Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON]. звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з відповідачем з [PERSON] зареєстрували шлюб 30 червня 2002 року у виконавчому комітеті Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 4, який 20 жовтня 2014 року розірвали. Від спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини відмовляється, тому позивач вимушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сум в розмірі 1000 грн. В подальшому [PERSON] змінила позовні вимоги, просила стягувати на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому в них [INFO] року народилася донька [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11 липня 2003 року виконавчим комітетом Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області у сторін є донька [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до довідки № 163 від 02 лютого 2017 року виданої [PERSON], про те, що він працює у виробничому підрозділі «Вапнярський будівельно-монтажний поїзд» Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на посаді підсобного робітника ( а.с.18). Таким чином, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, враховуючи обставини справи, суд вважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 23 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів згідно обставин справи суд вважає розумним та обгрунтованим. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст.191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 23 грудня 2016 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 551,20 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved