Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Міністерства оборони України, третя особа: [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просив: - визнати незаконним та скасувати наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 31 жовтня 2016 року № 10-ДП по особовому складу керівників державних підприємств про: тимчасове виконання обов'язків директора державного підприємства «Готель Козацький» Міністерства оборони України покласти на головного спеціаліста відділу торгівлі та послуг Концерну «Військторгсервіс» [PERSON] Увільнити від тимчасового виконання обов'язків директора державного підприємства Міністерства оборони України «Готель Козацький» [PERSON], якому повернутись до виконання обов'язків за посадою заступника директора з фінансових питань державного підприємства «Готель Козацький» Міністерства оборони України; - поновити його на посаді тимчасово виконуючого обов'язків директора державного підприємства Міністерства оборони України «Готель Козацький» (ідентифікаційний код 14393572) з 31 жовтня 2016 року, як незаконно переведеного на іншу посаду. В обґрунтування позову зазначив, що на нього Наказом Міністра оборони України генерала армії С.Т. Полторака від 03 березня 2016 року № 20-ДП по особовому складу керівників державних підприємств, було покладено виконання обов'язків тимчасово виконуючого обов'язків директора державного підприємства Міністерства оборони України «Готель Козацький». Наказом заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 31 жовтня 2016 року № 10-ДП по особовому складу керівників державних підприємств, тимчасове виконання обов'язків директора державного підприємства «Готель Козацький» Міністерства оборони України покладено на головного спеціаліста відділу торгівлі та послуг Концерну «Військторгсервіс» [PERSON] Увільнити від тимчасового виконання обов'язків директора державного підприємства Міністерства оборони України «Готель Козацький» [PERSON], якому повернутись до виконання обов'язків за посадою заступника директора з фінансових питань державного підприємства «Готель Козацький» Міністерства оборони України. Копія наказу від 31 жовтня 2016 року № 10-ДП ним не отримувалась та в адресу ДП «Готель Козацький» МО України не надходила. Замість того 09 листопада 2016 року працівник Міністерства оборони України продиктував йому зміст наказу по телефону при тому, що позивач не міг пересвідчитись у правильності інформації, а отримав ксерокопію вказаного наказу, вже після його скасування наказом від 15 листопада 2016 року № 11-ДП, тобто після 15 листопада 2016 року. Оскільки, не існувало будь-яких визначених законом підстав для переведення [PERSON] на іншу роботу, а відтак, наказ від 31 жовтня 2016 року № 10-ДП підлягає визнанню незаконним та скасуванню в такій його частині та позивач підлягає поновленню на посаді з моменту видачі цього наказу. Призначення ж [PERSON] на посаду, яку вже обіймає позивач, іншою частиною наказу порушує права позивача та ця частина наказу підлягає визнанню незаконною та скасуванню, як така, що не передбачена законом, і штатним розкладом державного підприємства Міністерства оборони України «Готель Козацький» не передбачено посад двох директорів, що підтверджується штатним розкладом підприємства. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні. Представник третьої особи проти позову також заперечив та просив відмовити позивачу. Суд, вислухавши пояснення сторін та третьої особи, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази у справі, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Наказом Міністра оброни України Полторака С.Т. від 03.03.2016 № 20-ДП на заступника директора з фінансових питань Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Козацький» [PERSON], було покладено тимчасове виконання обов'язків Директора Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства Оборони України та увільнено від тимчасового виконання обов'язків Директора Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства Оборони України [PERSON] (а.с. 14). Наказом заступника Міністра оборони України - керівника апарату №10-ДП від 31.10.2016 на головного спеціаліста відділу торгівлі та послуг Концерну «Військторгсервіс» [PERSON], було покладено тимчасове виконання обов'язків Директора Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства Оборони України та увільнено від тимчасового виконання обов'язків Директора Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства Оборони України [PERSON] (а.с.16). Наказом заступника Міністра оборони України - керівника апарату №11-ДП від 15.11.2016 наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату №10-ДП від 31.10.2016 скасовано як нереалізований. (а.с.17). Наказом Державного секретаря Міністерства Оборони України №3-ДП від 01.02.2017 внесено зміни до Наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату №11-ДП від 15.11.2016, відповідно до яких заступника директора з фінансових питань державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України [PERSON] вважати таким, що тимчасово виконує обов'язки директора державного підприємства «Готель «Козацький Міністерства оборони України з 03.03.2016. Наказом Міністра оброни України Полторака С.Т. від 11.10.2017 № 529 скасовано наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 31.10.2016 №10-ДП та від 15.11.2016 № 11-ДП (зі змінами). Вирішуючи спір в частині вимог [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 31 жовтня 2016 року № 10-ДП суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014року №671 Міноборони з метою організації своєї діяльності здійснює добір кадрів в апарат Міноборони та на посади керівникців підприємств, установ і організацій, які належать до сфери його управління, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації державних службовців та військовослужбовців апарату Міноборони. Згідно з п.12 вказаної Постанови державний секретар Міноборони призначає та звільняє з посади керівників підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління Міноборони, приймає рішення щодо їх заохочення, притягнення до дисциплінарної відповідальності. Порядок покладення тимчасового виконання обов'язків керівника підприємства, що належать до сфери управління Міністерства оборони України передбачено Інструкцією про порядок призначення, звільнення та укладення (розірвання) контрактів з керівниками державних підприємств, установ, організацій та господарських об'єднань, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 28.07.2014 №486 керівник структурного підрозділу Міністерства оборони України. Так, відповідно до п.3.1 вказаної Інструкції керівник структурного підрозділу Міністерства оборони України, на якого покладено функціональне управління державним підприємством, погоджує із заступником Міністра оборони України покладання виконання обов'язків Керівника підприємства на працівника цього підприємства, установи, організації до призначення Керівника підприємства або визначає кандидатуру Керівника підприємства Покладання обов'язків на працівника іншого підприємства здійснюється за рішенням Міністра оборони України. Як вже зазначалось вище, в ході судового розгляду було встановлено, що Наказом Міністра оброни України Полторака С.Т. від 11.10.2017 № 529, зокрема, скасовано оскаржуваний наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 31.10.2016 №10-ДП, а відтак суд приходить до висновку про те, що фактично відсутній предмет оскарження, щодо скасування наказу, у зв'язку із чим позов в частині скасування наказу задоволенню не підлягає. Одночасно, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про поновлення його на посаді тимчасово виконуючого обов'язків директора державного підприємства Міністерства оборони України «Готель Козацький» з 31 жовтня 2016 року, як незаконно переведеного на іншу посаду, з огляду на таке. Положеннями ст. 32 КЗпП України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. Виконання обов'язку тимчасово відсутнього працівника без звільнення працівника від своїх основних обов'язків - це заміна працівника, відсутнього у зв'язку з хворобою, відпусткою (без звільнення від основних трудових обов'язків), коли працівник поряд зі своєю основною роботою виконує обов'язки тимчасово відсутнього працівника. (Лист Міністерства праці та соціальної політики від 19 квітня 2011 р. № 126/06/186-11 щодо виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника). Як встановлено судом, позивач перебував на посаді заступника директора з фінансових питань Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Козацький». Таким чином, покладення тимчасового виконання обов'язків та подальше увільнення від такого тимчасового виконання обов'язків з одночасною вказівкою щодо повернення особи до виконання обов'язків за попередньою посадою (у даному випадку заступника директора з фінансових питань ДП «Готель «Козацький» МОУ) не є переведенням на іншу роботу у розумінні ст. 32 КЗпП України. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішенням Конституційного суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 визначено, що компетентний (уповноваженого) орган має право у будь-який час і з будь-яких підстав усунути особу (осіб) від виконання обов'язків члена (членів) виконавчого органу за умови, якщо в установчих документах товариства не визначено таких підстав. Окрім того, станом на дату розгляду справи Наказ МОУ 11-ДП від 15.11.2016 року визнано незаконним та скасовано рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2017 по справі № 757/64006/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.09.2017, яким було визнано незаконним та скасовано наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 11-ДП від 15.11.2016 про скасування наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 10-ДП від 31.10.2016. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сил, не доказуються при рзгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особ, щодо якої встановлені ці обставини. Отже, обставини щодо незаконності та скасуванні наказу № 11-ДП від 15.11.2016, на який посилається Позивач в обґрунтуванні свого позову, є обов'язковими для прийняття судом та не підлягають доказуванню. Таким чином, увільнення Позивача, який виконував обов'язки виконавчого органу ДП «Готель «Козацький», було здійснено у порядку, передбаченому чинним законодавством України та не вимагало від Міністерства Оборони України завчасного повідомлення Позивача про таке увільнення від тимчасового виконання обов'язків, або отримання від нього якої-небудь згоди. При цьому, у якості правового обґрунтування скасування Наказу № 10-ДП Позивачем вказується саме скасування даного Наказу іншим Наказом від 15.11.2016 року. А вищевказаний Наказ від 15.11.2016 року наразі скасовано самим органом, що його видав. Таким чином, правове обґрунтування та підстави позову в частині визнання незаконним та скасування рішення щодо призначення ТВО керівника [PERSON] є такими, що не відповідають обставинам справи та приписам чинного законодавства України. Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦПК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Між тим, права Позивача не порушуються, спірний наказ скасований, позивач фактично виконує обов'язки директора ДП «Готель «Козацький», підстави для визнання незаконним Наказу відсутні, при цьому чинним законодавством України не передбачено такого способу захисту, як скасування скасованого наказу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed