життєвих обставинах та відповідно до розпорядження Краснокутської РДА Харківської області № 492 від 27.11.2017 року «Про тимчасове влаштування терміном на шість місяців малолітнього [PERSON], [INFO], до дитячого державного закладу на повне державне утримання», строком на 6 місяців, влаштовано до будинку дитини. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 23.02.2018 року, за час відсутності малолітніх дітей, у житловій квартирі на краще нічого не змінилося, та умови, що склалися в сім'ї і побуті, не придатні для належного утримання та виховання дітей. Висновком комісії з питань захисту прав дитини Краснокутської РДА № 11 від 20.11.2017 року підтверджується доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], відносно їх малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Допитані по справі свідки [PERSON], [PERSON] ,[PERSON] пояснили суду, що діти проживали в антисанітарних умовах, були голодні , не доглянуті . Батьки залишали дітей без нагляду , не цікавились їх життям та здоров»ям. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків, передбачених Сімейним кодексом України. Статтею 1 СК України передбачено забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків, як позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави для позбавлення батьківських прав, це ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною, коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. З огляду на наведене , суд доходить висновку, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов»язків відносно малолітніх дітей , жодним чином участі у їх вихованні та утриманні не приймають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з діьми і до теперішнього часу ,ніякого інтересу до дітей не проявляють і вважає, що позбавлення їх батьківських прав відповідає інтересам дітей. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Виходячи з цього, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані , підтверджені необхідними доказами та підлягають задоволенню .

Outcome: approved