Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що у червні 2007 року позивач надала в позику відповідачу грошові кошти у сумі 3000 доларів США. У квітні 2013 року відповідачем складена розписка про отримання грошових коштів у борг у розмірі 3000 доларів США, наданих позивачем. Суму позики відповідач зобов'язався повернути до 01 червня 2013 року, однак грошові кошти на вимогу позивача повернуті не були. За таких обставин, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 05 лютого 2014 року позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 23970 грн., три проценти річних у сумі 3655,12 грн., судовий збір у сумі 279,85 грн. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. У червні 2007 року позивач [PERSON] передала відповідачу грошові кошти у сумі 3000 доларів США у позику, що на момент звернення до суду становить 23970 грн. На підтвердження взятих на себе зобов'язань [PERSON] 04 квітня 2013 року складено розписку, в якій він зобов'язався повернути суму позики до 01 червня 2013 року. (а.с. 8) Оригінали розписки оглянуто судом в судовому засіданні. У відповідність положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Згідно з ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 625 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За правилами ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 3000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 23970 грн. Відповідач до 01 червня 2013 року отримані у борг грошові кошти позивачу не повернув. Також позивач просить стягнути з відповідач три проценти річних від простроченої суми за період з 01 січня 2009 року по 31 січня 2014 року, що складає 3655,12 грн. За таких обставин, виходячи із визнання відповідачем заявлених позовних вимог, суд вирішує задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 23970 грн. та три проценти річних у сумі 3655,12 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 279,85 грн.

Outcome: approved