Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON], [PERSON]-М.І. звернулися до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Мукачівський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Свої вимоги мотивують тим, що їм на праві приватної власності належить будинок № 7, по вул.Вакарова в м.Мукачево Закарпатської області, однак у будинку зареєстрований [PERSON], який не проживає за вказаною адресою з 1998 року. Реєстрація відповідача за вказаною вище адресою порушує право позивачів, як власників, на вільне користування та розпорядження своїм майном. Позивачі в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Мукачівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби Закарпатської області не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON]-М.І. є в власниками будинку № 7, по вул.Вакарова в м.Мукачево Закарпатської області, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 06.11.1998 року (а.с.5), Реєстраційними посвідченнями Мукачівського МДМПТІ № 410 та № 411 від 26 січня 1999 року (а.с.6, 7). Згідно довідки ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» № 3-018315 від 06 жовтня 2016 року, в м.Мукачево, вул. Вакарова, 7 зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]-М.І., [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9). [PERSON] не проживає в [INFO], що підтверджується актом № 74 від 06 жовтня 2016 року, посвідченим уповноваженою особою паспортистом ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» [PERSON] (а.с.8). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Вимоги ст. 391 ЦК України передбачають, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: будинком № 7, по вул.Вакарова, в м.Мукачево Закарпатської області, у звязку з його відсутністю за місцем проживання понад встановлений законом строк. Поряд з цим, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. З урахуванням вказаної норми Закону, у задоволенні позовних вимог про зняття з реєстрації місця проживання відповідача слід відмовити, оскільки така вимога, на думку суду, окремого вирішення у даному випадку не потребує, так як задоволення попередньої - є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстрації у будинку на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Крім того, така вимога у контексті з положеннями ст.ст. 1, 15 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15 Цивільного кодексу України, є передчасною, оскільки позивачем доказово не підтверджено обставин щодо порушення органом уповноваженим на виконання таких дій його прав та охоронюваних законом інтересів. Також за позовом не може відповідати третя особа. З урахуванням вищенаведеного, позов слід задовольнити частково. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial