Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача 34\~247,79 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.02.2013 року, з яких: 1\~228,36 грн. заборгованість за кредитом, 27\~312,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3\~600,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1\~607,04 грн. штраф (процентна складова), а також просить стягнути 1\~600,00 грн. сплаченого судового збору. На обґрунтування позову послалася на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.02.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає троку дії картки. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконав, у звязку із чим утворилася заборгованість у вказаному вище розмірі. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення по справі не заперечує. Належним чином повідомлений відповідач в судові засідання 12.02.2018 року, 15.03.2018 року, 13.04.2018 року та 05.05.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався, відзиву не подав. У судові засідання, призначені на 15.03.2018 року та 13.04.2018 року відповідач викликався також, окрім надіслання судової повістки за його місцем реєстрації, через розміщення на Web-сторінці Червоноградського міського суду Львівської області оголошення про його виклик, тому у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Як передбачено ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Як вбачається із анкети-заяви відповідача від 04.02.2013 року, він ознайомився та погодився із умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані йому в письмовій формі, а також з тим, що підписана ним заява разом із памяткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Так як відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, то станом на 30.09.2017 року його заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.02.2013 року становить 34\~247,79 грн., з яких: 1\~228,36 грн. заборгованість за кредитом, 27\~312,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3\~600,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1\~607,04 грн. штраф (процентна складова). При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положення ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, а в стягненні штрафу слід відмовити за необґрунтованістю. З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що відповідач не виконує покладених на нього зобовязань за договором № б/н від 04.02.2013 року, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, але частково, так як чинним законодавством України не передбачено одночасне стягнення пені та штрафу за порушення зобовязання. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~501,44 грн. (32\~140,75 грн. х 100% / 34\~247,79 грн. = 93,84%; 93,84% х 1\~600,00 грн. / 100% = 1\~501,44 грн.).

Outcome: dismissed