Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

у грудні 2019 року [PERSON] звернулась до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у цьому будинку, однак фактично не проживає з березня 2012 року. Його реєстрація у вказаному будинку перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю, а тому позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору. У судове засідання сторони та третя особа не з`явились, натомість направили заяви про розгляд справи без їх участі, позивачка позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити (а.с.31), відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та вважає їх такими, що підлягають задоволенню (а.с.32), третя особа при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду (а.с.36). Виходячи з викладеного, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивачка є власницею житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 28.02.2012 р., витягом з Державного реєстру правочинів №11055295 від 28.02.2012 р. та витягом про державну реєстрацію прав №33520995 від 19.03.2012 р. (а.с.6-9). Як видно з інформації наданої виконавчим комітетом Машівської селищної ради Полтавської області № 1396 від 11.10.2019 р., у будинку [ADDRESS] станом на 11.10.2019 р. зареєстровані: [PERSON] ,[INFO]., [PERSON] ,[INFO]., [PERSON] ,[INFO]. (а.с.10). За довідкою Машівської селищної ради № 852 від 12.12.2019, відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] та відомостей з домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] вказано, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.12-16,20,). Натомість, згідно з актом обстеження місця проживання відповідача [PERSON] від 06.11.2019 р., останній зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 2012 року, але особистих речей у ньому немає, проживає на даний час за іншою адресою (а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім того, ч. 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що оскільки відповідач більше 7 років без поважних причин не проживає в належному позивачці житловому будинку, де він зареєстрований, а тому доходить висновку, що право позивачки підлягає захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст. 142 ЦПК України, позивачці слід повернути судовий збір в сумі 384,20 грн. з державного бюджету та стягнути з відповідачки на її користь 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved