Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , який уточнила у листопаді 2020 року, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує на те, що вказана вище квартира належить їй на праві власності на підставі ухвал суду від 14.12.2010р., 16.01.2012р., 21.07.2015р., якою була затверджена мирова угода, укладена між нею і відповідачем. За умовами мирової угоди у її власність переходить ціла квартира [ADDRESS] , а вона сплачує відповідачу [PERSON] вартість Ѕ частки цієї квартири у розмірі 44000,00 грн. Відповідач також зобов`язувався, що після повного розрахунку з ним він зніметься з реєстрації за місцем проживання у спірній квартирі. З лютого 2010 року відповідач, як член її сім`ї, у спірній квартирі не проживає без поважних причин, його речі в квартирі відсутні. Вона повністю виконала умови мирової угоди, сплативши відповідачу узгоджену суму коштів, проте відповідач з реєстраційного обліку за місцем проживання у квартирі [ADDRESS] не знявся. Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Позивач і її представник у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області (а.с.86), оскільки судові повістки, які направлялися за його зареєстрованим місцем проживання, він не отримує. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, відзив на позов також не подав. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, в заочному порядку, за наявними матеріалами, без здійснення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив таке. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.12.2010 року, яка була уточнена ухвалою суду від 16.01.2012 року, була визнана мирова угода за якою: 1. Квартира [ADDRESS] переходить у користування та власність відповідача [PERSON] ; 2. Відповідач [PERSON] зобов`язується виплатити [PERSON] в рахунок Ѕ частини спадкового майна 44000 грн. до 14.12.2015 року, оплату провести по частинам по півріччям в сумі по 4400 грн; 3. Позивач [PERSON] зобов`язується після отримання повного розрахунку знятися з реєстрації в квартирі [ADDRESS] (а.с.4-5). Ухвалою того ж суду від 21.07.2015 року були роз`яснені ухвали суду від 14.12.2010 року і 16.01.2012 року і зазначено, що згідно із п.1 цих ухвал за відповідачем [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку розподілу спадкового майна. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.12.2015 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на спірну квартиру (а.с.12). Як вказує позивач вона повністю сплатила [PERSON] обумовлену ухвалою суду суму коштів, виконавши умови мирової угоди, на підтвердження чого надала копії квитанцій про перерахування коштів. Проте відповідач до цього часу не знявся з реєстрації місця проживання у спірній квартирі. Згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання виконкому Бердянської міської ради №6337 від 11.08.2020 року місце проживання відповідача дійсно зареєстровано в квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Позивач також вказує, що відповідач в квартирі не проживає з лютого 2010 року, на підтвердження чого надала Акт про фактичне проживання від 09.09.2020 року, складений членами ОСББ «Схід» [PERSON] , [PERSON] , засвідчений управляючим справами ОСББ «Схід» [PERSON] (а.с.13). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383\~ЦК\~України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК Української\~РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року без поважних причин в квартирі позивача не проживає. Ухвалою суду між сторонами була укладена мирова угода, за якою відповідач [PERSON] зобов`язався знятися з реєстраційного обліку місця проживання у спірній квартирі після отримання повного розрахунку за Ѕ частку спірної квартири в порядку перерозподілу спадщини. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави, для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право\~ користування житлом в квартирі за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved