Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

у грудні 2019 р. позивач звернулася до суду з позовними вимогами про зміну способу стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2005, шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. 00 коп. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 4000 грн. 00 коп. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в період перебування з відповідачем у шлюбних відносинах з 30.08.2002 по 24.09.2019 у сторін народилось двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2005 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 1 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 30.03.2005 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач батьківського обов`язку по утриманню та вихованню синів не виконує, рішення суду про стягнення аліментів належним чином не виконує, внаслідок чого існує заборгованість, утриманням другого сина також не займається. Діти проживають з матір`ю, яка самостійно несе витрати для належного забезпечення синів усім необхідним, середньомісячні витрати на дітей становлять 13500 грн. 00 коп. Крім того, на утриманні позивача також перебувають батьки, які потребують стороннього догляду та утримання. Враховуючи, що стан здоров`я відповідача задовільний, він є працездатною особою, інших непрацездатних осіб на його утриманні не має, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог. Ухвалою суду від 08.01.2020 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 25). 29.01.2020 від відповідача надійшов відзив, проти вимог про зміну способу стягнення аліментів заперечує, вважає їх такими, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 183 СК України. Зазначає, що з серпня 2017 по жовтень 2019 відповідач сплачував аліменти на двох дітей. Посилання на наявність заборгованості не відповідає дійсності. Зазначає, що наявність у відповідача непрацездатних батьків не є підставою для зміни розміру аліментів. Позовні вимоги визнає частково, просить проводити стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) (а.с. 29-30). У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Представник позивача у минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач, представник відповідача позовні вимоги у минулому судовому засіданні визнали частково, просили проводити стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі до 1/3 частини з усіх видів заробітку, до досягнення синами повноліття. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30.08.2002 між сторонами укладено шлюб ВДРАЦС Солом`янського РУЮ у м. Києві (а.с. 9). У вказаному шлюбі у сторін народилось двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2005 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 1 неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 330.03.2005 і до повноліття дитини (а.с. 10). 24.09.2019 рішенням Святошинського районного суду м. Києва розірвано шлюб між позивачем та відповідачем (а.с. 9). Відповідно до довідки з Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської РДА в м. Києві від 25.11.2019, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та одержує компенсацію за надання за надання соціальних послуг [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до приписів ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України визначено, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України ). Стаття 192 Сімейного Кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 Сімейного Кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 05 лютого2014 року №6-143цс13. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст.182 - 184, 192 СК України. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 372/2393/17. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Судом встановлено, що позивач є непрацездатною особою, перебуває на обліку в Управлінні та соціального захисту населення Солом`янської РДА в м. Києві, здійснює догляд за матір`ю, яка потребує стороннього постійного догляду, що відповідно до ст.ст. 182, 192 СК України, є підставою для зміни розміру аліментів. Також судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, має постійний дохід, інших осіб, крім спільних з позивачем дітей, на утриманні не має. Протилежного в судовому засідання встановлено не було. Враховуючи, обов`язок обох батьків утримувати дітей, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд, з урахуванням фактичних обставин справи та наявності відповідних підстав, вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та змінити спосіб стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі по 3500 грн 00 коп. кожному, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 768 грн 40 коп. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнений від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial