Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі. Свої вимоги обгрунтовував тим, що 27.09.2010 року між Київським національним університетом внутрішніх справ (правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ - далі НАВС) та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця у КНУВС № 10-237, відповідно до умов якого освітній заклад зобов'язувався надати відповідачеві освітю послугу за рахунок коштів державного бюджету, а останній зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу. При цьому, у разі відмови відповідача від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відповідачу необхідно відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Однак, відповідач не виконав умови договору про підготовку фахівця від 27.09.2010 року № 10-237 і звільнився до спливу встановленого договором терміну перебування на службі після закінчення навчання з Органів внутрішніх справ на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. З огляду на зазначене, позивач просив стягнути з [PERSON] витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі, що у відповідності до розрахунку заборгованості становлять 22 811 грн. 62 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу за його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. 27.09.2010 року між Київським національним університетом внутрішніх справ (правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ - далі НАВС) та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця у КНУВС № 10-237, відповідно до умов якого освітній заклад зобов'язувався надати відповідачеві освітню послугу за рахунок коштів державного бюджету, а останній в свою чергу зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу. При цьому, у разі відмови відповідача від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відповідачу необхідно відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі (а.с. 13-15). На виконання умов договору Наказом КНУВС № 562 від 05.08.2010 року [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Правознавство» з 01.09.2010 року (а.с. 16). Згідно розпорядження Кабінету міністрів України від 27.08.2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (а.с. 36). Пунктом 2.1.3 договору про підготовку фахівця передбачено, що виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов'язання за вищевказаним договором, відповідно до умов якого відповідач з 01.09.2010 року по 15.03.2014 року у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг (а.с. 24-32). Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року № 2984-ІІІ який діяв на момент навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Згідно положень Сатуту НАВС, академія є державним вищим навчальним закладом, основним завданням діяльності якого є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог ЗУ «Про вищу освіту». Наказом НАВС № 343 від 15.03.2014 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію бакалавра права за спеціальністю «Правознавство», видано диплом бакалавра та направлено для подальшого проходження служби до ГУ МВС України у м. Києві (а.с. 17). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач не виконав свої зобов'язання за договором та на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням був звільнений з ОВС, наказом ГУ МВС України в м. Києві № 442 о/с від 28.05.2015 року, тобто до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання (а.с. 18,19). Ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 2.3.6. договору, у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 договору відповідач зобов'язувався відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.1 договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є звільнення з ОВС за власним бажанням протягом перших трьох років після закінчення навчання. При цьому, п. 3.2. встановлено, що відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання є підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] при звільненні за власним бажання відмовився в подальшому проходити службу в ОВС. Таким чином, з довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у НАВС у разі звільнення зі служби в органах внутрішніх справ до встановленого договором трирічного терміну перебування на службі від 13.03.2014 р. та 21.07.2015 р. вбачається, що заборгованість відповідача перед навчальним закладом становить 22 811 грн. 62 коп. та включає в себе: 8 577 грн. 73 коп. - вартість грошового забезпечення; 819 грн. 12 коп. - витрати на продовольче забезпечення; 3 953 грн. 13 коп. - витрати на речове забезпечення; 9 461 грн. 64 коп. - витрати на оплату комунальних послуг та спожитих електроносіїв (а.с. 22, 23, 24). З матеріалів справи вбачається, що відповідача ознайомлено з сумою витрат пов'язаних з утриманням у начальному закладі та поінформовано про необхідність відшкодування зазначеної суми. Однак, відповідач у добровільному порядку кошти не повернув. Згідно п. 4.4. договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. З огляду на вище викладене, повно та об'єктивно дослідивши обставини справи, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь НАВС заборгованість за договором про підготовку фахівця №10-237 від 27.09.2010 року витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі у розмірі 22 811 грн. 62 коп. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 378 грн. 00 коп. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 526, 610, 611, 625, Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved