Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є квартиронаймачем\~ кімнати [ADDRESS] , в якій зареєстрований також її син [PERSON] . Вказала, що відповідач не проживає у спірному житлі більше ніж два роки, фактично виїхав до іншого місця проживання. Зазначила, що викладені обставини перешкоджають їй у реалізації права на приватизацію житлового приміщення, а тому просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 22.12.2021 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не з`являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив не подав, позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Стаття 61 ЖК України передбачає, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Як наголошує ст.163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків встановлених ч.1, п.п.1 та 5 ч.3\~ та ч.4 ст.71 ЖК України. Судом встановлено, що відповідно до ордеру на житлову площу у гуртожитку №6/35 від 18.01.2018 року, виданого на підставі рішення адміністрації ПрАТ «МЗТМ» від 04.12.2018 року, [PERSON] на право зайняття із сім`єю із 2 людей житлової площі розміром 34.3 кв.м в кімнаті [ADDRESS] . До членів сім`ї, що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , належать: позивач [PERSON] , 1959 року народження та відповідач [PERSON] , 1992 року народження. Вказане також підтверджується інформаційною довідкою відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №099-99.02-21172 від 04.10.2021 року, згідно якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ОБЩ з 17.09.1992 року по теперішній час. Відповідно до акту №141 про фактичне проживання, виданого секретарем КСН «АЗОВ`Є» [PERSON] , [PERSON] фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Інших осіб, які також фактично мешкають за вказаною адресою, у вищезазначеному акті не вказано. Свідки [PERSON] та [PERSON] у письмових поясненнях вказали, що доводяться позивачці сусідами, та підтвердили той факт, що [PERSON] не мешкає в кімнаті [ADDRESS] більше двох років, фактичного місця проживання їм не відомо.\~ Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України особа у судовому порядку втрачає право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня понад строки встановлені ЖК України. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначав, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є членом родини позивачки, проте, понад двох років в кімнаті [ADDRESS] не проживає, не мав перешкод в користуванні\~ спірним житлом, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по її утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживав понад двох років, що відповідно до вимог ст.ст.71, 72 ЖК України дає підстави суду визнати відповідача таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, зокрема\~ кімнатою [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved