Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду, вказавши, що 04 лютого 2013 року між ПАТ «А-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, а також надав банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо своєчасного повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту в сумі 12096,54 грн., яку позивач просить стягнути на його користь. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність,\~в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, підтвердивши факт укладення кредитного договору між ним і позивачем та не заперечуючи щодо стягнення з нього кредитної заборгованості. Він пояснив, що не сплачував кредит у звязку з фінансовими труднощами. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.\~ Так, судом встановлено, що 04 лютого 2013 року між ПАТ «А-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 800,00\~ грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи анкетою-заявою позичальника [PERSON], Умовами та Правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою. Так, із анкети-заяви позичальника встановлено, що [PERSON] був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами банку та згідний, що його заява разом з зазначеними умовами, правилами та тарифами банку складає кредитний договір між ним та позивачем. Відповідно до пунктів 6.5, 6.7 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а також слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1, 3\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. [PERSON] зі\~ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. [PERSON] із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. \~Судом зясовано, що відповідач всупереч\~умовам кредитного договору порушив строки повернення кредитних коштів,\~внаслідок чого утворилася\~ заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 30 листопада 2016 року склала 12096,54 грн., із них: заборгованість по кредиту 298,82 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 8045,50 грн., заборгованість по пені у розмірі 2700,00 грн., а також\~ нарахований відповідно до п. 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) 552,22 грн. Вирішуючи обґрунтованість вказаного позивачем розміру заборгованості, судом враховується, що кредитним договором було передбачено повернення коштів щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше\~50 грн. і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним. Таким чином, оскільки\~відповідач дані умови порушив, то відповідно до вимог ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~та умов кредитного договору заборгованість по кредиту у розмірі 298,82 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. [PERSON] з умовами кредитного договору відповідач отримав кредит зі сплатою 30,00 відсотків в місяць на суму заборгованості за кредитом. Отже, оскільки борг по процентах станом на 30 листопада 2016 року становив 8045,50 грн. і на даний час він не сплачений, вимоги позивача про стягнення вказаної суми також є обґрунтованими. При цьому судом приймається до уваги те, що сумнівів у розрахунку боргу наданого позивачем немає, а жодних належних та допустимих доказів, які б вказували, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, відповідачем не надано. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1052,22 грн. та пені в розмірі 2700,00 грн., суд враховує положення ст. 611 ЦК України, якою встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. [PERSON] вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.\~\~ При укладені кредитного договору сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів відповідач зобов'язується сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині та в розмірі 5% від суми заборгованості. Зазначене передбачено п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Виходячи з наведених умов договору та законодавчих норм, а також беручи до уваги наявність факту порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1052,22 грн. є обґрунтованими. \~ [PERSON] банку по кредитці «Універсальна», за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів нараховується пеня в розмірі 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 30 грн. за кожен випадок прострочення платежу. Разом із цим, судом приймається до уваги, що згідно з положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Штраф і пеня є одним видом цивільноправової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання зазначених положень Конституції України. Зазначені висновки відповідають правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду України №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в позові банку в частині стягнення пені в розмірі 2700,00 грн. слід відмовити. Підсумовуючи вищенаведене, загальний розмір боргу за кредитним договором, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ «А-Банк» становить\~ 9396 грн. 54 коп. (298,82 грн. + 8045,50 грн. + 1052,22 грн.). В силу вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог банку на 77,68 %, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 1070 грн. 43 коп.\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved