Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулася до суду із зазначеними вимогами, та просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що відповідає є батьком [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом із позивачем у Керчі. Відповідач з 2008 р. вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги не надає, дитиною не цікавиться.09.08.2013 р. відповідач написав заяву до служби у справах дітей Жовтневого району м. Харкова, у якому зазначив, що з 2008 р. з дитиною не спілкується, але матеріально допомагає, тому проти позбавлення його батьківських прав заперечує. Однак, він має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 25754,66 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Суду пояснив, що прийшов до такого рішення у інтересах дитини, любить доньку і буде з нею спілкуватися. Останній раз доньку бачив у 2008 р., у телефонному режимі не спілкується. Представник третьої особи у судовому засіданні зважаючи на те, що відповідача позов визнав, не заперечувала проти його задоволення, з урахуванням інтересів дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст.. 174 ЦПУ України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд прийняв визнання відповідачем позову. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження від 21.11.2012 р. [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 15). Як вбачається із наданих і досліджених у судовому засіданні письмових доказів, дитина проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно до довідки завідуючого ККДНЗ № 15 «Дельфін» батько [PERSON] заклад не відвідував, за дитиною не приходив, участі у її вихованні не приймав (а.с. 16). У судовому порядку із відповідача стягуються аліменти на утримання [PERSON] (а.с. 19). Усе вищевикладене свідчить про те, що батько разом з дитиною не проживає, не турбується про стан її здоров'я, духовний і фізичний розвиток, не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку доньки, покладених на нього відповідно до ст.ст.155, 164 СК України. Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги позицію відповідача, висновок органу опіки та піклування Керченської міської ради від 20.11.2013 р. № 257/27/2/3-2 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Актом обстеження житлово-побутових умов від 11.11.2013 р., встановлено, що за адресою: [ADDRESS] умови проживання гарні, для виховання, розвитку та проживання дитини створені всі необхідні умови , дитина має все необхідне для проживання (а.с. 18). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З урахуванням вищевикладеного суд вважає,що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судові витрати суд вирішує, відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved