Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

у вересні 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися у суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивачі [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що вони є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2002 р. та договору дарування частини квартири від 25.04.2008р. Починаючи з лютого 2015 року відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі № без поважних причин та не сплачує комунальні платежі на утримання житла, його особистих речей в квартирі не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивачі не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право позивачів на вільне розпорядження і користування майном, вони позбавлені можливості оформити субсидію. Просять суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 30) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 листопада 2002 року Другою київською державною нотаріальною конторою, та договору Дарування частини квартири від 25 квітня 2008р., посвідченого Другою київською нотаріальною конторою. (а.с.7,8) У спірній квартирі зареєстровані позивачі [PERSON] та [PERSON] , а також з 20 квітня 2004 року відповідач [PERSON] , що підтверджується даними довідки № 13156826 від 23.09.2020 р. (а.с. 11) Позивачі просять визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, у зв`язку з тривалою, понад п`ять років без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації. Також вказують, що він не сплачує комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню квартири. Суд вважає, що такі доводи позивачів ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власниками квартири, в якій зареєстрований відповідач, є позивачі [PERSON] , [PERSON] . На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше п`яти років позивачі посилаються на письмові докази. У матеріалах справи містяться пояснення від 17 серпня 2020 року свідків [PERSON] та [PERSON] , зі змісту яких вбачається, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з березня 2015 року (а.с. 13,14). Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше року без поважних причин, комунальні платежі не сплачує, в утримані житла участі не бере, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved