Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати недійсною довіреність від 09 лютого 2017 року, видану від його імені на ім`я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б., зареєстровану у реєстрі № 99, якою уповноважено представляти інтереси щодо користування та розпорядження Ѕ частиною земельної ділянки з кадастровими номерами: 3221282801:01:025:0080, 3221282801:01:025:0081. В обґрунтування вимог зазначається, що 10 червня 2014 року позивач на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Єлістратовою С.В., зареєстрованого в реєстрі № 2017 спільно із [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку, площею 0,229 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером: 3221282801:01:018:0019, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 303212632212. Згідно із договором про внесення змін до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 липня 2014 року змінено кадастровий номер земельної ділянки, а саме у пункті 1.1 цифри «3221282801:01:018:0019» змінено на цифри «3221282801:01:025:0078». У подальшому вказану земельну ділянку поділено на дві окремі, площею 0,189 га та 0,04 га, про що видані відповідні свідоцтва на право власності на нерухоме майно. З Реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався, що 10 лютого 2017 року [PERSON] , діючи від його імені на підставі довіреності від 09 лютого 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б., зареєстрованої у реєстрі № 99, уклав договори купівлі-продажу Ѕ частин земельних ділянок, площею 0,189 га та 0,04 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] із [PERSON] , які посвідчені приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А., зареєстровані у реєстрі за № 158 та № 159. У подальшому вказані земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу від 11 лютого 2017 року та 27 лютого 2017 року відчужені спочатку на користь [PERSON] , після на користь [PERSON] . У результаті укладення вищевказаних правочинів [PERSON] набув право власності на зазначені земельні ділянки та став їх єдиним повноправним власником. Разом з тим, позивач довіреності на ім`я [PERSON] не видавав, жодної нотаріальної дії з цього приводу не вчиняв, оскільки наміру відчужувати земельні ділянки не мав. По факту заволодіння майном позивача Броварським відділом поліції ГУ НП в Київській області відкрито кримінальне провадження за частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України. На стадії проведення досудового розслідування [PERSON] повідомив, що будь-яких договорів від імені [PERSON] він не підписував, коштів з продажу не отримував. Для підтвердження підробки підпису у довіреності від 09 лютого 2017 року позивачем замовлено почеркознавче дослідження у приватному підприємстві «Консалтинг експерт груп «Діктум Фактум». Відповідно до висновку спеціаліста від 21 січня 2020 року № 26 відпис від імені [PERSON] , зображення якого наявне у копії довіреності НВХ 543065 від 09 лютого 2017 року, у графі «підпис» та який було використано в якості зразка при копіюванні - виконаний не громадянином [PERSON] , а іншою особою. З підстав визнання недійсною довіреності позивач звернувся до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 13 квітня 2021 року відповідач [PERSON] подав до суду клопотання, в якому вказав про визнання позовних вимог. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 23 вересня 2021 року його представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 13 квітня 2021 року подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі доказами. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. З листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) № 48250/6-20 від 28 грудня 2020 року вбачається, що наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) № 161/6 від 27 січня 2020 року «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б.» на підставі пункту 3 частини першої статті 30 «Про нотаріат», нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Гнідюка О.Б. припинена з 27 січня 2020 року. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 10 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратовою С.В., зареєстрованого у реєстрі № 2017, [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] у спільну часткову власність у рівних частинах по Ѕ частці незабудовану земельну ділянку, площею, 0,229 га, кадастровий номер: 3221282801:01:018:0019, що розташована за адресою: [ADDRESS] липня 2014 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Єлістратовою С.В., зареєстрований у реєстрі № 2455, за яким у пункті 1.1 договору цифри «3221282801:01:018:0019» замінено цифрами «3221282801:01:025:0078». З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 27 серпня 2019 року вбачається, що у результаті поділу земельної ділянки, площею 0,229 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , утворилося дві земельні ділянки: площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером: 3221282801:01:025:0080, та площею 0,189 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером: 3221282801:01:025:0081. 04 вересня 2014 року Реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,04 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером: 3221282801:01:025:0080, та земельну ділянку, площею 0,189 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером: 3221282801:01:025:0081, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , згідно із якими [PERSON] та [PERSON] є співвласниками у рівних частинах зазначених земельних ділянок. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна: земельної ділянки, площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером: 3221282801:01:025:0080, та земельної ділянки, площею 0,189 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером: 3221282801:01:025:0081, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , від 27 серпня 2019 року вбачається, що на підставі договорів купівлі-продажу від 10 лютого 2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциним І.А., зареєстрованих у реєстрі № 158 та № 159, [PERSON] набув право власності на Ѕ частину вищевказаних земельних ділянок, що належали [PERSON] . У подальшому 11 лютого 2017 року [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциним І.А., зареєстрованих у реєстрі № 162 та № 164, відчужив земельні ділянки на користь [PERSON] . Згідно із договорами купівлі-продажу, посвідченими приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциним І.А., зареєстрованих у реєстрі № 288, 289, право власності на Ѕ частину вищевказаних земельних ділянок набув [PERSON] . З договорів купівлі-продажу Ѕ частини земельної ділянки від 10 лютого 2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциним І.А., зареєстрованих у реєстрі № 158 та № 159, вбачається, що [PERSON] , діючи на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. 09 лютого 2017 року за реєстровим номером 99, від імені [PERSON] , [INFO] , продав [PERSON] Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,189 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером: 3221282801:01:025:0081, а також Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером: 3221282801:01:025:0080. Зі змісту оспорюваної довіреності від 09 лютого 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б., зареєстрованої у реєстрі № 99, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уповноважив [PERSON] , представляти його інтереси щодо користування та розпорядження (продажу, міни, передачі в іпотеку, передачі в оренду, тощо) за ціну та на умовах на свій розсуд належного йому на праві власності Ѕ частиною земельної ділянки, площею 0,1890 га, що розташована на території села Зазим`є Броварського району Київської області, з кадастровим номером: 3221282801:01:025:0081, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та належної йому на праві власності Ѕ частини земельної ділянки, площею 0,04 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на території села Зазим`є Броварського району Київської області з кадастровим номером: 3221282801:01:025:0080. Заявляючи вимогу про визнання довіреності недійсною, позивач посилається на те, що довіреності від 09 лютого 2017 року він не підписував. 23 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України. Відомості щодо заволодіння шахрайським шляхом частиною нерухомого майна внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідно до протоколу допиту свідка, [PERSON] договорів купівлі-продажу Ѕ частини земельних ділянок від 10 лютого 2017 року не підписував. Згідно із висновком спеціаліста від 21 січня 2020 року № 26 підпис від імені [PERSON] , зображення якого наявне у копії довіреності НВХ 543065 від 09 лютого 2017 року, у графі «Підпис» та який було використано в якості зразка при копіюванні - виконаний не громадянином [PERSON] , а іншою особою. До початку розгляду даної справи по суті [PERSON] подав до суду клопотання, в якій вказав про визнання позову. Суд приймає визнання відповідачем позову, так як це не суперечить закону та не порушує прав на інтересів інших осіб. Частиною першою статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно зі статтею 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Довіреність є підставою для представництва і ґрунтується на односторонньому волевиявленні особи, яку представляють і за своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином. На довіреність як правочин поширюються загальні вимоги закону щодо правочинів. За своєю юридичною природою довіреність є одностороннім, безоплатним, консенсуальним, каузальним, фідуціарним правочином, для якого за загальним правилом властива наявність волі довірителя. Відповідно до статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Згідно зі статтею 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належать вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Таким чином, оскільки спірна довіреність підписана не позивачем, а іншою особою, видання такої довіреності не відповідало та не відповідає внутрішній волі позивача, що є самостійною та достатньою підставою для визнання довіреності недійсної з огляду на положення статті 203 ЦК України та статті 215 ЦК України. Згідно зі статтею 45 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Відповідно до пункту 1 та 2 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), при вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється нотаріусом за документами, передбаченими Законом. Відповідно до пункту 4 глави 9 Порядку при вчиненні нотаріальних дій, що потребують прикладення власноручного підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підпису у його присутності. Встановлення їх особи здійснюється за документами, визначеними Закону України «Про нотаріат». У даному позові позивач посилається на обставини, з якими законодавство пов`язує визнання оспорюваних правочинів недійсними, зокрема, оспорювана довіреність підписана не позивачем, а іншою, до цього часу не встановленою особою. Враховуючи викладене, а саме те, що на підставі спірної довіреності вчинені дії з відчуження частки у праві власності позивача на нерухому майно, визнання недійсною довіреності призведе до поновлення прав позивача, а тому є належним та ефективним способом захисту. Згідно із вимогами статей 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 50 % сплаченого судового збору, а саме 420 грн. 40 коп. Відповідно до статті 142 ЦПК України позивачу слід повернути із Державного бюджету України судовий збір у розмірі - 420 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved