Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

У грудні 2019 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що 18.08.2018 року на перехресті вулиць 29 вересня та [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю службового автомобіля поліції «Toyota Prius», н.з. [NUMBER] , під керуванням інспектора БПП в м.Кременчуці [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Passat», н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, водій та пасажири отримали тілесні ушкодження. 19.08.2018р. відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесенні слідчим Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018171090000133, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 18.08.2018 року сталася ДТП при зазначених обставинах, внаслідок чого пасажири автомобіля «Volkswagen Passat», н.з. [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , його водій [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Водій автомобіля «Toyota Prius», [PERSON] та його пасажир інспектор БПП в м.Кременчук [PERSON]. тілесних ушкоджень не отримали. Згідно висновку службового розслідування, призначеного за фактом дорожньо-транспортної пригоди, затвердженого 22.09.2018 року начальником Департаменту патрульної поліції полковником поліції Жуковим Є.О., встановлено, що водій патрульного автомобіля [PERSON] , порушуючи вимоги законодавства. Рухаючись по другорядній дорозі без увімкнутого проблискового маячка, виїхав на перехрестя, допустивши зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», н.з. [NUMBER] . Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 80-18 від 29.08.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat» н.з. [NUMBER] , дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП і складає 100390 грн. Крім матеріальної шкоди, позивачу [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, пошкодженням автомобіля, який не підлягає відновленню. Просить стягнути на свою користь солідарно з відповідачівГоловного управління Національної поліції в Полтавській області, [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 100 390 грн., у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. та судові витрати. Ухвалою від 30.01.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 13.05.2020 року замінено первісного відповідача Головне управління Національної поліції в Полтавській області на належного Департамент патрульної поліції. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що 29.08.2019 року слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 19.08.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018171090000133 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях водія автомобіля «Toyota Prius», н.з. [NUMBER] [PERSON] та водія «Volkswagen Passat», н.з. [NUMBER] , [PERSON] , ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. З моменту винесення постанови про закриття кримінального провадження він не був притягнутий до адміністративної відповідальності та визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим твердження у позовній заяві про його винуватість у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованими. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди вказує, що позивачем не надано належних доказів на обґрунтування розміру спричиненої моральної шкоди у розмірі 100000 грн. Крім того відповідно до вимог ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, шкода завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником джерела підвищеної небезпеки. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог до нього. 25.03.20202 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив. Зазначає, що вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується висновком службового розслідування, відеозаписом обставин пригоди, що викладений в інтернет-ресурсі очевидцем події та знятий на мобільний телефон. 25.06.2020 року відповідачем Департаментом патрульної поліції подано відзив на позовну заяву. Зазначають, що оскільки в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 18.08.2018 року приймали участь два автомобіля, які є джерелами підвищеної небезпеки, тому, враховуючи вимоги ст. 1188 ЦК України, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. В матеріалах справи відсутній відповідний судовий акт, на підставі якого суд може прийти до беззаперечного висновку про порушення відповідачем [PERSON] . Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення двох транспортних засобів. Вважають, що оскільки факт протиправної поведінки відповідачів та наявності причинно-наслідкового зв`язку не підтверджуються матеріалами справи, відсутні правові підстави для відшкодування шкоди. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди. Ухвалою суду від 21.07.2020 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про виклик свідків відмовлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції - Коломієць О.Ю. просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, вислухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.08.2018 року на перехресті вулиць 29 вересня та [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю службового автомобіля Департаменту патрульної поліції «Toyota Prius», н.з. [NUMBER], під керуванням інспектора БПП в м.Кременчуці [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Passat», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Пасажири автомобіля «Volkswagen Passat», [PERSON] та [PERSON] , його водій [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Водій автомобіля «Toyota Prius», [PERSON] та його пасажир інспектор БПП в м.Кременчук [PERSON]. тілесних ушкоджень не отримали. Вказані обставини сторонами визнаються. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 19.08.2018 р. відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесенні слідчим Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018171090000133, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до висновку дисциплінарної комісії БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП службове розслідування, призначеного за фактом дорожньо-транспортної пригоди із потерпілими, що мала місце 18.08.2018 року завершено. Питання про можливу вину інспектора роти № 1 БПП в м.Кременчук у Полтавській області Хоменка Є.О. та притягнення його до дисциплінарної відповідальності вирішити після прийняття відповідного рішення за результатами проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 42018171090000133 відкритому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України 29.08.2019 року кримінальне провадження за фактом вказаної події закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія автомобіля «Toyota Prius», н.з. [NUMBER] [PERSON] та водія «Volkswagen Passat», н.з. [NUMBER] , [PERSON] ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Як постає з відзивуДепартаменту патрульної поліції за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.08.2018 року, протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке настає на підставі ст. 124 КУпАП не складався. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 80-18, складеного 29.08.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», н.з. [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП і складає 100390 грн. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Оскільки, відповідно до вимог ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, шкода завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником джерела підвищеної небезпеки підстави для солідарного стягнення з [PERSON] , Департаменту патрульної поліції матеріальної та моральної шкоди відсутні. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Матеріали справи не містять судових рішень які б звільняли позивача від обов`язку доведення суду вини [PERSON] у вчиненні ДТП. При розгляді даного позову позивачем не надано до суду ні висновків експертиз, ні інших доказів, на підставі яких суд міг би зробити свої висновки, а саме, схеми ДТП та організації дорожнього руху, протокол про адміністративне правопорушення, де зазначаються зауваження учасників ДТП щодо схеми та зазначаються технічні пошкодження, які мали автомобілі внаслідок ДТП, відсутні пояснення самих учасників ДТП та можливих свідків, та інше, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості безпосередньо дослідити дані докази, надати їм оцінку в цілому та зробити певні висновки, щодо наявності вини у діях відповідача. Докази, які надані позивачем до позову, а саме: висновок службового розслідування, призначеного за фактом дорожньо-транспортної пригоди, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 80-18, постанова про закриття кримінального провадження від 29.08.2019 року, відеозапис обставин пригоди, що викладений в інтернет-ресурсі очевидцем події та знятий на мобільний телефон не дозволяють суду зробити висновок про обгрунтованість вимог позивача, оскільки не містять достатньої інформації щодо предмету доказування, а саме, вини відповідача. Клопотання про призначення судової авто-технічної експертизи, про витребування доказів позивачем суду не заявлялися. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При оцінці доказів суд враховує положення ст.ст. 79, 80 ЦПК України, відповідно до яких достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобомє похідною від відповідальності заподіювача шкоди, яким є на думку позивача відповідач [PERSON] . Оскільки, за зазначених вище обставин суд не вважає доведеним наявність вини у діях відповідача [PERSON] , то відсутні підстави до стягнення шкоди з відповідача Департаменту патрульної поліції. За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність, так як надані суду докази не є достатніми для визначення вини відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та його обов`язку по відшкодуванню завданої позивачу шкоди. Враховуючи, що вина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не доведена вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати згідно ст.141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed