Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, виклавши позовні вимоги в новій редакції, просив суд: - звернути стягнення на передану в іпотеку двокімнатну квартиру, загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] в порядку спадкування від [PERSON] , померлого [INFO] , визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «МТБ Банк» за кредитним договором №00054/RD від 06 березня 2007 в сумі 40436, 05 доларів США та 594911 грн. 89 коп., з яких: 27133, 44 долари США - кредитних коштів, 13302, 61 доларів США - процентів на основну суму боргу; та за пенею і штрафами в сумі 594911 грн. 89 коп., з яких: пеня за несплачену суму кредиту за період з 16.09.2013 по 30.11.2016 - 275008 грн. 24 коп., пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період з 16.09.2013 по 30.11.2016 - 211996 грн.52 коп.; штраф за п. 4.2. кредитного договору - 34891 грн. 63 коп.; штраф по п. 20 договору іпотеки - 73015 грн. 50 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК», в особі філії ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» в м.Дніпропетровську, правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях якого виступало Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», з урахуванням зміни найменування останнього виступає Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00054/RD з додатковими угодами № 1 від 15.07.2009 року, № 2 від 15.04.2010 року та № 3 від 05.03.2012 року про надання кредиту у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на суму 44821,00 доларів США, на наступні цілі: 40483,00 доларів США на споживчі потреби (будівництво) та 4338,00 доларів США на сплату страхових платежів відповідно до умов договору зі сплатою 15% річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном погашення 05 березня 2012 року включно. Видача коштів відбувалася на підставі письмових повідомлень отриманих від позичальника, що є невід`ємними частинами кредитного договору. Відповідно до п.1.1 кредитного договору відповідач зобов`язалася на умовах, в розмірі та в строки, встановлені у вказаному договорі, повернути позивачу кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, а також сплатити комісії, пені та штрафи, передбачені умовами договору. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання позичальником умов кредитного договору було укладено договір іпотеки №00022rd від 06 березня 2007 року з відповідачем, відповідно до якого він надав банку в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Банк в повному обсязі виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, що підтверджується заявою [PERSON] на видачу коштів від 06 березня 2007 року та випискою по особовому рахунку позичальника. В порушення умов кредитного договору позичальник від своєчасного виконання зобов`язань ухиляється, погашення кредиту та процентів відповідно до графіка щомісячних платежів не виконується. 09.07.2014 року банком [PERSON] та [PERSON] направлено вимогу за № 444/08 про необхідність повернути кредит, сплатити відсотки та штрафні санкції. Вимогу було вручено [PERSON] 15.07.2014, та [PERSON] 12.07.2014. 17.09.2014 року банк звернувся до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. На даний час вимога банку не виконана, діями позивальника по невиконанню зобов`язань за кредитним договором спричиняються збитки та порушуються права та охоронювані законом інтереси позивача. У грудні 2016 року банк звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. [INFO] [PERSON] помер. 14.02.2018 року позивач направив вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця за вих. № 56/08 до П`ятої нотаріальної контори. Листом від 05.03.2018 року банк повідомлено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 52/2018. З заявою про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався. 31.05.2018 до нотаріальної контори банком направлено повторний лист з метою отримання інформації про осіб, які прийняли спадщину. Відповідно до повідомлення П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори від 05.08.2018 року, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] . Отже, після смерті іпотекодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка була передана ним в іпотеку банку. Зобов`язання по іпотечному договору спадкодавця також входять до складу спадщини, у зв`язку з чим для спадкоємця - [PERSON] дана іпотека є дійсною, і вона набуває прав та обов`язків іпотекодавця в тому обсязі і на тих умовах, які були дійсними до набуття нею права власності на предмет іпотеки. Станом на 24.01.2020 року кредит не погашено, заборгованість перед банком за кредитом та процентами складає всього - 40436, 05 доларів США та 594911, 89 грн., з яких: 27133, 44 доларів США - кредитних коштів, 13302, 61 доларів США - процентів на основну суму боргу, 275008, 24 грн. - пеня за несплачену суму кредиту за період з 16.09.2013 по 29.11.2016, 211996, 52 грн. - пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період з 16.09.2013 по 29.11.2016, 34891, 63 грн. - штраф за п. 4.2 кредитного договору, 73015, 50 грн. - штраф за п.п.20., 18.1 договору іпотеки, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які зазначені в позовній заяві, просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав спливу строків давності, подані письмові пояснення, в яких обґрунтовано заперечення на позовну заяву підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви в повному обсязі. Суд заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК», в особі керуючого філією ВАТ «МТБ» в м.Дніпропетровську та [PERSON] укладено кредитний договір №00054/DR, відповідно до якого, банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний (валютний) рахунок позичальника № [NUMBER] у банку з 06 березня 2007 року, терміном погашення по 05 березня 2012 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у сумі 44821 доларів США, на наступні цілі: споживчі потреби (будівництво), у сумі 40483,00 доларів США, а також у сумі 4338,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 15% річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії: комісії за обслуговування кредиту у розмірі нуль відсотків, що сплачується щомісяця в період сплати у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту; комісії за оформлення кредитного договору 0,2%, що сплачується у момент надання кредиту у гривні за курсом НБУ на дату, нарахування незалежно від валюти кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.8. кредитного договору. Відповідно до п. 4.2 договору передбачено, що за кожний випадок порушення позичальником на строк більш ніж 60 календарних днів зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків та комісії, встановлених в п.1.1 даного договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити на першу вимогу банку, штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу, на рахунок, зазначений у п.1.2 даного договору. Сплата штрафу здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату нарахування (т.1, арк.с.16-21). Відповідно до довідки за особовим рахунком [NUMBER] ,на виконання умов укладеного кредитного договору 07.03.2007 року банк видав [PERSON] кредит за договором №00054/DR у сумі 40483 долари США (т.4, арк.с.274). Відповідно до додатків № 1,№ 2, №3 до кредитного договору банком та [PERSON] узгоджено кінцевий термін погашення кредиту (т.1, арк.с.22,23,24, т.4, арк.с.190-192). 06 березня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 06 березня 2007 року №00054/DR було укладено договір іпотеки № 00022rd, відповідно до якого відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] [ADDRESS] . Відповідно до п. 18.1 договору іпотеки № 00022rd від 06 березня 2007 року передбачено, що іпотекодавець зобов`язується в день укладання цього договору застрахувати предмет іпотеки на узгоджену з іпотекодавцем суму на користь іпотекодержателя від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження, випадкового псування, стихійних явищ (лих), техногенних аварій, протиправних дій третіх осіб, а також надати в цей термін іпотекодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу. Не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії зазначеного договору страхування іпотекодавець зобов`язаний подовжити строк його дії або укласти новий договір у встановленому законом порядку та надати іпотекодержателю докази цього та сплати страхового платежу. До повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець зобов`язується не призначати будь-яку іншу особу вигодонабувачем за договором страхування предмета іпотеки. Відповідно до п. 20 договору іпотеки № 00022rd від 06 березня 2007 року передбачено, що у випадку порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 18.1, 18.5, 18.6, 18.8, 18.9, 18.10 цього договору, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 25% від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п.11 цього договору (т.1, арк.с.44-48, т.4, арк.с.216-218). Додатковими угодами до кредитного договору №00054/DR від 06 березня 2007 року №1 від 15 липня 2009 року, №2 від 15 квітня 2010 року та №3 від 05 березня 2012 року строк погашення кредиту було продовжено. Крім того, Додаткова угода №3 від 05 березня 2012 року до кредитного договору №00054/DR від 06 березня 2007 року була укладена, у тому числі й у зв`язку зі зміною найменування Банку з «Відкритого акціонерного товариства «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» на «ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МАРФІН БАНК» (т.1, арк.с.25-27,28,29,30, 31-32, 33-34, 35,36,37,38,39, 40-41, 42-43, т.4, арк.с.196-198, 204-205, 212-215). 15 липня 2009 року, 15 квітня 2010 року, 18 липня 2012 року між банком та [PERSON] укладено договори №1,№ 2, №3 про внесення змін до договору іпотеки № 00022rd (т.1, арк.с.49 -52,53-55,56, т.4, арк.с.219-220, 221-222). Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.02.2007 року, [PERSON] на праві приватної власності, частка власності 1/1, належить квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину б/н, 28.07.1994, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр № 2-3027(т.1, арк.с.58). 17 липня 2012 року між ПрАТ «Страхове товариство Іллічівське» та [PERSON] строком дії до 23 липня 2013 року було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків позичальника банку №ДнУ-01-000261, де вигодонабувачем зазначено позивача (т.1, арк.с.77). 17 липня 2012 року між ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» та відповідачем [PERSON] було укладено договір добровільного страхування майна позичальника банку (будівлі, споруди, приміщення) №ДнУ-10-000239 строком дії до 23 липня 2013 року, де вигодонабувачем є позивач, а предметом договору майно за адресою: [ADDRESS] (т.1, арк.с.78-80). 09 липня 2014 року за вих.№444/08 Центральним відділенням ПАТ «Марфін Банк» у м. Дніпропетровську на адресу [PERSON] та [PERSON] було направлено письмову вимогу про погашення боргу за кредитним договором, у зв`язку з систематичним невиконанням позичальником його умов. Банко вимагалося дострокового погашення заборгованості у термін 60 днів з дня отримання даного повідомлення, попереджаючи про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог. Вимоги банку виконані не були(т.1, арк.с.79, т.4, арк.с.225). Відповідно до поштових повідомлень вимога банку про дострокове повернення кредиту отримана [PERSON] 15.07.2014 року, [PERSON] 12.07.2014 року (арк.с.69 зворот, т. 4, арк.с.226). 17 вересня 2014 року ПАТ «МАРФІН БАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором (т.1, арк.с.71-75). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором зупинено до набрання законної сили рішенням Іллічівського міського суду Одеської області по цивільній справі №501/2701/2016-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», третя особа - [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним (т.1, арк.с.76). 23 травня 2014 року на адресу відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] позивачем була направлена письмова вимога за вих.№350/08 про сплату страхових платежів та надання банку документів, що підтверджують укладення нового договору страхування та сплати страхових платежів на новий період страхування (т.1, арк.с.82). Відповідно до поштових повідомлень вимога банку отримана [PERSON] та [PERSON] 27.05.2014 року (т.1, арк.с.82 зворот). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Так, у власності відповідача також перебуває 1/2 частина квартири [ADDRESS] та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (арк.с.132-137). Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 23 лютого 2018 року [PERSON] , [INFO] у віці 41 рік, про що зроблено актовий запис № 2216 (т.4, арк.с.124-125). 14.02.2018 року за вих. №56/08 ПАТ «МАРФІН БАНК» на адресу Третьої дніпровської нотаріальної контори, П`ятої дніпровської нотаріальної контори, Сьомої дніпровської нотаріальної контори направлено вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця [PERSON] (т.4, арк.с.62,120-121,128, 230-231). П`ятою дніпровською державною нотаріальною конторою на адресу ПАТ «МАРФІН БАНК» на претензію від 14.02.2018 року повідомлено, що згідно поданої претензії заведена спадкова справа за № 52/2018. З заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини після померлого [INFO] [PERSON] ніхто не звертався (арк.с.63). 31.05.2018 року ПАТ «МАРФІН Банк» звернулося до П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про надання інформації щодо осіб, які вступили у спадщину по спадковій справі № 52/2018 (т.4, арк.с.64,134, 233). Відповідно до повідомлення П`ятої державної нотаріальної контори від 05 червня 2018 року за №1249/02-14, з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. повідомлення отримано ПАТ «МАРФІН БАНК» отримано 17.07.2018 року (т.4, арк.с.65, 134 зворот, 234). 18 травня 2018 року [PERSON] звернулася до П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за померлим дядьком [PERSON] (т.4, арк.с.131). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №00054/DR від 06 березня 2007 [PERSON] , станом на 24.01.2020 року заборгованість з повернення кредитних коштів, відсотків, пені та штрафам складає 40436, 05 доларів США та 594911, 89 грн. (т.4, арк.с.236). Розглядаючи клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Панченко О.В. про застосування строку позовної давності до позовних вимог ПАТ «МАРФІН БАНК» та відмову у задоволенні позовних вимог з підстав спливу строку позовної давності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадщину після смерті [PERSON] прийняла відповідач [PERSON] , подавши до нотаріальної контори у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. За правилами статей 1281, 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч.1-3 ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, то у разі смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі, суд зупиняє провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України) до залучення до участі у справі правонаступника (п. 1 ч. 1 ст. 253 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами. Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь за останнього. В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Процесуальне правонаступництво можливе виключно в разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі. Судом встановлено, що [PERSON] помер після відкриття провадження у справі, а саме [INFO] під час розгляду справи Верховним Судом, ухвалою суду від 11 лютого 2020 року залучено спадкоємця померлої сторони у справі - [PERSON] , яка у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Суд звертає увагу, що норма ст. 1281 ЦК України щодо строків звернення кредитора до спадкоємців із вимогою у даному випадку не застосовується, оскільки у даній справі має місце процесуальне правонаступництво, відповідно до якого до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь за останнього. Наслідки пропуску зазначеного строку можуть застосовуватися, зокрема, у разі смерті спадкодавця до відкриття провадження у справі, коли процесуальне правонаступництво вже не є можливим. Посилання представника відповідача на те, що кредитор після залучення правонаступника померлої сторони не пред`явив до неї позовні вимоги, суд не приймає, оскільки такою вимогою є пред`явлення банком 28 грудня 2016 року позову до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку із процесуальним та матеріальним правонаступництвом обов`язки щодо виконання зобов`язання спадкодавця переходять до його спадкоємця автоматично, але у межах отриманого у спадок майна, так само як і процесуальні права та обов`язки правопопередника. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що відповідним чином має впливати на порядок та спосіб виконання сторонами власних зобов`язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 2ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки позивач має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.41 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з ч. 6 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Розглядаючи суму заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, суд приходить до наступних висновків. Так, позивач зазначив, що станом на 24.01.2020 року кредит не погашено, заборгованість перед банком за кредитом та процентами складає - 40436, 05 доларів США та 594911, 89 грн., з яких: 27133, 44 доларів США - кредитних коштів, 13302, 61 доларів США - процентів на основну суму боргу, 275008, 24 грн. - пеня за несплачену суму кредиту за період з 16.09.2013 по 29.11.2016, 211996, 52 грн. - пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період з 16.09.2013 по 29.11.2016, 34891, 63 грн. - штраф за п. 4.2 кредитного договору, 73015, 50 грн. - штраф за п.п.20., 18.1 договору іпотеки. Однак, повністю прийняти розрахунок банку не можна, з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до матеріалів цивільної справи, досліджених судом, 09 липня 2014 року за вих.№444/08 Центральним відділенням ПАТ «Марфін Банк» у м. Дніпропетровську на адресу [PERSON] та [PERSON] було направлено письмову вимогу про погашення боргу за кредитним договором, у зв`язку з систематичним невиконанням позичальником його умов. Банком вимагалося дострокове погашення заборгованості у термін 60 днів з дня отримання даного повідомлення, попереджаючи про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог (т.1, арк.с.69, т.4, арк.с.225), вимога банку про дострокове повернення кредиту отримана [PERSON] 15.07.2014 року, [PERSON] 12.07.2014 року (арк.с.69 зворот, т. 4, арк.с.226). Вимоги банку виконані не були. Відповідно до абз.11 п.п.2.3.3. п. 2.3. Кредитного договору у разі порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного договору банк має право змінити умови договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати комісій та відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст.212,611,651 ЦК України, щодо зобов`язань строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, комісію й відсотки за фактичний строк його користування, повному обсязі виконати інші зобов`язання за цим договором. Таким чином, судом встановлено, що банком було змінено строк виконання зобов`язання за укладеним кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, суд вважає, що банк має право на стягнення відсотків у зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Надсилаючи відповідачу та третій особі у липні 2014 року вимогу №444/08 щодо дострокового погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов укладеного кредитного, банк змінив строк виконання зобов`язання. Зважаючи на висновки викладені у пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, виходячи зі змісту кредитного договору та вимоги від 09.07.2014 року №444/08, слід дійти висновку, що кредитний договір № кредитний договір №00054/RD від 06.03.2007 року припинив свою дію через 60 календарних днів з моменту надіслання банком на адресу відповідача та третьої особи у справі відповідної письмової вимоги, тобто після 15.09.2014 року. За таких обставин, Банк втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором №00054/RD від 06.03.2007 року після 15.09.2014 року. Позивачем у позовній заяві надано розрахунок заборгованості за відсотками у розмірі 13302, 61 доларів США. Однак, так як судом встановлено, що право нарахування банком відсотків за кредитним договором припинилося після 15 вересня 2014 року, суд вважає, що сума відсотків на основну суму боргу має бути зменшена до 4225, 39 доларів США (нарахована сума відсотків станом на 15.09.2014 року). Сума пені за договором повинна бути стягнена в межах строку позовної давності, у сумі: 4261 грн. 77 коп. - пеня за несплачену суму кредиту, 8316 грн. 18 коп. - пеня за несплачені проценти за користування кредитом. Щодо суми штрафів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). У постанові від 06 листопада 2013 року у справі N 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Відповідно до ч.2, ч. 4 ст. 267 ЦК України у випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позовній вимозі. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 вересня 2014 року позивачу вже було відомо про порушення виконання умов кредитного договору, а тому саме з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності. Відповідно до матеріалів цивільної справи позивач звернувся до суду з позовом 28 грудня 2016 року, тобто з пропуском строку спеціальної позовної давності, щодо позовних вимог про стягнення штрафу. Таким чином, в обрахування суми загальної заборгованості за кредитним договором не включається сума заборгованості за штрафами. Також судом враховується, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03 червня 2014 року, застосуванню не підлягає. Приймаючи до уваги вищезазначені обставини та існуючі норми права, суд вважає, що позовні вимоги банку в частині звернення на предмети іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах підлягають задоволенню. При визначенні початкової ціни при реалізації предметів іпотеки суд виходить з встановлення початкової ціни предмету іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій при виконанні рішення суду. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 24542 грн. 85 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial