Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Данилівської сільської ради Менського району Чернігівської області, уточнивши який представник позивача в судовому засіданні просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом на підставі сертифікату серії ЧН №0345114, виданого на ім'я [PERSON], та сертифікату серії ЧН № 0345115, виданого на ім'я [PERSON]. Позов мотивований тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах на території Данилівської сільської ради Менського району Чернігівської області, що належало їй на підставі сертифіката серії ЧН №0345114, та на право на земельну частку (пай) розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах на території Данилівської сільської ради Менського району Чернігівської області, належне [PERSON] на підставі сертифікату серії ЧН № 0345115, яке її мати успадкувала після його смерті, але за життя спадщину не оформила. Вона, як спадкоємиця за законом першої черги, після смерті матері - [PERSON] звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з втратою сертифікатів та рекомендовано звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Скляр В.В. позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову та пояснив, що належні власникам сертифікатів права на земельні частки (паї) ними не відчужувались, Державні акти на право власності на земельні ділянки за вказаними сертифікатами не видавались. Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Менському районі Чернігівської області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, застосовуються правила книги шостої цивільного Кодексу, але оскільки, відповідно до закону, який діяв до 1 січня 2004 року, спадкоємці визнавались такими, що прийняли спадщину у випадку вчинення дій, передбачених ст. 549 ЦК України 1963 року, тому застосовуються як норми ЦК України 1963 року, так і норми ЦК нині чинного. Для прийняття спадщини відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [INFO] в с. Стольне Менського району Чернігівської області помер [PERSON], про що виконкомом Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Як вбачається з довідки № 101 від 21 січня 2011 року, виданої виконкомом Стольненської сільської ради, [PERSON] проживав та був зареєстрований з 1995 року по [INFO] по [ADDRESS], виписаний у зв'язку зі смертю, разом з ним за вказаною адресою проживала та була зареєстрована з 1995 року по [INFO] (виписана у зв'язку зі смертю) його дружина [PERSON] (а.с. 43). Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] свідчить про фактичне прийняття останньою спадщини відповідно до ст. 549 ЦК УРСР після померлого [PERSON], оскільки вона після смерті чоловіка продовжувала проживати у вказаному будинку, у її користування перейшли речі померлого. Фактично прийнявши спадщину, [PERSON] за життя не оформила своїх спадкових прав. За повідомленням Менської районної державної нотаріальної контори №82/01-16 від 15 січня 2015 року спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.25). Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в с. Стольне Менського району Чернігівської області, про що виконкомом Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на майно успадковане нею після смерті чоловіка - [PERSON]. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2012 року встановлено юридичний факт, що [PERSON], [INFO], є дочкою померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] (а.с.8). Отже, позивач є спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 71/2011, заведеної за заявою [PERSON], як спадкоємиці за законом першої черги, остання в установлений законом строк звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON]. Інший спадкоємець за законом першої черги [PERSON] відмовився від належної частки в спадковому майні на користь [PERSON], про що надав нотаріальній конторі відповідну заяву (а.с.27). За заявами [PERSON] від 10 та 18 грудня 2014 року останній були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,25 га, 0,17 га, 0,43 га, розташовані на території с. Стольне Менського району Чернігівської області, що належали на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії І-ЧН №034161, серії І-ЧН №034162 [PERSON], на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що зберігаються в ТВБВ Ощадбанку №10024/0222 м. Мена Чернігівської області та належали спадкодавцю [PERSON], на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], який належав на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON]. Вказані земельні ділянки та житловий будинок [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка - [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав (а.с.47-51). Як вбачається з матеріалів справи, до складу спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] входять також і належне кожному з них право на земельні частки (паї) розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цих часток (на місцевості) із земель колишнього КСП «Нива», розташованих на території Данилівської сільської ради Менського району Чернігівської області. Проте, як вбачається з повідомлення нотаріуса Менської районної державної нотаріальної контори від 15 грудня 2014 року за № 2911/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельні частки (паї) у зв'язку з втратою сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.13). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.11 постанови від 30 травня 20108 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). За повідомленням Відділу Держземагенства у Менському районі Чернігівської області від 09 грудня 2014 року за № 4501 [PERSON] та [PERSON] 10 листопада 1998 року отримали Сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0345114 та серії ЧН №0345115 відповідно, в яких були допущені помилки у написанні їх прізвища, а саме зазначено прізвище [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Отримання 10 листопада 1998 року спадкодавцями вказаних сертифікатів підтверджується також і витягом із Книги реєстрації сертифікатів, в якій зазначено серії та номери сертифікатів, розмір та вартість земельного паю, підстава та дата видачі сертифікатів (а.с. 11). У Книзі реєстрації сертифікатів відсутні відомості про те, що вказане право на земельну частку (пай) власниками сертифікатів відчужувалось та/або вони отримували Державні акти на право власності на земельну ділянку за вказаними сертифікатами. Втрата Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0345114, виданого на ім 'я [PERSON], та Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0345115, виданого на ім'я [PERSON], підтверджується оголошенням, опублікованим в районній газеті «Наше слово» за 13 грудня 2014 року (а.с.9). Відповідно до положень ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з Витягами № 1192 та №1193 від 12 грудня 2014 року, виданими відділом Держземагенства у Менському районі Чернігівської області, вартість земельного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0345115 станом на 12 лютого 2000 року становить 29253,24 грн.; земельного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0345114 станом на 15 серпня 2010 року становить 45222,40 грн. (а.с.12). На підставі викладеного, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту права [PERSON] на спадкування, шляхом задоволення її позову в повному обсязі.

Outcome: approved