Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання громадянина таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона разом зі своїм недієздатним сином [PERSON], опікуном якого вона є, донькою [PERSON] та онукою [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної часткової власності. У вказаній квартирі вона на прохання відповідача в справі зареєструвала його, однак з вересня 2014 року по теперішній час відповідач в справі в квартирі не проживає без поважних причин, комунальні платежі за користування квартирою не сплачує, тоді як вона є пенсіонеркою й утримує недієздатного сина й не має можливості нести комунальні витрати ще й за відповідача в справі. У зв'язку з чим, вона просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою та примусово зняти його з реєстраційного обліку в ній. У судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати у її відсутність згідно до ст. 197 ЦПК України, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ч.9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі - газета «Вісті Придніпров'я» від 25.02.2016 року № 13 (1712). Представник третьої особи Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Треті особи - [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались, будь-яких письмових пояснень суду не надали. Зі згоди позивачки у справі, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 3504 від 07.07.1999 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.02.2005 року. Згідно довідки № 3 від 06.11.2015 року Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби «НОВА-КОМ», погодженої ТОВ «Житлокомцентр» за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими: позивачка [PERSON] , її син - [PERSON] та відповідач [PERSON]. Також судом встановлено, що позивачка [PERSON] постійно проживає у спірній квартирі, утримує житло, сплачує комунальні послуги за себе, свого недієздатного сина [PERSON], опікуном якого вона є, та відповідача в справі, ніяких перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу в справі не створювала та не чинила, в той час, як відповідач [PERSON] в квартирі з вересня 2014 року по теперішній час не проживає, що підтверджується підписами сусідів в акті від 06.07.2015 року, завіреного ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР». В зв'язку з реєстрацією відповідача в справі на спірній житловій площі, на нього нараховуються комунальні платежі, які вимушена платити позивачка у справі, що негативно впливає на її матеріальний стан й відповідно порушує її права як власника, щодо користування, володіння та розпорядження квартирою. Отже, встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з права власника вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності, та які регулюють порядок користування житлом та втрати цього права членом сім'ї власника житла. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На думку суду, позивачкою у справі надано достатній обсяг доказів, які підтверджують, що відповідач [PERSON], який відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 ЖК України має статус члена сім'ї власника квартири, не проживає в спірній квартирі більше одного року без поважних причин, не приймає участі у витратах з утримання житла, створюючи таким чином перешкоди [PERSON] як власнику житла у користуванні ним, чим відповідно порушує її майнове право, яке підлягає захисту судом у спосіб, обраний позивачкою, шляхом усунення перешкод у користуванні правом власності - визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Оскільки у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, то підлягають задоволенню й вимоги позивачки про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі. На підставі викладеного,

Outcome: approved