Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 19 червня 2012 року позичила відповідачці 7800 гривень, які остання зобов'язалася повернути в строк до 19 квітня 2013 року та щомісячно сплачувати проценти у розмірі 780 гривень, про що надала письмову розписку. У зв'язку з тим, що відповідачка до цього часу не повернула суму позики, позивач просить стягнути на її користь борг у сумі 7800 грн. та проценти за користування сумою позики протягом 16 місяців, що становить 20 280 грн. (780 грн. х 16 місяців). У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що гроші відповідач не отримувала, а розписка написана під тиском з боку позивача. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно письмової розписки відповідача від 19.06.2012 року, вона отримала від позивача грошові кошти в сумі 7800 грн. та зобов'язується повернути їх до 19.04.2013 року, саме не менше 780 грн. у місяць. Доказів щодо повернення суми боргу суду не надано. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З огляду на наведене та враховуючи, що факт отримання відповідачем грошей підтверджується письмовою розпискою, а відповідачем не надано доказів, які б спростовували факт отримання нею коштів та написання розписки під впливом насильства, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення боргу у сумі 7800 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимог про стягнення процентів у розмірі 780 гривень на місяць за користування грошовими коштами протягом 16 місяців, то в судовому засіданні вони не знайшли свого підтвердження належними доказами, а тому суд не вбачає підстав для їх задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial