Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У грудні 2018 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»), який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 19 грудня 2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/78002/82/52717, згідно умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав, а [PERSON] отримав кредит у розмірі 814895,46 грн. строком до 19 липня 2027 року зі сплатою 10,5% річних та зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені договором. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №014/78002/82/52717 від 19 грудня 2011 року, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 19 грудня 2011 року був укладений договір поруки, згідно умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобов`язанням [PERSON] , що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору. 28 липня 2017 року та 15 березня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №014/78002/82/52717/81-1/28225 та Додаткову угоду №014/78002/82/52717/81-1/28840, відповідно до умов яких, з метою зменшення фінансового навантаження на позивальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати яких настав. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі. Оскільки відповідачі ухиляються від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просив суд: стягнути достроково солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/78002/82/52717 від 19 грудня 2011 року у розмірі 760012,87 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 731110,26 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 15837,42 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 28902,61 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 25537,50 грн.; стягнути суму сплаченого судового збору. Представник позивача, яка діє на підставі ордеру від 18 квітня 2019 року, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити (а.с. 93). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, відзиву на позов не надали, раніше в судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав (а.с. 90-92). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Аналіз викладених вище обставин, неявки в судові засідання відповідачів, яким було відомо про розгляд справи, призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті. Тому суд, такі дії відповідачів відносить до таких, що суперечать вимогам ст. 43 ЦПК України, та розцінює їх як зловживання стороною своїми процесуальними правами, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з 27 квітня 2018 року змінило назву на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»», що підтверджується статутом (а.с. 43-45). Матеріалами справи встановлено, що 19 грудня 2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/78002/82/52717, згідно умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав, а [PERSON] отримав кредит у розмірі 814895,46 грн. строком до 19 липня 2027 року зі сплатою 10,5% річних та зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені договором (а.с. 9-12). Згідно п. 3.1. Кредитного договору, надання кредиту здійснюється на підставі цього договору в дату надання кредиту у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) суми кредиту на поточний рахунок позичальника. Встановлено, що в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №014/78002/82/52717 від 19 грудня 2011 року, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , 19 грудня 2011 року був укладений договір поруки, згідно умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобов`язанням [PERSON] , що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору (а.с. 31-33). З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2017 року та 15 березня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №014/78002/82/52717/81-1/28225 та Додаткову угоду №014/78002/82/52717/81-1/28840, відповідно до умов яких, з метою зменшення фінансового навантаження на позивальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати яких настав (а.с. 16-20, 23-25). Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши позивальнику кредит у встановленому договором розмірі, однак відповідачі від виконання своїх зобов`язань ухиляються (а.с. 30). Через невиконання зобов`язань за кредитним договором №014/78002/82/52717 від 19 грудня 2011 року, у відповідачів станом на 04 вересня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 760012,87 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 731110,26 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 15837,42 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 28902,61 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 25537,50 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №014/78002/82/52717 від 19 грудня 2011 року (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовими наслідками порушення основного зобов`язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку в повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Таким чином, з аналізу ч. 1 ст. 554, ч. 1 ст. 543 ЦК України випливає, що солідарна відповідальність боржника і поручителя у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачає право кредитора пред`явити позов за своїм вибором лише до боржника або лише до поручителя або одночасно до них обох. Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин у вересні 2018 року позивач звертався до відповідачів з вимогами про дострокове повернення кредиту в добровільному порядку але останні свої зобов`язання не виконують (а.с. 34-38). Встановлено, що умовами п. 2.1. договору поруки від 19 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] ., передбачено, що у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с. 31-32). Тому позивач має право вимагати виконання зобов`язання як від боржника, так і від поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки для досудового врегулювання спірних правовідносин, направлено на адресу відповідачів лист-вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. (а.с. 34-38). Відповідачами не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідачі також розпорядились на свій розсуд. Враховуючи те, що зобов`язання щодо повернення суми заборгованості за кредитом не виконане ані боржником, ані поручителем, крім цього порука не є припинено, суд приходить до висновку про задоволення позову, та стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором №014/78002/82/52717 від 19 грудня 2011 року у розмірі 760012,87 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 731110,26 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 15837,42 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 28902,61 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 25537,50 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 12412,43 грн., у зв`язку із задоволенням позову дані виплати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках (т. 1 а.с. 6). На підставі ст. ст. 524, 533, 554, 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved