Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 24.11.2009 року він та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 350\~450, 0 грн строком до 01.09.2011 року. У визначений договором строк відповідач позивачу грошові кошти не повернув, у звязку з чим 28.12.2012 року позивач звернувся до суду з позивом до відповідача про стягнення суми боргу. Після повернення Індустріальним районним судом позовної заяви, [PERSON] повторно подав до суду позов, та 05.03.2013 року суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовна заява була прийнята до розгляду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2013 року вказана справа за підсудністю була передана до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу у розмірі 350\~450, 0 грн, 3 % річних у розмірі 27 424, 51 грн, безпідставно отримані кошти у розмірі 757\~073, 88 грн, всього: 1\~134\~948, 39 грн. Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/199/1592/15, виданим 07.04.2015р. та боржнику [PERSON] надано строк для добровільного виконання рішення до 04.05.2015р. В 2015 році позивач отримав з Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ [PERSON] постанову про закінчення виконавчого провадження , в якій зазначено, що майна боржника на території АНД району м. Дніпропетровська не виявлено. Таким чином позивачу стало відомо, що домоволодіння № 80 по вул.. Релєєва у м. Дніпрі та земельна ділянка під цим будинком, які належали на праві власності [PERSON] були відчужені за договором дарування сину відповідача, [PERSON] Позивач вважає, що вказані договори дарування порушують права та законні інтереси позивача, оскільки були вчинені з метою уникнення від відповідальності боржника, а саме- неповернення боргу. З урахуванням наведеного, позивач просить визнати недійсними: -договір дарування домоволодіння №80 по вул.. Рилєєва у м. Дніпропетровську, укладеного 20.02.3013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 210; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0, 0465 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, укладеного 20.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 213; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0, 0535 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, укладеного 04.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 1034. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідачів позов не визнав, просив залишити без задоволення. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 24.11.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 350\~450, 0 грн строком до 01.09.2011 року. У визначений договором строк відповідач позивачу грошові кошти не повернув, у звязку з чим 28.12.2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу. Після повернення Індустріальним районним судом позовної заяви, [PERSON] повторно подав до суду позов,та 05.03.2013 року суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовна заява була прийнята до розгляду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2013 року вказана справа за підсудністю була передана до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу у розмірі 350\~450, 0 грн , 3 % річних у розмірі 27 424, 51 грн, безпідставно отримані кошти у розмірі 757\~073, 88 грн, всього: 1\~134\~948, 39 грн. Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/199/1592/15, виданим 07.04.2015р. та боржнику [PERSON] надано строк для добровільного виконання рішення до 04.05.2015р. В 2015 році позивач отримав з Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ [PERSON] постанову про закінчення виконавчого провадження , в якій зазначено, що майна боржника на території АНД району м. Дніпропетровська не виявлено. Як убачається з матеріалів справи, 20.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір дарування домоволодіння №80 по вул.. Рилєєва у м. Дніпропетровську, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 210. 20.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки площею 0, 0465 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, укладений посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 213. Крім того, 04.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки площею 0, 0535 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 1034. Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно ( дарунок) у власність. Відповідно до\~ч.3\~ ст.215\~ЦК України\~,\~якщо недійсність\~правочину прямо\~не встановлена\~законом,\~але одна\~із сторін\~або інша\~заінтересована особа\~заперечує його\~дійсність на\~підставах,\~встановлених законом,\~ то\~такий правочин\~може бути\~визнаний недійсним\~судом (\~оспорюваний правочин).\~Підставою недійсності\~ правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. будь-яких доказів, які б свідчили про те, що при укладенні договорів дарування нерухомого майна сторонами не додержані вимоги ст, 203 ЦК України, суду надано не було. З матеріалів справи убачається, що оспорювані договори дарування були укладені між [PERSON] та [PERSON] в лютому 2013 року, тобто до часу звернення [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу та вирішення спору по суті. Крім того, матеріали справи містять квитанції про оплату комунальних послуг [PERSON] за житловий будинок по вул.. Рилєєва, 80 у м. Дніпро, сплату земельного податку, що вказує на реальне настання цивільно-правових наслідків за договором дарування. Оскільки позивач не зазначив причиннонаслідкового зв»язку між ухиленням відповідачем від виконання грошових зобовязань та укладенням ним договору дарування нерухомого майна, яке мало місце в лютому 2013 році, тобто до часу звернення з позовом про стягнення грошових коштів, суд вважає, що позов є необґрунтованим та його слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed