Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

У грудні 2016 року заявник звернулася до суду з указаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її матері [PERSON] [INFO] року відкрилася спадщина на житловий будинок № [ADDRESS] яку прийняли вона разом зі своїм братом [PERSON]. У 2004 році після розірвання шлюбу зі своїм чоловіком вона та її дочки проживали за зазначеною вище адресою. [INFO] року помер її брат [PERSON], який в період проходження військової служби в лавах Радянської армії у віці 19 років отримав важку психічну травму, внаслідок якої був визнаний інвалідом ІІІ групи, а в 1997 році був визнаний інвалідом ІІ групи і був не здатний до самостійного обслуговування, потребував постійного стороннього догляду. До дня смерті такий догляд здійснювала її мати, а з червня 2010 року до дня смерті догляд за братом здійснювала вона. Заявник вказує, що постійно проживала разом із психічно хворим братом та отримувала допомогу за його доглядом. Інших спадкоємців, окрім неї немає. Проте Другою Житомирською державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини через те, що реєстрація місця її проживання не підтверджує факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Тому просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO] року, на день відкриття спадщини. Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, посилаючись на обставини, викладені у заяві, додавши, що після смерті матері 2010 року ні вона, ні її брат у свідоцтва про право на спадщину вони не отримали. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Статтею 1216 ЦК України визначено поняття спадкування, за яким спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. У другу чергу на спадкування за законом мають рідні братии та сестри спадкодавця, його бабата дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], спадкоємцями майна якої згідно спадкової справи № 755/2010 є заявник та [PERSON], що підтверджується довідкою Другої житомирської державної нотаріальної контори № 817/02-14 від 25.10.2016 року (а.с. 21). Заявник та [PERSON], [INFO] є рідними сестрою та братом згідно свідоцтв про їхнє народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 07.10.2016 року (а.с. 6, 7). [INFO] року помер [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 16.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського Міського управління юстиції у Житомирській області (а.с. 3). Після його смерті спадкова справа не заводилася, про що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру (спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право спадщину) від 25.01.2017 року (а.с. 5). Заявник проживала разом із [PERSON], який мав статус інваліда ІІ групи внаслідок психічного розладу, установлений з 26.12.1997 року безтерміново, та у зв'язку з нездатністю самостійного обслуговування потребував постійного стороннього догляду, підтвердженням чому є копія висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І та ІІ групи внаслідок психічного розладу психоневрологічного диспансеру Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 від 29.01.2013 року (а.с. 4). Як убачається з довідки № 2249 від 01.12.2016 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Богунської районної ради міста Житомира заявник перебувала на обліку та отримувала допомогу по догляду за інвалідом ІІ групи [PERSON], який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду з 01.01.2013 року по 31.10.2014 року (а.с. 22). До другої черги спадкоємців за законом після смерті померлого належать заявник, так як спадкоємців першої черги у спадкодавця [PERSON] не було і оскільки кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, що визначено ч. 2 ст. 1258 ЦК України, тому заявник має право на спадкування після смерті свого рідного брата. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що спадкодавець [PERSON] до дня смерті [INFO] року постійно проживав у [ADDRESS] спільно зі своєю сестрою - заявником [PERSON], яка за ним доглядала до його смерті. Їхні показання узгоджуються між собою та з іншими доказами, не викликають сумніву, є послідовними та вважаються судом достовірними доказами. Метою встановлення факту, який просить встановити заявник, є оформлення спадкових прав на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] Зважаючи на те, що такий факт був доведений заявником у судовому засіданні належними та допустимими доказами, а саме письмовими доказами та показаннями свідків, суд вважає, що заява [PERSON] ґрунтується на вимогах закону. Враховуючи викладене та

Outcome: approved