Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], де треті особи - Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив № 379, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування позову зазначила, що з 11 липня 1981 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу вони мають двох дітей [PERSON] та [PERSON]. В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] у 1985 році придбали квартиру [ADDRESS], членом кооперативу був [PERSON] В 1992 році пай за кооперативну квартиру було виплачено у повному об'ємі, що підтверджується довідкою ЖБК № 379. 26 січня 1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 1994 року за позивачем [PERSON] визнано право власності на 56/100 частин [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 44/100 частин квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є відповідачі [PERSON], [PERSON], як діти померлого, та його мати - [PERSON]. 44/100 частин квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] успадкувала його мати [PERSON], яка фактично прийняла спадщину. [PERSON] померла [INFO]. За життя вона залишила заповіт, яким 44/100 частин квартири [ADDRESS] заповіла позивачці по справі. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючи документи на квартиру. Таким чином позивач просить суд визнати за нею право власності на 44/100 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] В судове засідання позивач надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надавши заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, просили позов задовольнити. Треті особи до суду своїх представників не направили, просили розглядати справу за їх відсутності, ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Судом встановлено, що [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу №379. Відповідно до довідки голови ЖБК №379 пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] був сплачений в повному обсязі під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Таким чином, оскільки [PERSON] та [PERSON] стали власниками спірної квартири. 26 січня 1994 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 1994 року в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] визнано право особистої власності на 56/100 частин квартири [ADDRESS] та за [PERSON] - 44/100 її частин. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1601. У абз. 2 п. 8 своєї постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 44/100 частин квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його діти - відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], та його мати - [PERSON] Фактично спадщину прийняла [PERSON], яка проживала з померлим, однак свідоцтво про право на спадщину за законом вона не отримала. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1479. За своє життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачці [PERSON] Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 -1252 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 44/100 частин квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем згідно з заповітом є [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини. Однак постановою Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 29 жовтня 2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку - судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлена.

Outcome: approved