Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

У грудні 2020 року представник позивача адвокат Гречко І.О. звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних в загальній сумі 24 745 грн. 32 коп. за прострочку виконання відповідачем судових рішень. Позов мотивовано тим, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 24 травня 2018 року по справі № 521/20910/17 було стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] в сумі 12 374 грн. 16 коп. Додатковим рішенням по вказаній справі від 21 серпня 2018 року по вказаній справі з відповідача на користь позивача було стягнуто 2000 грн. 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу. Також рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2017 року по справі № 1519/9917/2012 було стягнуто з відповідача на користь позивача 339 014 грн. 75 коп., фактично рішення виконано 14.09.2020 року, рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 20 серпня 2020 року по справі № 521/17088/19 стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних за прострочку виконання рішення суду за період з 11.12.2018 по 30.09.2019 року. Враховуючи тривале невиконання відповідачем вказаних судових рішень, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в загальній сумі 13 763 грн. 48 коп. та 3% річних за прострочення виконання вказаних судових рішень в загальній сумі 10 981 грн. 84 коп. (щодо рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 24 травня 2018 року по справі № 521/20910/17 та додаткового рішення по даній справі від 21 серпня 2018 року - станом на 23.07.2020 року; щодо рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2017 року по справі № 1519/9917/2012 - станом на 14.09.2020). Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 08.02.2021 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 15.03.2021 року. В судове засідання позивачка не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, просила відмовити у задоволені позовних вимог. Надала до суду відзив, у якому вказала, що позовна заява не відповідає правовій природі ст. 625 ЦК України, боржник у зв`язку з арештом, накладеним на нерухоме майно, не мав будь-якої можливості самостійно розпорядитись ним шляхом продажу та отримати за нього грошові кошти, які мав сплатити в рахунок погашення заборгованості, а тому, він має бути звільнений від відповідальності, яка передбачена ст. 625 ЦК України. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не наступили. Окрім того, позивачем невірно визначений початок періоду стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши в судовому засіданні експерта Бочкарьова Д. О. суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 24 травня 2018 року по справі № 521/20910/17 було стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] в сумі 12 374 грн. 16 коп., що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 9-12) Вказане рішення перебувало на примусовому виконанні з 01.08.2018 року, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження по 16.09.2020 року, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.09.2020 р. (а.с. 36), фактичне виконання рішення відбулось 14.09.2020 року шляхом передачі позивачу майна відповідача в рахунок погашення боргу, що підтверджується копією листа Другого Малиновського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) від 20.05.2021 р. № 20781 (а.с. 155-156) Також, судом встановлено, що додатковим рішенням від 21 серпня 2018 року по справі № 521/20910/17 з відповідача на користь позивача було стягнуто 2000 грн. 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу, що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 9-12) Вказане рішення перебувало на примусовому виконанні з 19.10.2018 року, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 17) по 16.09.2020 року, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.09.2020 р. (а.с. 160), фактичне виконання рішення відбулось 14.09.2020 року шляхом передачі позивачу майна відповідача в рахунок погашення боргу, що підтверджується копією листа Другого Малиновського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) від 20.05.2021 р. № 20781 (а.с. 155-156). Також, судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2017 року по справі № 1519/9917/2012 було стягнуто з відповідача на користь позивача 339 014 грн. 75 коп., що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 20-23), залишеного без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2018 р. (а.с. 24-29), ухвалами Малиновського районного суду м.Одеси від 18.09.2019 р. про виправлення описки у вказаному рішенні (а.с.30-31). Вказане рішення перебувало на примусовому виконанні з 22.07.2019 року, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 32-33) по 16.09.2020 року, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.09.2020 р. (а.с. 163). Фактичне виконання вказаного рішення відбувалось частинами. Так, 24.06.2020 року відповідачу в рахунок боргу було передано майно позивача на суму 141 170 грн. 30 коп., 09.07.2020 року - на суму 58 556 грн. 80 коп., 21.07.2020 позивачу було перераховано кошти в сумі 23 937 грн. 28 коп., 14.09.2020 р. відповідачу в рахунок боргу було передано майно позивача на суму 117 126 грн. 39 коп., що підтверджується копією листа Другого Малиновського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) від 20.05.2021 р. № 20781 (а.с. 155-156). Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 20 серпня 2020 року по справі № 521/17088/19, зміненим постановою Одеського апеляційного суду від 31.05.2021 р. стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних за прострочку виконання вказаного рішення суду за період з 22.07.2019 по 30.09.2019 року. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з частинами 1, 5 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У силу частин 1, 2 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як встановлює частина 1 стаття 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому згідно з частиною 1 статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Розрахунок інфляційних збитків розраховується за формулою: Індекс інфляції - добуток щомісячних індексів за відповідний період; Збитки від інфляції = (Сума боргу х Індекс інфляції) - Сума боргу. Так, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: - інфляційні втрати та 3 % річних за несвоєчасне виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 24 травня 2018 року по справі № 521/20910/17 за період з 01.08.2018 року по 23.07.2020 року, що становить (1455 грн. 32 коп. + 734 грн. 76 коп.): ПеріодСума, грн.Сумарний індекс інфляціїІнфляційні втрати, грн.3% річних, грн 01.08.2018-23.07.202012374,161.117609891455,32734,76 - інфляційні втрати та 3 % річних за несвоєчасне виконання додаткового рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 21 серпня 2018 року по справі № 521/20910/17 за період з 19.10.2018 року по 23.07.2020 року, що становить (156 грн. 88 коп. + 105 грн. 77 коп.): ПеріодСума, грн.Сумарний індекс інфляціїІнфляційні втрати, грн.3% річних, грн. 19.10.2018-23.07.202020001.07843779156,88105,77 - інфляційні втрати та 3 % річних за несвоєчасне виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2017 року по справі № 1519/9917/2012 за період з 01.10.2019 року по 14.09.2020 року, що становить: ПеріодСума, грн.Сумарний індекс інфляціїІнфляційні втрати, грн.3% річних, грн 01.10.2019-23.06.2020339014,751.026234688893,947426,43 24.06.2020-08.07.2020197844,4510243,25 09.07.2020-20.07.2020139287,650,9940194,60 21.07.2020-14.09.2020115350,370,9980529,48 Таким чином, загальна сума інфляційних втрат та 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 19 740 грн. 43 коп. Суд не бере до уваги висновок судово-економічного дослідження експерта Бочкарьова Д. О. № 154 від 25.11.2020 р. (а.с. 46-53) та висновок додаткового судово-економічного дослідження № 163 від 26.07.2021 (а.с. 181-183), оскільки наведені в ньому розрахунки проведені поза межами строків, визначених у позові та в межах яких підлягають нарахуванню та стягненню відповідні суми. Доводи сторони відповідача про неможливість виконання рішень судів з огляду на накладений арешт на майно відхиляються судом, оскільки відповідні дії були вчинені в порядку примусового виконання рішення, що не позбавляє відповідача можливості виконати рішення суду в добровільному порядку. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 і п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до пункту 3 частини 2 та пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, стороною позивача було заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат у розмірі 3000 грн. за виготовлення експертного висновку, а також 5626,00 грн. витрат на професійну допомогу. Стороною позивача було надано договорі про надання правової допомоги від 24.11.2020 р. № 25 (а.с.54), Додатковий договір до договору № 25 про надання правової допомоги (а.с.55-56), детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с.57-58), відповідно до якого загальна вартість робіт здійснених адвокатом становить 5626 грн.; акт приймання-передачі послуг № 25 від 23.12.2020 р. (а.с.59-60), квитанцію про сплату судових витрат на суму 5626,00 грн. (а.с.74), квитанцію прибуткового касового ордеру від 20.11.2020 року на суму 3000,00 грн. (а.с.75) ордер (а.с.76). Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 4488,10 грн. Витрати позивача проведення експертного дослідження розподілу між сторонами не підлягають з огляду на відхилення судом висновку експерта при розгляді справи. Розглядаючи заяву про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат представника відповідача щодо відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1-2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Судом встановлено, що при наданні відзиву на позов (а.с. 92-95) відповідачем орієнтовний розрахунок суми судових витрат не подано, протягом розгляду справи сторона відповідача з клопотанням про поновлення відповідного процесуального строку не зверталась, відповідний розрахунок не надавала, що є правовою підставою для відмови у відшкодуванні відповідних витрат. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з зі сторін по справі в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог. З позовної заяви вбачається, що позивачем було визначено ціну позову у розмірі 24745,32 грн. З врахуванням ставок судового збору, чинних на час звернення до суду, сплаті підлягав судовий збір у розмірі 840,80 грн. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню зі сторін пропорційно до задоволених вимог, а саме з відповідача на користь держави підлягає стягненню 670,74 грн., та з позивачки у розмірі 170,06 грн.

Outcome: partial