Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Росвен Інвест Україна», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 20 520,46 грн, стягнуті з нього в рамках виконавчого провадження № 61398804. Свої вимоги мотивує тим, що 27 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. було відкрито виконавче провадження № 61398804 на підставі виконавчого напису № 385 від 14 січня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В., про стягнення з нього на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 30 584,59 грн. У межах вказаного виконавчого провадження з позивача було стягнуто 20 520,46 грн. Зазначає, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10 серпня 2020 року, яке набрало законної сили, вищевказаний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. Тобто правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні. У зв`язку з викладеним, позивач звернуся до суду з указаним позовом. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2021 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. В матеріалах справи міститься заява позивача, в якій він зазначає, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили. Пояснення до суду не надали. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність учасників справи. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом установлено, що 27 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської область Пиць А. А. відкрито виконавче провадження № 61398804 на підставі виконавчого напису № 385, виданого 14 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Києва Баршацьким І. В. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10 серпня 2020 року, яке набрало законної сили 10 вересня 2020 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 14 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Києва Баршацьким І. В., зареєстрований в реєстрі за № 385, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 30 548,59 грн. Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, обставина щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не доказується. Зі змісту довідки, виданої 02 грудня 2020 року за № 01-45/03-1664 Державним підприємством «Управління відомчої воєнізованої охорони» вбачається, що позивач працює на підприємстві з 01 січня 2018 року, та за період з березня 2020 року по жовтень 2020 року з його заробітної плати було утримано згідно виконавчого провадження 20 520,46 грн. Відповідно до положень статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Вказана правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, враховуючи, що підставою для набуття коштів відповідачем був виконавчий напис № 385 від 14 січня 2020 року, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для набуття та утримання Товариством з обмеженою відповідальність «Росве Інвест Україна» коштів у сумі 20 520,46 грн стягнутих з позивача у межах виконавчого провадження з примусовго виконання вказаного виконавчого напису, відсутня. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач наведені позивачем обставини не спростував, доказів наявності законних підстав для утримання набутих коштів не надав. Суд, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 840,80 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved