Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», Приватного сільськогосподарського виробничо-переробного підприємства «Діброва», третя особа [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 27.05.2015 близько 06 год. 57 хв. в м. Києві по пр. Червонозоряному відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та ще трьох транспортних засобів, в тому числі автомобіля [NUMBER], що належить йому на праві власності, внаслідок чого позивачу будо завдано майнової шкоди. Зазначено, що постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.07.2015 винним у настанні вказаної ДТП визнано [PERSON], який під час керування транспортним засобом перебував у трудових відносинах із ПСВПП «Діброва» та виконував свої трудові обов'язки. Вказав, що відповідальним за відшкодування шкоди є ПСВПП «Діброва», разом з тим, цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відповідно до Полісу № АІ/ 4895730, а тому позивач звернувся до страхової компанії із повідомленням про настання страхового випадку та подав заяву про страхове відшкодування. Пояснено, що страховою компанією було сплачено страхове відшкодування лише в розмірі 17 347,57 грн., а згодом додатково сплачено ще 9 181,02 грн., тобто загалом позивач отримав 26 528,59 грн. страхового відшкодування. Посилається на те, що з метою визначення матеріального збитку, змушений був замовити незалежну експертизу. Відповідно до Звіту вих.№1371 від 16.06.2015, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 73 207,66 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахування зносу становить 35 808,77 грн. Вказує на те, що повністю відремонтував свій автомобіль, і як вбачається із Рахунку-фактури №1252 від 17.07.2015 р., Видаткової накладної №447, Акту здачі-прийняття робіт № 446 та Квитанції № 181, його реальні витрати на відновлення свого транспортного засобу склали 70 839,00 грн. Позивачем зазначено, що враховуючи те, що страхова компанія повинна відшкодувати лише вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого відповідним спеціалістом, просив суд стягнути на свою користь недоплачену частину страхового відшкодування в розмірі 9 280,18 грн. (різниця між вартістю відновлювального ремонту з урахування зносу 35 808,77 грн., визначену спеціалістом в Звіті вих.№1371, та сплаченою частиною страхового відшкодування 26 528,59 грн.). Крім того, вказував на те, що відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», всупереч вимогам законодавства, здійснив виплату страхового відшкодування без проведення оцінки збитку відповідним спеціалістом, якому законом надано таке право, а розрахунки матеріального збитку, проведені працівником страхової компанії, не можуть бути належними та допустимим доказами. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24.01.2017 заяву [PERSON] про відмову від позовних вимог до відповідача ПСВПП «Діброва» задоволено, закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до Приватного сільськогосподарське виробничо-переробне підприємство «Діброва» про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позивач та його представник в судовому засіданні 24.01.2017 позові вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити на підставі вище викладеного. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання свого представника не направили, надіслали до суду свої заперечення проти позову, в яких просили у задоволенні позову до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відмовити повністю і в разі неявки в судове засідання їх представника слухати справу за відсутності відповідача. Заперечення проти позову відповідач обгрунтував тим, що між ним та ПСВПП «Діброва» було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/ 4895730, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER]. 27.05.2015 із заявою про виплату страхового відшкодування до них звернувся позивач стосовно дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27.05.2015 по пр. Червонозоряному у м. Києві за участю забезпеченого транспортного засобу та транспортного засобу позивача «Lexus GX 470» д/н [NUMBER]. Страховиком було оглянуто пошкоджений транспортний засіб позивача та складено акт огляду транспортного засобу. З метою визначення розміру збитків спеціалістом ПрАТ «СК «Провідна» було здійснено розрахунок №2300077973 та №2300077973 «доплата» відповідно до яких сума матеріального збитку склала 53 520,27 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 26 528,59 грн. Вказує, що розрахунок було виконано без урахування суми податку на додану вартість, а доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Відповідач двома платежами перерахував позивачу страхове відшкодування у розмірі 26 528,59 грн. Стверджує, що надані позивачем рахунок-фактура №00001252 від 17.08.2015 р. та Звіт №1371 від 16.06.2015 р. оцінювача [PERSON] не є належними доказом визначення розміру матеріального збитку. Рахунок-фактура не підтверджує оплату податку на додану вартість та вважає, що Звіт №1371 містить нарахування податку на додану вартість. Приводить розрахунок з вирахування такого податку на додану вартість із вартості запчастин, визначених за Звітом №1371 та вказує, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та без ПДВ складає 32 148,02 грн., з яких страховиком було виплачено 26 528,59 грн. На цих підставах просили суд відмовити у задоволенні позову до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». Третя особа в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Суд, заслухавши сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.05.2015 о 06 год. 57 хв. в м. Києві по пр. Червонозоряному сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz» д/н [NUMBER], під керуванням третьої особи [PERSON], транспортного засобу «Volkswagen» д/н [NUMBER], транспортного засобу «Daewoo» д/н [NUMBER] та транспортного засобу «Lexus» д/н [NUMBER], який належить на праві власності позивачу [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.07.2015 встановлено вище зазначені обставини та винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що [PERSON] під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов'язки, перебуваючи у трудових відносинах із Приватним сільськогосподарським виробничо-переробним підприємством «Діброва» на посаді водія, та керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» д/н [NUMBER], який належить останнім. З матеріалів справи вбачається, що між ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», як страховиком, та ПСВПП «Діброва», як страхувальником, було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/ 4895730, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є «Mercedes-Benz» д/н [NUMBER]. Строк дії Полісу № АІ/ 4895730 з 30.03.2015 до 29.03.2016, ліміт відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн. на одного потерпілого, а франшиза дорівнює нулю. Судом встановлено, що 27.05.2015 [PERSON] було подано заяву ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про виплату страхового відшкодування, в якій він також просив страховика провести автотоварознавчу незалежну експертизу. Листом вих.№17-05/9564 від 03.08.2015 ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» повідомили позивача про прийняте рішення щодо сплати страхового відшкодування в розмірі 17 347,57 грн. Листом вих.№17-05/10696 від 04.09.2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» повідомили позивача про прийняте рішення щодо доплати страхового відшкодування в розмірі 9 181,02 грн. Як вбачається з матеріалів справи, розмір матеріального збитку, а відтак і розмір страхового відшкодування, було визначено відповідачем самостійно без залучення оцінювачів/експертів на підставі Розрахунку суми матеріального збитку по справі № 2300077973 від 28.07.2015 та Розрахунку суми матеріального збитку по справі № 2300077973 з позначкою «ДОПЛАТА» від 02.09.2015, складених представником страхової компанії [PERSON], та Ремонтних калькуляцій з відповідними номерами та датами. Загалом відповідачем було сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 26 528,59 грн., що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, відповідно до Звіту вих.№1371 від 16.06.2015, складеного на замовлення позивача оцінювачем [PERSON], який діє на підставі долучених до звіту свідоцтв та посвідчення, виданих Фондом державного майна України, на підставі виконаних досліджень та рекомендацій, викладених в «Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Lexus GX 470» реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 05 червня 2015 року склала 35 808,77 грн. З даного Звіту вбачається , що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 73 207,66 грн., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 35 808,77 грн. Листом вх.№ 25115 від 11.08.2015 позивач просив відповідача переглянути своє рішення та сплатити страхове відшкодування в повному обсязі у відповідності до автотоварознавчого дослідження. Крім того, Листом вх.№26429 від 25.08.2015 позивач надав відповідачу документи, що підтверджують факт виконання робіт з ремонту його транспортного засобу та квитанції про оплату таких робіт. Відповідно до Рахунку-фактури №00001252 від 17.07.2015 року, видаткової накладної №000000447 від 17.07.2015, акту здачі-прийняття робіт № 000000446 та квитанції до прибуткового касового ордеру № 181, позивачем було відремонтовано свій транспортний засіб, за що сплачено кошти в розмірі 70 839,00 грн. Суд критично відноситься до наданих відповідачем розрахунків страхового відшкодування, на підставі яких було визначено розмір матеріального збитку, а саме: Розрахунку суми матеріального збитку по справі № 2300077973 від 28.07.2015 року та Розрахунку суми матеріального збитку по справі № 2300077973 з позначкою «ДОПЛАТА» від 02.09.2015 року, складених представником страхової компанії [PERSON], та Ремонтних калькуляцій з відповідними номерами та датами, з огляду на наступне. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно п.22.1. ст.22 Закону України №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону України №1961-IV Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. В заяві про виплату страхового відшкодування [PERSON] вказував на необхідність проведення автотоварознавчого дослідження та в подальшому не погоджувався з розміром розрахованого страховиком страхового відшкодування. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» 12.07.2001 № 2658-III, професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. Відповідно до ст. 5 Закону України № 2658-III, суб'єктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов'язки та відповідальність суб'єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами. Відповідно до ст. 6 Закону України № 2658-III, оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. Враховуючи вищевикладене, розрахунки матеріального збитку, виконані самостійно страховиком, не є належними та допустимим доказами у справі та не можуть бути покладені в основу визначення розміру страхового відшкодування, натомість суд бере до уваги автотоварознавче дослідження викладене у вигляді Звіту вих.№1371 від 16.06.2015, складеного оцінювачем [PERSON], яке відповідає вимогам законодавства. Відповідно до положень ст.29 Закону України №1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Із аналізу Звіту вих.№1371 від 16.06.2015 вбачається, що спеціалістом було розраховано вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без включення величини податку на додану вартість, а тому посилання відповідача на протилежне є безпідставним та недоведеним належним чином. Належних та допустимих доказів того, що висновки звіту про визначення вартості матеріального збитку КТЗ не відповідають Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 та мають порушення в частині визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи свідчать про те, що позивач надав відповідачу та суду документальне підтвердження факту проведення та оплати ремонту (видаткову накладну, акт виконаних робіт, квитанцію), а не лише рахунок-фактуру. Враховуючи вищевикладене, страхове відшкодування, яке підлягало сплаті відповідачем позивачу в строки, передбачені законодавством, мало становити 35 808,77 грн. замість виплачених страховиком 26 528,59 грн., а тому із ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» підлягає стягненню на користь [PERSON] різниця між цими значеннями в розмірі 9 280,18 грн., як недоплачена частина страхового відшкодування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позов повністю, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 487,20 грн. у відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved