Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

У вересні 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 3 січня 2020 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 209-62-К, відповідно до умов якого Банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника надав Позичальнику кредит в розмірі 15 000,00 гривень під 56 % річних строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 2 січня 2025 року на споживчі цілі. Свої зобов`язання відповідач за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 02.09.2020 р., утворилась заборгованість на загальну суму 16 185,15 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 2102,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. 02.10.2020 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що вона має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачу [PERSON] була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надав, в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 3 січня 2020 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 209-62-К, відповідно до умов якого Банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника надав Позичальнику кредит в розмірі 15 000,00 гривень під 56 % річних строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 2 січня 2025 року на споживчі цілі. Згідно п. 2.4.2 Кредитного договору проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором. У випадку настання строку повернення кредиту, у зв`язку із настанням обставин, передбачених пп. 3.10.2.1. та 3.10.2.2. цього Договору, нарахування процентів по кредиту припиняється наступного дня після настання такого строку. Пункт 4.3.2. Кредитного договору передбачає обов`язок Позичальника у строки, обумовлені цим Договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим Договором. Окрім того, п. 3.3.3. Кредитного договору покладає на Позичальника обов`язок здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 250.00 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з лютого 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором. Але, всупереч взятим на себе зобов`язанням. [PERSON] , порушивши в односторонньому порядку умови Кредитного договору та діюче цивільне законодавство, кредит та проценти за його користування добровільно не сплачує. Станом на 2 вересня 2020 року заборгованість відповідача за Договором про споживчий кредит № 209-62-К від 3 січня 2020 року складає 16 185,15 грн., з яких: Сума заборгованості за основним боргом - 14 000,00 грн; Сума заборгованості за процентами - 2 083,59 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 75,52 грн; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 18,53 грн.; Втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 1,63 грн.; Втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 5,88 грн. Згідно ст.ст. 526,527,536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved