Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У грудні 2016 року Сад Віра Миколаївнапред'явила в суді позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1997 року, який на даний час розірвано. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина - [PERSON], який на даний час навчається за контрактом на денній формі навчання в Луцькому Національному технічному університеті, факультет комп»юторних наук та інформаційних технологій. Таким чином, син має право на матеріальне забезпечення батьком до досягнення ним 23 років за умови, що він буде навчатись, а батько може надавати таку допомогу. Відповідач фізично здоровий, працевлаштований і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Вона самостійно не в змозі в повній мірі матеріально забезпечити сина. Просить суд винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання і у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, до закінчення ним навчання. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідач [PERSON] не має змоги сплачувати аліменти в зв»язку з тим, що на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не отримує доходу. Батьки відповідача є пенсіонерами, їх стан здоров»я є незадовільним та потребує постійної медикаментозної підтримки. Стан здоров»я відповідача є незадовільним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. Відповідно до\~ст.200 СК України\~\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено судом, повнолітній син відповідача Сад Владислав Павлович навчається на денній формі навчання в Луцькому Національному технічному університеті, на факультеті комп»юторних наук та інформаційних технологій (а.с.6-8) Як вбачається з квитанції №0.0.605833472.1 від 25.08.2016 року позивач сплатила за навчання 5700 гривень. (а.с.9) Згідно довідки, виданої КЗ «МРЦПМСД» Млинівської районної ради Рівненської області від 28.11.2016 року № 03-11/768 [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІІ групи, постраждалим від аварії на ЧАЕС, перебуває під динамічним спостереженням сімейного лікаря. (а.с.10) Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення від 28.11.2015 року № 03-09/3140 [PERSON] отримує допомогу як інвалід з дитинства ІІІ групи у розмірі 1130,0 гривень на місяць. (а.с.11) Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення від 24.11.2016 року № 03-09/3075 станом на 24.11.2016 року сад [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває та не отримує ніяких видів допомог. (а.с.12) Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ № 017920, виданого 02.10.2006 року відповідач Сад Павло Йосипович зареєстрував шлюб з [PERSON] у Боратинській сільській раді Луцького району Волинської області 02 жовтня 2006 року, актовий запис №12. (а.с.28) Суд бере до уваги той факт, що на утриманні відповідача знаходяться четверо неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.29-32) та дружина [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримала допомогу при народженні дитини [PERSON], 2016 р/н у розмірі 860 грн., та [PERSON], 2013 р/н у розмірі 1485,00 грн., що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Луцької райдержадміністрації від 10.03.2017 року (а.с.35, 57) Згідно довідки про доходи № 18 від 17.01.2017 року Сад Павло Йосипович працює в Комунальному закладі «Волинський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» на посаді водія автомобіля виїзної бригади та за період з січня 2016 року по грудень 2016 року отримав дохід в розмірі 47074,72 грн., розмір фактичного доходу з відрахуванням податків становить - 42569,9 гривень. (а.с.33) Згідно довідки про доходи №145 від 14 березня 2017 року виданої на ім»я Сад Павла Йосиповича загальна сума доходу останнього за період з січня 2017 року по лютий 2017 року становить 10818,75 гривень. (а.с.55) Згідно довідки про доходи від 13.01.2017 року дружина відповідача - [PERSON] є працівником Луцької центральної районної лікарні (посада - молодша медсестра-буфетниця) та на даний час знаходиться у відпустці для догляду за дитиною віком до 3-х років, доходу з липня 2016 року по грудень 2016 року немає. (а.с.34) Таким чином, аналізуючи докази, які надані сторонами, суд приходить до висновку про те, що відповідач, з урахуванням його доходу та кількості осіб, що перебувають на його утриманні, не має можливості надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Правовідносини регулюються ст. ст. 198, 199, 200 СК України . На підставі наведеного,

Outcome: dismissed