overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У грудні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. У позовній заяві посилається на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла 06.05.2017 року, залишилося спадкове майно квартира [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким все майно заповідала позивачці. На час смерті матері позивачка мешкала разом із нею. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання зявився. Проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, квартира [ADDRESS] (м. Дніпропетровську) належить на праві власності [PERSON] на підставі Реєстраційного посвідчення (а. с. 9), що підтверджується довідкою КП ДМБТІ (а. с. 10). Згідно Свідоцтва про народження від 24.11.1049 року матір'ю [PERSON] є [PERSON] 06 травня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть І-КИ № 749205 від 10.05.2017 року. За життя [PERSON] склала заповіт від 03.04.1996 року, за яким все своє майно вона заповідала [PERSON]. Після смерті матері позивачка звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою державного нотаріуса від 29.11.2017 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини з пропуском шестимісячного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки ОК «ЖБК «Залізничник № 31» (а. с. 11) [PERSON] з 1964 року була зареєстрована та проживала до смерті за адресою: [ADDRESS]. З 2007 року разом із [PERSON] проживала її дочка [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивачки не стягуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У грудні 2017 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 14 листопада 2015 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 677. Вказала, що з серпня 2017 року подружні стосунки між нею та чоловіком припинені, кожен з них має різні погляди на шлюб та сім'ї. Сторони спільне господарство не ведуть, між ними втрато почуття любові та поваги. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, а тому просила її шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Полянська». Відповідач у судове засідання не зявився з відомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У звязку із неявкою відповідача в судове засідання судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 листопада 2015 року сторони зареєстрували шлюб в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 677, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 434921. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на її користь в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У грудні 2017 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 21 грудня 2011 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 441. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказала, що з 2015 року подружні стосунки між нею та чоловіком припинені, кожен з них має різні погляди на шлюб та сім'ї. Сторони спільне господарство не ведуть, між ними втрато почуття любові та поваги. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, а тому просила її шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився з відомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 грудня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 441, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 19.03.2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 214, [PERSON] народилась [INFO], батьками якої є сторони по справі. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на її користь в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У грудні 2017 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 25 квітня 2012 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 187. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказала, що з січня 2015 року подружні стосунки між нею та чоловіком припинені, кожен з них має різні погляди на шлюб та сім'ї. Сторони спільне господарство не ведуть, між ними втрато почуття любові та поваги. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, а тому просила її шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Коваленко». Відповідач у судове засідання не зявився з відомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У звязку із неявкою відповідача в судове засідання судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 187, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 277500. 05.09.2012 року народився [PERSON], а 06.05.2016 року [PERSON], батьками яких є сторони по справі. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на її користь в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

У грудні 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 30 жовтня 2013 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Спільне життя не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння, почуття любові, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. З вересня 2017 року шлюбні відносини між ними припинені, примирення не можливе. Просить позов задовольнити. Сторони в судове засідання не з»явились, на адресу суду надіслали заяви у яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав. Відповідно до вимог статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вимогами статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року Бердичівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO](а.с.6). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У грудні 2017 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 18.09.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 19 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11 % річних, а в разі перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердафт) становить 40 % на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки. Відповідач не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 15.08.2017 року становить 26 264 грн. 46 коп. і складається з 16 402 грн. 96 коп. - основна заборгованість, 485 грн. 35 коп. - строкові проценти за користування кредитом, 7 376 грн. 63 коп. - прострочені проценти за користування кредитом, 1 188 грн. 56 коп. - пеня за прострочену заборгованість, 9 грн. 00 коп. - комісія за розрахунково-касове обслуговування, 631 грн. 89 грн. - сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом, 170 грн. 07 коп. - три відсотки річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

У грудні 2017 року позивач ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про відшкодування збитків, зазначивши, що під час проведення технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідачів за адресою: м. Дніпро, вулиця Енгельса (Афанасьєва-Чужбинського), буд. 6, що проводилась 23 жовтня 2015 року згідно з п.п. 21, 37 [PERSON], представниками Позивача було виявлено порушення п. 26,27 Закону України «Про електроенергетику» розкрадання електроенергії, а саме самовільне підключення до мережі «Дніпрообленерго» без дозволу на підключення, без укладення договору на підключення та оформлення особового рахунку. Електроенергія споживається, але приладом обліку не враховується, що є розкраданням електричної енергії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

\~У грудні 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося\~ до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не зявився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. 12.02.2018 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 18.08.2010 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 21439 грн. 98 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 31.10.2017 року має заборгованість - 21439 грн. 98 коп., яка складається з наступного: - 2995 грн. 93 коп. заборгованість за кредитом; - 16946 грн.91 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована складова); 997,14 грн. штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

\~У грудні 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося\~ до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не зявився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. 12.02.2018 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 21.11.2007 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 7500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 20848 грн. 53 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 15.11.2017 року має заборгованість - 20848 грн. 53 коп., яка складається з наступного: - 6971 грн.63 коп. нараховано відсотків за користуванням кредитом; - 13156 грн. 38 коп. нараховано пені. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована складова); 980,88 грн. штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У грудні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 02.04.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки. Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 15.11.2017 року становить 16 499,00 грн. і складається з 7 104,39 грн. - заборгованість за кредитом, 3 318,66 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4 814,09 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 761,86 грн. - процентна складова штрафу. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У грудні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 12.05.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки. Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31.10.2017 року становить 20 253,89 грн. і складається з 1 999,68 грн. - заборгованість за кредитом, 16 813,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 940,66 грн. - процентна складова штрафу. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У грудні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 13.11.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 30.11.2017 року становить 79 605,83 грн. і складається з 1 951,54 грн. - заборгованість за кредитом, 69 187,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 3 766,94 грн. - процентна складова штрафу. Суд,

Outcome: partial