Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» про визнання договору поруки за № 014/17-16/1008-11/1 від 22.11.2005 року припиненим, який обґрунтовує тим, що 22 листопада 2005 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» було укладено кредитний договір за № 014/17-16/1008-11 від 22.11.2005 року, відповідно до якого позичальнику був наданий кредит в сумі 7200,00 доларів США. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору № 014/17-16/1008-11 від 22 листопада 2005 року кредит надається строком на 60 місяців з 22.11.2005 року по 21.11.2010 року. В забезпечення означеного кредитного договору 22.11.2005 року позивачем як поручителем було укладено із банком договір поруки, відповідно до умов якого він виступив поручителем за належне виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно умов договору поруки, позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає абсолютне право кредитора вимагати\~\~виконання зобовязань, вказаних в умовах договору повністю. Згідно п. 4.1. Договору поруки № 014/17-16/1008-11/1 від 22.11.2005 р., сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання. Відповідно до п 6.5 Кредитного договору [PERSON] має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання Позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору сплата кредиту здійснюється щомісячно згідно графіку погашення кредиту Додаток № 1 до Договору, а саме до 15 числа кожного місяця з остаточним погашенням отриманого кредиту до 21.11.2010 року. Порушення умов Кредитного договору Позичальником у вигляді прострочення виконання своїх зобовязань, визначених у п. 1.3., цього договору розпочалося ще у 2006 році, а остаточне позичальник припинив виконувати свої зобовязання, згідно умов договору, 15.05.2008 року. Принаймні, сам відповідач своїми офіційними відомостями розрахунком заборгованості за кредитним договором від 24 листопада 2014 року, завіреним підписом керівництвом Банку, що на 15.06.2008 року таке порушення вже існувало (через 1 місяць після останнього платежу 15.05.2008 року.) Відповідно до п.1.2. Кредитного договору кінцевий термін дії, якого закінчився 21 листопада 2010 року. На підставі викладеного, з урахуванням вимог ч.4 ст.599 ЦК України, відповідач повинен був пред»явити вимоги до поручителя протягом 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобов»язання, тобто 21 травня 2011 року. У зв»язку з цим позивач просить суд визнати припиненою поруку [PERSON] ([INFO], ІПН: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [INFO]), яка виникла з договору поруки № 014/17-16/1008-11/1, укладеного 22 листопада 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» та [PERSON], за яким він виступив поручителем за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 014/17-16/1008-11 від 22.11.2005 року.\~\~ У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, надав письмові заперечення, в яких відповідач зазначає, що відповідно до пункту 4.1. договорів поруки від 22.11.2005 року, укладених між банком і [PERSON], визначено строк дії цього договору, так він визначається моментом повного погашення заборгованості боржника по кредитному договору. Зобов»язання за договором кредиту у повному обсязі не виконано, тому порука не припинилась. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що 22 листопада 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» та громадянином України [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-16/1008-11, відповідно до якого [PERSON] надав третій особі кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 7200,00 доларів США із сплатою 12,50% відсотків річних, а позичальник зобовязується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту не пізніше 21.11.2010 року. Для забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/17-16/1008-11/1 від 22.11.2005 року. Згідно п. 4.1. Договору поруки № 014/17-16/1008-11/1 від 22.11.2005 р., сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Доводи представника відповідача про те, що умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором свідчить про встановлення строку дії договору поруки, та в даному випадку порука не припинилася, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Судом встановлено, що 20.04.2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя винесено заочне рішення по цивільній справі № 2-331/10 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON] (Позичальника) про стягнення заборгованості за кредитним договором 014/17-16/1008-11 від 22.11.2005 року шляхом звернення стягнення на предмет застави, а до поручителя жодних вимог не було висунуто. Однак, оцінюючи докази в їх сукупності, суд обґрунтовано виходить з того, що, оскільки у договорі поруки строк припинення поруки не встановлений, проте, строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором визначений сторонами до 21 листопада 2010 року, а з вимогою до поручителя банк звернувся у грудні 2014 року щодо не виконання зобовязань за кредитним договором про стягнення простроченої заборгованості , тобто поза встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк, що є підставою для визнання зобов'язань за договором поруки припиненими. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а оскільки банком відповідно до умов кредитного договору строк виконання основного зобов'язання визначений 21.11.2010 року, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання цього строку. Шестимісячний строк припинення поруки від дня настання строку виконання основного зобовязання відповідачем пропущений, позаяк він не заявив вимог до поручителя, він є пресічним, і продовженню не підлягає. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимогу до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до правових висновків Верховного суду України, викладених в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-190 цс 14 -\~предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.\~ Відповідно до правових висновків Верховного суду України, викладених в постанові від 26.11.2014 року у справі № 6-75 цс14 - якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Право поручителів не підлягає захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України,\~\~оскільки це суперечить положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу. Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України). Враховуючи те, що договором від 22 листопада 2005 року не визначено строк припинення поруки, то відповідач мав би пред'явити вимоги до позивача, як поручителя, не пізніше 21.04.2011 року - через шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (21.11.2010 року). Відповідно до матеріалів справи відповідачем не було направлено вимогу позивачу про повернення кредитних коштів у зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань. Тому, порука [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» на час розгляду справи є припиненою. Оскільки банком не визнається припинення поруки,\~\~позивач, скориставшись своїм правом, вірно обрав спосіб захисту. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved