Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який уточнивши 21.02.2017, просив стягнути з відповідача суму витрат по евакуації транспортного засобу у розмірі 780 грн., суму матеріальних збитків у розмірі 51822,75 грн., з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» страхове відшкодування у розмірі 50000 грн., та судовий збір у розмірі 551,20 грн. з обох пропорційно задоволеним частинам вимог до кожного /а. с. 35-38, 43/. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення законодавства не виконав зобов'язань з відшкодування понесених позивачем як власником автомобіля, якому завдано пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрат. Після отримання судом відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у м. Києві на запит у порядку ст. 122 ЦПК України, у редакції Закону, чинній на час вчинення процесуальної дії, ухвалою судді від 05.01.2017 у справі відкрито провадження /а. с. 22, 24/. Ухвалою суду від 05.04.2017, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача про витребування у ПрАТ СК «Еталон» матеріалів справи страхового випадку щодо дорожньо-транспортної пригоди 28.07.2016, на виконання якої представником страхової компанії 10.10.2017 подано до суду копії матеріалів справи /а. с. 54-55, 90-114/. 19.02.2018 від представника відповідача надійшли до суду письмові заперечення на позов, у яких вона просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що різниця між нарахованою виплатою та реально здійсненою склала суму у розмірі 9141,61 грн. (41141,61 грн. - 40000 грн.), на яку позивач не збільшував позовні вимоги, і не надавав документів, що підтверджують сплату виконавцем відновлювальних робіт ФОП [PERSON] податку на додану вартість, ним не підтверджено (витягами з Книги реєстрації та фіксації операцій на підтвердження операцій, здійснених по ремонту автомобіля та чи є надавач послуг з ремонту автомобіля зареєстрованим в якості платника податку на додану вартість, чи сплачувався потерпілим такий податок у складі вартості ремонтно-відновлювальних робіт /а. с. 132-135/. Ухвалою суду від 18.04.2018 позов у частині вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» залишено без розгляду за заявою представника позивача від 29.11.2017 /а. с. 120, 143/. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала позов, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях, просила суд відмовити у задоволенні вимог. Суд, заслухавши обґрунтування представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 28.07.2016 у м. Києві по бул. Дружби Народів (буд. 40) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford» (д. н. з. [NUMBER]), під керуванням відповідача та автомобіля «Subaru» (д. н. з. [NUMBER] який знаходився під керуванням та належить на праві власності позивачу, що не заперечується сторонами. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2016 (справа № 757/37363/16-п) визнано відповідача [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди 28.07.2016 за участі автомобілів сторін /а. с. 11-12/. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу «Subaru», позивач був змушений скористатися послугами евакуатора з метою евакуації транспортного засобу до місця стоянки та СТО, які надані фізичною особою-підприємцем [PERSON], та за виконання яких, позивач сплатив суму у загальному розмірі 780 грн., що підтверджується квитанцією № 7 від 14.07.2016 та квитанцією № 4 від 18.07.2016 /а. с. 13/. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8458106, укладеними з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», що підтверджується копіями матеріалів справи страхового випадку щодо дорожньо-транспортної пригоди 28.07.2016 та не заперечується відповідачем. 15.07.2016, у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до страхової компанії подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду /а. с. 39/. 23.08.2016, з метою проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Subaru» (д. н. з. [NUMBER] позивач звернувся до ФОП [PERSON] та сплатив за ремонтно-відновлювальні роботи, відповідно до рахунку № SC0000000171 від 23.08.2016, 101822,75 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт № SC000000120 від 14.12.2016 та квитанцією № 12B4081D6C від 23.08.2016, квитанцією № 13764021С6 від 14.12.2016, квитанцією № 137AE521DC від 14.12.2016 /а. с. 14-17/. Надалі, 24.12.2016 до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» направлено засобами поштового зв'язку заяву про виплату страхового відшкодування /а. с. 40, 41/. Відповідно до ст. 6 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За приписами ст. 22 зазначеного спеціального Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У судовому засіданні 11.07.2017 суду подано мирову угоду, укладену між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», на підставі погоджених умов якої, позивач відмовився від заявлених позовних вимог до страхової компанії, яка, у свою чергу, зобов'язалася сплатити позивачу суму страхового відшкодування /а. с. 72-73/. Як вбачається з поданої 29.11.2017 до суду представником позивача заяви про залишення позовних вимог у частині до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», остання виконала свої зобов'язання, здійснивши виплату у розмірі 40000 грн. /а. с. 120/. Згідно з частиною 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом або утримання якого створює підвищену небезпеку. За статтею ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вказані стороною відповідача доводи щодо відсутності правових підстав для задоволення вимог позивача, не спростовують встановлених під час судового розгляду обставин, які підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Згідно з ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, у тому числі, з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає відшкодуванню. Судом встановлено, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт перевищує розмір страхової суми, і тому різниця має бути компенсована відповідачем, виходячи з розрахунку: 101822,75 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 50000,00 грн. (обмежений страховою сумою розмір страхової виплати) = 51822,75 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Також на підставі положень спеціального Закону підлягає стягненню з відповідача і сума, сплачена за послуги евакуатора у розмірі 780 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved