Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

У грудні 2017 року Вищий навчальний заклад «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 27 жовтня 2015 року між Вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» та відповідачем був укладений договір поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого [PERSON] отримав безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 126000 гривень. Згідно наказу № 325-К від 30 серпня 2017 року відповідача було звільнено 31 серпня 2017 року з посади завідувача кафедри, професора кафедри цивільного, господарського та кримінального права Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» у зв`язку із закінченням строку дії контракту. На час звільнення заборгованість відповідача по договору становила 116000 гривень. На адресу відповідача були надіслані листи від 29 серпня 2017 року, 31 серпня 2017 року, 13 вересня 2017 року з вимогою повернути грошові кошти. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 116000 гривень боргу, 867 гривень 62 копійки трьох процентів річних та 3739 гривень 84 копійки інфляційних втрат. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 145). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 138). Явка відповідача у судове засідання неодноразово визнавалась обов`язковою для участі в розгляді клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи (а.с. 112, 135). У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву відповідача, з якого вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що ним договір поворотної фінансової допомоги від 27 жовтня 2015 року з Вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» не укладався, кошти він не отримував. Договором визначений строк поворотної фінансової допомоги 31 серпня 2017 року, що є датою звільнення відповідача. Таким чином, вважає одноособове встановлення строку виконання правочину протиправним. Оскільки неможливо встановити момент, з якого у позичальника виникнув обов`язок повернути позику, вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат є безпідставними. Крім того, касова операція, на підтвердження якої видано видатковий касовий ордер № 1517 від 27 жовтня 2015 року, не могла відбутись, оскільки сума значно перевищує встановлену постановою № 210 суму розрахунків протягом одного дня. Відповідач видатковий касовий ордер № 1517 від 27 жовтня 2015 року не підписував, підпис одержувача ззовні схожий на підпис відповідача. Від позивача був отриманий лише один лист від 31 серпня 2017 року (а.с. 21-23). У грудні 2018 року представником відповідача подано до суду додаткові пояснення, з яких вбачається, що судовим експертом Михайловим В.О. було проведено дослідження, за результатами якого надано висновок спеціаліста № 28 від 04 грудня 2018 року, з якого вбачається, що підпис від імені [PERSON] , зображення якого наявне в графі: «Підпис одержувача» видаткового касового ордера № 1517 від 27 жовтня 2015 року (Типова форма № КО-2) про видачу [PERSON] позики в сумі 126000 гривень виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 58-60). З відповіді на відзив на позову заяву представника позивача вбачається, що наданий стороною відповідача висновок є неналежним та не допустимим доказом, оскільки ПП «Консалтинг експерт груп «Діктум-Фактум» відокремлений підрозділ «Центр експертиз та оцінки» не має право надавати висновки експерта та експертних досліджень за експертною спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів», а фахівець Михайлов В.О. не є судовим експертом, будь-які відомості про судового експерта Михайлова В.О. відсутні в Реєстрі атестованих судових експертів. Крім того, оскільки відповідача було звільнено саме 31 серпня 2017 року, а на час звільнення за відповідачем залишилась заборгованість у розмірі 116000 гривень, тому й строк повернення заборгованості відраховується з моменту звільнення відповідача з посади (а.с. 88-92). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 жовтня 2015 року між Вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» та відповідачем був укладений договір поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого [PERSON] отримав безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 126000 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером № 1517 від 27 жовтня 2015 року (а.с. 8). Згідно наказу № 325-К від 30 серпня 2017 року відповідача було звільнено 31 серпня 2017 року з посади завідувача кафедри, професора кафедри цивільного, господарського та кримінального права Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» у зв`язку із закінченням строку дії контракту (а.с. 9). З позову вбачається, що на час звільнення заборгованість відповідача по договору становила 116000 гривень. На адресу відповідача були надіслані листи від 29 серпня 2017 року, 31 серпня 2017 року, 13 вересня 2017 року з вимогою повернути грошові кошти (а.с. 10, 11, 12). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує факт укладення ним договору з позивачем та факт підписання ним видаткового касового ордеру № 1517 від 27 жовтня 2015 року. На підтвердження своїх доводів стороною відповідача надано суду висновок спеціаліста № 28 від 04 грудня 2018 року, складений спеціалістом Михайловим В.О., з якого вбачається, що підпис від імені [PERSON] , зображення якого наявне в графі: «Підпис одержувача» у технічному зображенні видаткового касового ордера (Типова форма № КО-2) про видачу [PERSON] позики в сумі 126000 гривень від 27 жовтня 2015 року та який було використано в якості зразка при копіюванні - виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 63-67). З відповіді на відзив на позову заяву представника позивача вбачається, що наданий стороною відповідача висновок є неналежним та не допустимим доказом, оскільки ПП «Консалтинг експерт груп «Діктум-Фактум» відокремлений підрозділ «Центр експертиз та оцінки» не має право надавати висновки експерта та експертних досліджень за експертною спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів», а фахівець Михайлов В.О. не є судовим експертом, будь-які відомості про судового експерта Михайлова В.О. відсутні в Реєстрі атестованих судових експертів. У зв`язку з цим, представник позивача подав до суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, в якому просив доручити проведення експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (а.с. 99-100). Явка відповідача у судове засідання неодноразово визнавалась обов`язковою для участі в розгляді клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи (а.с. 112, 135). Відповідач не з`явився у судові засіданні 03 лютого 2020 року, 26 серпня 2020 року, 10 лютого 2021 року та 15 вересня 2021 року. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Суд вважає, що неявки відповідача у судові засідання є ухиленням від участі в розгляді клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Відповідач подав до суду заперечення проти клопотання про призначення експертизи, в якому зазначає про те, що ним надана суду копія висновку спеціаліста № 28 від 04 грудня 2018 року, складеного за результатами проведеного почеркознавчого дослідження, який не замінює та не являється висновком експерта, а підлягає оцінці судом як письмовий доказ у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи (а.с. 120-122). З висновку спеціаліста № 28 від 04 грудня 2018 року вбачається, що він складений по копії видаткового касового ордера № 1517 від 27 жовтня 2015 року, а не з використанням оригіналу документу. Суд критично оцінює зазначений висновок спеціаліста, оскільки при його проведенні спеціаліст не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експертиза проводилась по копії документу, а не за оригіналом. Крім того, відповідач, не зважаючи на неодноразове визнання його явки обов`язковою, не з`явився у судові засідання для участі в розгляді клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Відповідно до абзацу 3 п.п. 1.1. п. 1 Почеркознавча експертиза Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень Наказу Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Вбачається, що стороною відповідача не надано належних доказів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договору від 27 жовтня 2015 року [PERSON] мав повернути позивачу 126000 гривень. З позову вбачається, що на час звільнення заборгованість відповідача по договору становила 116000 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 116000 гривень, тобто стягненню з відповідача підлягає зазначена сума. Позивач також просить стягнути з відповідача три проценти річних з простроченої суми за період з 01 вересня 2017 року по 30 листопада 2017 року в сумі 867 гривень 62 копійки та інфляційні втрати в розмірі 3739 гривень 84 копійки. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок суми трьох процентів річних та інфляційних втрат наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 5, 6). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 867 гривень 62 копійки та інфляційні втрати в розмірі 3739 гривень 84 копійки. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 1809 гривень 11 копійок.

Outcome: approved