Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2012 року по серпень 2013 року вона перебувала у стосунках з [PERSON] , від яких у неї [INFO] народився син [PERSON] . Починаючи з вересня 2013 року відповідач проживає окремо від дитини за адресою: [ADDRESS] , та батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З вказаного часу всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному її утриманні. Позивач вказала, що відповідач не піклується про сина, не цікавиться його успіхами, його навчанням, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не здійснює підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання. Крім того, відповідач не спілкується з сином, що необхідно для нормального самоусвідомлення, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для утримання дитини. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, не відвідує сина ані вдома, ані в школі, томі позивач вважає, що він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.10.2020 відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 18.11.2020. 18.11.2020 суд ухвалив закрити підготовче провадження, та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.12.2020. 18.12.2020 розгляд справи відкладений до 18.01.2021, у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Слов`янської міської ради Донецької області до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування та висновок органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.09.2013, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області. Згідно з довідками №1429-75214 від 25.09.2018 та №1429-75221 від 25.09.2018 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання/перебування [PERSON] та [PERSON] є [ADDRESS] . Згідно з довідкою про склад сім`ї №170 від 21.08.2020 Комітету мікрорайону ЖЕУ №3 м.Слов`янська, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З характеристики №171 від 21.08.2020, виданої Комітетом мікрорайону ЖЕУ №3 м.Слов`янська вбачається, що за адресою: [ADDRESS] винаймає квартиру та проживає [PERSON] разом із сином [PERSON] , [INFO] , яка повністю утримує свого сина. Батько [PERSON] участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Відповідно до акту обстеження побутових умов проживання №172 від 21.08.2020, складеного керівником Комітету мікрорайону ЖЕУ №3 м. Слов`янська, [PERSON] разом із сином [PERSON] проживає в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . В квартирі наявні всі необхідні меблі для дитини, обладнана побутовою технікою, комунікації у належному стані. Мати [PERSON] зі своїм сином [PERSON] мають усі необхідні та належні умови для проживання. З довідки, виданою 21.08.2020 КНП Слов`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Слов`янська» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Амбулаторії №5 м. Слов`янськ. З довідки №268 від 21.08.2020, виданої адміністрацією ЗОШ №10 випливає, що [PERSON] , батько [PERSON] , учня 2-А класу ЗОШ №10, не бере участі у шкільному житті сина, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником та вчителями з приводу поведінки та навчання сина з 01.09.2019 по теперішній час. Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, що підтверджується відповідним висновком органу опіки та піклування Слов`янської міської ради №29/03-2262 від 17.11.2020. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. При винесенні рішення суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставинах. Разом з тим, суд не приймає до уваги долучений до матеріалів позову розрахунок заборгованості по сплаті аліментів №3896/18.4 від 31.08.2020, складений в.о. начальника Хрустальнинського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), оскільки вказаний розрахунок не містить як відомостей щодо особи, відносно якої його складено, так і жодних інших відомостей, як то номера виконавчого провадження чи даних виконавчого документа, за яких можливо ідентифікувати наданий розрахунок щодо обставин даної справи. Сукупність доказів свідчить, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин, данні факти, згідно зі ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved