Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати з [PERSON] шлюб, зареєстрований 16 грудня 2011\~року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 486. Судові витрати просив покласти на нього. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. З відповідачкою він не проживає більше року, спільного господарства не ведуть. Протягом спільного подружнього життя сторони вже розлучалися і багато років жили окремо один від одного. У 2011 році вони знову зареєстрували шлюб, але, на думку позивача, це було помилкою, оскільки спільне проживання виявилося неможливим. Причиною звернення до суду з цим позовом є те, що сторони мають різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Між ними часто виникають сварки, конфліктні ситуації. Зберегти шлюб неможливо, примирення позивач не бажає. Суперечок з приводу спільного майна не мають. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23\~жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання у справі призначено на 10-00 год. 23\~листопада 2020 року. 23\~листопада 2020 року судове засідання відкладено на 11-00 год. 15\~грудня 2020\~року у зв`язку з неявкою відповідачки. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове\~засідання повторно\~не з`явилася\~відповідачка з невідомих суду причин, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення, розміщене на офіційному сайті суду веб-порталу судової влади України, про виклик у судове засідання; клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. Відповідно до ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Статтею 280 ЦПК України\~встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)\~відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалити у справі заочне рішення, про що постановив ухвалу. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Згідно із ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень\~\~ст.\~24\~Сімейного\~кодексу\~України (далі СК\~України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК\~України). Згідно із ч. 3 та 4\~ст.\~56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України\~\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 16 грудня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 486, що вбачається з копії повторного свідоцтва про шлюб від 04 вересня 2020 року серії [NUMBER] (а. с. 6). За твердженням позивача, подружжя [PERSON] протягом року не підтримують сімейно-шлюбних відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, неповнолітніх дітей не мають. Докази на спростування таких тверджень у матеріалах справи відсутні. Перевіривши зміст позовної заяви, матеріали справи, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим. Причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. При цьому враховується, що суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved