Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернулась із позовом до суду, який обґрунтовувала тим, що з 11 лютого 2006 року з відповідачем вони перебували у шлюбі, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду розірвали у 2018 році. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі однієї четвертої частини із заробітку відповідача щомісяця на її утримання, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явилась, повідомлена про часі місце розгляду справи належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити в розмірі однієї четвертої частини його заробітку та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином. Подав відзив на позов у якому не заперечує про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Син зареєстрований з його адресою, проте не заперечує, що в даний час він проживає з матір`ю. Ухвалою судді від 01 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. 12.10.2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, проаналізувавши законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2006 року, який за рішенням суду між сторонами було розірвано 23 липня 2018 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого згідно свідоцтва про народження дитини є відповідач. Дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою та не заперечується відповідачем у поданому відзиві. Згідно частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, то кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд. Відповідно до положень частини 1 статі 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд таких обставин не встановив, і позивач їх не надав. Тому суд приходить до висновку про визначення розміру аліментів в розмірі однієї четвертої частини із його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, суд не вбачає підстав для визначення розміру аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір не може бути меншим, а розмір аліментів в розмірі однієї четвертої відповідає закону і підстав для його зменшення суд не вбачає. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. При призначенні аліментів у такому розмірі суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів та приходить до висновку щодо стягнення аліментів в розмірі однієї четвертої частини із заробітку відповідача. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 840,8 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved