Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2019 по 01.09.2020 р.р., в сумі 108 750 грн. В обґрунтування позову зазначив, що працює у відповідача на посаді старшого майстра, згідно штатного розпису. Починаючи з червня 2019 року по вересень 2020 відповідач не виплачує заробітну плату, що підтверджується банківськими виписками, з яких вбачається відсутність надходження заробітної плати. На його вимогу надати довідку про заборгованість по заробітній платі, відповідач не реагує, в зв`язку з чим він змушений звернутись до суду із даним позовом та клопотанням про витребування доказів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2020 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Одночасно від відповідача витребувано довідки про заборгованість по заробітній платі за спірний період роботи [PERSON] в ВФ ПАТ «Петроінпекс» ВП «Осики». Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався. Вимоги ухвали про витребування доказів не виконав. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем отримано копію ухвали та копії позовних матеріалів, проте відзиву та витребуваних документів суду не надано, за таких обставин, суд розглядає справу за наявних у справі матеріалів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] працює в ВФ ПАТ «Петроімпекс» ВП «Осики», що підтверджується посвідченнями ДП «Житомирський експертно-технічний центр держпраці» №№1091-2019, 1344-2019, 1122-2019. Згідно виписки по картковому рахунку останнє нарахування заробітної плати відбулося 19.06.2019 року в сумі 740,81 грн. Згідно частини 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Вказана норма кореспондується з нормою статті 94 КЗпП. За ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Вищенаведена норма дублюється й частиною 1 ст. 115 КЗпП. Позивач зазначає, що заборгованість відповідача по заробітній платі перед ним становить 108 750 грн, за період з 01.06.2019 по 01.09.2020 р.р., що в свою чергу відповідачем не спростовано. За таких обставин суд приймає такі твердження позивача, про обставини викладені у позові. Разом з тим, враховуючи дані з виписки по картковому рахунку, а саме факт виплати позивачу заробітної плати в сумі 740,81 грн - 19.06.2019 року, вважає, що вказана позивачем сума підлягає зменшенню на суму виплаченої заробітної плати у червні 2019 р. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Ганс-Адам II проти Німеччини», заява №9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Крім того, позивачем порушено вимогу до відповідача про відшкодування останнім моральної шкоди, в сумі 80 000 грн. В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено: «Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності». Встановивши факт порушення права позивача на отримання заробітної плати, розмір невиплаченої заробітної плати, небажання відповідача добровільно виплачувати заробітну плату та необхідність позивачеві в судовому порядку відновлювати права, суд вважає розмір моральної шкоди у 5 000 грн буде справедливим та співмірним з порушеним правом позивача. Враховуючи факт звернення позивача до суду із даним позовом, а також відсутність відзиву (заперечень) відповідача на позов, судом встановлено факт порушення прав позивача на отримання винагороди за свою працю. Таким чином, установивши під час розгляду справи факт невиплати відповідачем позивачу належну до виплати заробітну плату, суд на підставі ст. 94 КЗпП України стягує на користь працівника заборгованість по заробітній платі в сумі 108 009,19 (108 750 - 740,81), а також моральну шкоду 5 000 грн, пов`язану з невиплатою (тривалий час) позивачу заробітної плати. Крім того, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 1 920,89 (1 080,09+840,80) грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial