Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.2011 року. Відповідач була зареєстрована за вказаною адресою як його дружина, але з грудня 2014 року вона в квартирі не проживає. Реєстрація відповідача за вказаною адресою створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою та покладає тягар сплати комунальних послуг. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що до виїзду з квартири відповідач готувалася заздалегідь збираючи речі. Дочекавшись від'їзду позивача у відрядження вона виїхала з квартири у невідомому напрямку забравши дитину. [PERSON] двічі в судові засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавала. Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 04.11.2011 р. засвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненком В.Д., реєстраційний № 597 (а.с.16-18). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю визнано право особистої приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с.39-43). 19.06.2015 року Святошинським районним судом м. Києва було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 10.08.2010 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1975) (а.с.12-13). 20.08.2015 року [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 94 та видано відповідне свідоцтво (а.с.14). Згідно довідки форми № 3 ТОВ «Явір-Житлобуд-2» в спірній квартирі з 02.12.2011 року зареєстрована [PERSON], а з 06.01.2012 року донька сторін [PERSON] (а.с.25). Факт не проживання відповідача в квартирі позивач підтверджує наступними доказами: Висновком ст. о/у ВКМСД Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві Суміна К.В. про результати перевірки за зверненням [PERSON] згідно якого 20.12.2014 року під час перебування [PERSON] у відрядженні його дружина [PERSON] зібрала речі, забрала спільну дитину та поїхала у м. Херсон до своїх батьків (а.с.22). Під час виконання даного матеріалу неодноразово здійснювалися телефонні дзвінки [PERSON], однак остання на дзвінки не відповідала. В телефонній розмові її батько повідомив, що відповідач проживає за іншою адресою, повідомити яку він відмовився та зазначив, що всі спірні питання з її чоловіком будуть вирішуватися в судовому порядку. Актами про не проживання відповідача в спірній квартирі з 20.12.2014 року складеними майстром технічної дільниці ТОВ «Явір-Житлобуд-2» [PERSON] за підписом сусідів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] затвердженими директором Кривобородовим О.О. від 24.07.2015 року, 14.04.2016 року (а.с.21,44). Судом не встановлено фактів перешкоджання позивачем відповідачу в користуванні житлом. Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання члені своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оцінивши докази у справі суд вважає, що хоча відповідач, вже не є членом сім'ї власника квартири [ADDRESS], на даний час за нею зберігався сервітут на користування цим житлом протягом одного року її відсутності. Але зважаючи на встановлену судом обставину про те, що [PERSON] не проживає в даній квартирі більше року, що ускладнює здійснення [PERSON] повноважень користування квартирою, оскільки він вимушений сплачувати за відповідача витрати на комунальні послуги, у суду є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням. Враховуючи викладене суд вважає, що позовна вимога про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 383, 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved