Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 8,38 га з кадастровим номером 2323981000:01:002:0037, розташовану на території Вільнянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Позовні вимоги обґрунтовуються, зокрема, тим, що позивач є єдиним спадкоємцем вказаної земельної ділянки за заповітом, складеним [PERSON] та посвідченим секретарем виконавчого комітету Вільнянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 16.01.2014 року. Позивач своєчасно прийняла спадщину, але позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку, оскільки нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у позивача правовстановлюючого документа на спадкове майно. Тому нотаріусом було надано відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.12.2020 року. Ухвалою від 22.01.2021 року було відкрито провадження у справі, та вирішено про її розгляд в порядку загального позовного провадження. В порядку підготовки справи до розгляду по суті від Оріхівської державної нотаріальної контори була витребувана копія спадкової справи № 180/2020, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В підготовче судове засідання сторони та третя особа не з`явились, подавши письмові заяви про його проведення без їх участі. Крім того, від відповідача до закінчення підготовчого провадження надійшла письмова заява про визнання позову. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З урахуванням надходження від відповідача письмової заяви про визнання позову, а також з огляду на достатність зібраних у справі доказів, суд вважав за можливе ухвалити рішення по суті справи в порядку ст. ст. 200, 206 ЦПК України, тобто у підготовчому провадженні. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Вільнянською сільрадою Оріхівського району Запорізької області 26.11.1952 року, Свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Вільнянською сільрадою Оріхівського району Запорізької області 14.08.1976 року, та Свідоцтвом про розірвання шлюбу з [PERSON] серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя 26.02.2002 року. За життя [PERSON] була одноосібним власником земельної ділянки площею 8,38 га (за витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.12.2020 року - 8,3764 га) з кадастровим номером 2323981000:01:002:0037, розташованої на території Вільнянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 071768, виданого Вільнянської сільською радою Оріхівського району Запорізької області 05.04.2002 року на підставі рішення № 5 від 30.10.2001 року. Таким чином, згідно з матеріалами справи спадкодавець набула спірну земельну ділянку у власність відповідно до законодавства, чинного на момент придбання цього нерухомого майна, у зв`язку з чим воно може виступати об`єктом спадкування. За життя [PERSON] неодноразово складала заповіти щодо вказаної земельної ділянки. Останнім у часі заповітом, посвідченим 16.01.2014 року секретарем Вільнянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області (реєстр. № 4), [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку своїй дочці - [PERSON] , тобто позивачу. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.06.2020 року Шевченківським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис за № 896. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді спірної земельної ділянки. 17.07.2020 року позивач подала до Оріхівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після [PERSON] за законом та за заповітом, на підставі чого була заведена спадкова справа № 180/2020. За матеріалами вказаної спадкової справи, спадкоємцями [PERSON] за законом першої черги, крім позивача, були також сини спадкодавця, [PERSON] та [PERSON] , але спадщину вони не прийняли, заповіту не оспорювали, права на обов`язкову частку у спадщині не мали. Постановою державного нотаріуса Оріхівської державної нотаріальної контори від 08.12.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через ненадання позивачем оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Всі наведені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та відповідачем у справі не оспорюються. Постановою Пленуму Верховного Суду України (п. 23) від 30.05.2008 р. за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Крім того, у цій же постанові зазначається, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Станом на час виникнення спірних відносин та розгляду справи в суді землі колишньої Вільнянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області належать Преображенської об`єднаної територіальної громади, органом місцевого самоврядування якої є Преображенська сільська рада Оріхівського району Запорізької області, яка за встановлених судом обставин є належним відповідачем у цій справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, у спадкування та інших цивільно-правових угод. Позивач є єдиним спадкоємцем спірного майна за заповітом, який ніким не оспорюється, спадщину прийняла в порядку ст. 1268 ЦК України, однак через відсутність правовстановлюючих документів не може в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 1223, 1225, 1233, 1268, 1275, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved