Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Фізичної-особи підприємця [PERSON] , третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби у м. Києві, згідно з яким просила: розірвати договір купівлі-продажу товару, укладений з відповідачем 01.12.2018 року; стягнути з відповідача на її користь 5270 грн. 00 коп. неустойки та 2 000 грн. 00 коп. відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 01.12.2018 року у магазині «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить ФОП [PERSON] ) нею було придбано фотоепілятор Philips SC 1995/00 Lumea Advanced вартістю 5 099 грн. 00 коп. Разом з тим, після декількох місяців використання придбаного товару, позивачем було виявлено недоліки у останнього, у зв`язку з чим вона звернулася до двох офіційних сервісних центрів Philips-ТОВ «ДТС» та ТОВ «Наш Сервіс». Згідно технічних висновків вказаних сервісних центрів придбаний товар було визнано непридатним для подальшої експлуатації, оскільки лампа виробу має дефект, який не підлягає ремонту. У зв`язку з цим, 15.07.2019 року позивачем було надіслано до ФОП [PERSON] офіційну заяву-претензію з вимогою повернути їй повну вартість за бракований товар, але вказаний лист повернувся без вручення адресату. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 23 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний повернути їй кошти за придбаний товар у загальному розмірі 5 270 грн. 00 коп., а саме: вартість виробу у розмірі 5 099 грн. 00 коп.; доставка товару у розмірі 60 грн. 00 коп., затрати за пересилання виробу Новою поштою до ФОП [PERSON] у розмірі 65 грн. 00 коп.; затрати Укрпошти за відправку листів до ФОП [PERSON] та Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві у розмірі 46 грн. 00 коп., а також відшкодувати завдану їй моральну шкоду, розмір якої вона оцінює у 2 000 грн. 00 коп. Ухвалою від 27.09.2019 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05.11.2019 року до суду надійшли пояснення Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві щодо позову. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при причини неявки в судове засідання суд не сповістив. Представники третьої особи поклались на розсуд суду при вирішені спору по суті заявлених вимог. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 01.12.2018 року у магазині «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить ФОП [PERSON] ) позивачем було придбано фотоепілятор Philips SC 1995/00 Lumea Advanced вартістю 5 099 грн. 00 коп. При цьому, як пояснила позивач у судовому засіданні, товар було придбано нею без дефектів, оскільки при його придбанні вона перевіряла останній на предмет його справності. Разом з тим, згідно з Технічним висновком сервісного центру Philips-ТОВ «ДТС» від 24.04.2019 року підтверджено наявність дефекту товару, а саме: пляма на склі, відкол у внутрішній частині скла, та визнано виріб непридатним для подальшого використання. Крім того, у відповідності до технічного висновку сервісного центру ТОВ «Наш Сервіс» від 31.07.2019 року також підтверджено наявність дефекту у придбаному виробі, а саме: його несправність, та визнано виріб непридатним для подальшої експлуатації. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилалась на те, що оскільки придбаний нею товар є бракованим, укладений між ним та відповідачем договір слід розірвати, а відповідача - зобов`язати повернути їй кошти та відшкодування моральну шкоду. Так, відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Як передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. При цьому, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно непродовольчих товарів, що перебували у використанні та були реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, вимоги споживача, зазначені у частині першій цієї статті, задовольняються за згодою продавця. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Отже, виходячи з вищенаведених положень, обов`язковою умовою, яка передує праву споживачу звернутися з вимогою про розірвання договору та повернення коштів за придбаний товар, є виявлення недоліків товару протягом встановленого гарантійного строку. Так, на підтвердження того, що недолік придбаного виробу було виявлено протягом встановленого гарантійного строку, позивач посилається на наявний в матеріалів справи гарантійний талон (а.с. 13). Разом з тим, вказаний гарантійний талон не містить ані строку наданої гарантії на товар, ані відомостей стосовно ціну придбаного товару. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували строк гарантії на придбаний позивачем товар, а також те, що недоліки, зазначені у технічних висновках сервісних центрів, були виявлені позивачем протягом гарантійного строку, матеріали справи не містить. В свою чергу, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, зважаючи на встановлені обставини справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю. Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні позовних вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В той же час, відповідно до п.5 ст.4 цього Закону споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією, у випадках, передбачених законом. При цьому, Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19.05.2011, яким внесено зміни в вищенаведені положення п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», що передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), визначено термін такої шкоди - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Отже, законом передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), тільки за умови, що така шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть у зв`язку з придбанням товару неналежної якості. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено підстав для відшкодування моральної шкоди в розглядуваних правовідносинах між сторонами, які регулюються ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням положень п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», тому позовні вимоги в частині відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди також є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed