Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

у грудні 2014 року позивачі звернулися до суду із позовом в якому просили заборонити відповідачу чинити перешкоди у спілкуванні з онуками та визначити спосіб участі у вихованні онуків, надавши періоди спілкування з можливістю відвідування онуками їх місця проживання або обрання іншого місця перебування за згодою з відповідачем з урахуванням стану здоров'я дітей. Свої вимоги обґрунтовували тим, що після розірвання шлюбу доньки позивачів із відповідачем, онуки залишились жити з батьком, який вчиняє перешкоди для їх зустрічей з онуками. Між відповідачем [PERSON] та третьою особою - [PERSON] було укладено договір, в якому відповідач зобов'язувався надавати позивачам, за їх згодою та побажанням, можливість зустрічатися та без заборони спілкуватись з онуками два дні протягом тижня або один раз на тиждень у вихідні або святкові дні, а в разі неможливості за причини хвороби або зайнятості надавати можливість для спілкування в інші дні, але не менше двох днів на тиждень. У відповідності до статті 31 ЦПК України, позивачі подали до суду заяву про внесення змін до предмету позову, на підставі якої просили зобов'язати відповідача усунути перешкоди у їх спілкуванні з онуками, визначити спосіб їх участі у вихованні онуків надавши періоди спілкування з відвідуванням місця проживання позивачів. [PERSON] два дні протягом тижня, в суботу та неділю, в період часу з 12:00 год. до 18:00 год., та [PERSON] три дні протягом тижня, в середу в період з 10:00 год. до 21:00 год., в суботу та неділю в період часу з 12:00 год. по 18:00 год. без присутності відповідача та інших осіб; зобов'язати відповідача організовувати відвідування онуками місця проживання позивачів за адресою [ADDRESS], шляхом забезпечення прибуття. У судовому засідання позивачі та їх представник позов підтримали та просили про його задоволення із викладених у ньому підстав. Представник відповідача частково заперечував проти позову, надав суду пояснення та письмові заперечення, просив визначити спосіб участі позивачів у вихованні та спілкуванні з онуками відповідно до висновку органу опіки та піклування від 16 лютого 2015 року № 720/333. Крім того зазначив, що жодних перешкод у спілкуванні дідуся і бабусі з онуками, в їх участі у вихованні дітей, відповідач не чинить. У зв'язку із зміною обставин повсякденного життя, інколи заплановані зустрічі позивачів із онуками не відбувалися. Щодо спілкування [PERSON] та [PERSON] із дітьми не заперечував, вважав за доцільне проводити зустрічі із дітьми за місцем проживання його довірителя. Третя особа [PERSON] позов підтримувала та просила про його задоволення. Служба у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні у встановленому законом порядку, надали суду висновок про визначення способів участі позивачів у вихованні онуків від 11 лютого 2015 року № 87/11-06 та просили розглядати справу без участі їх представника. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши думки сторін суд дійшов наступного: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23 березня 2006 року та [PERSON], [INFO] свідоцтво № державного файлу [NUMBER] від 21 червня 2012 року, виданого штатом Каліфорнія США є спільними дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 липня 2013 року розірвано шлюбу між відповідачем [PERSON] та третьою особою по справі - [PERSON].(а.с. 9). Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 липня 2013 року визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON], згідно якої місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] визначено разом з батьком в будинку [ADDRESS] в м. Вишгороді, Київської області та поділено спільне набуте майно під час шлюбу (а.с. 11). 22 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено договір про участь у вихованні та утримані дітей. (а.с.12-14). Висновком органу опіки та піклування Вишгородської РДА від 16 лютого 2015 року № 720/333 про визначення способів участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні онуків, визначено наступний спосіб їх участі у вихованні онуків позивачів шляхом зустрічей з дітьми кожного вівторка та четверга у перший та третій тиждень місяця з 17 год. 00 00 хв. до 19 год. 00 хв., за попередньою згодою з батьком, з можливістю відвідування їх помешкання або іншого місця перебування та спілкування із дітьми щосуботи із 9 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. під час зустрічей дітей з матір'ю. Аналогічний за змістом висновок було надано до суду органом опіки та піклування про визначення способів участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні онуків (а.с.36-37, 57-58). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з відповідачем, що підтверджується довідкою форми 3 від 26 січня 2015 року № 42 (а.с. 73). Відповідно до довідки виданої Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охматдит» від 6 лютого 2015 року [PERSON] поставлено діагноз нервово-артритичного діатезу та рекомендовано режим сну, відпочинку та дієти виключно в домашніх умовах (а.с.74). З довідки виданої Київською міжнародною школою від 23 січня 2015 року випливає, що з 8:15 год. по 15:35 год. [PERSON] відвідує школу з поглибленим вивченням англійської мови (а.с.87). Також, згідно довідки, виданої Шаховим клубом «Гамбіт» [PERSON] знаходиться на заняттях у понеділок, середу та п'ятницю з 17:00год. до 19:00 год., на час розгляду справи у суді (а.с.89). Крім того, [PERSON] є учнем позашкільного навчального закладу Вишгородського спортивного товариства ФК «Діназ» та відвідує тренування за розкладом: вівторок та четвер з 16:00 год. по 18:00 год., що підтверджується довідкою ФК «Діназ» від 18 лютого 2015 року № 40 (а.с. 88). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. У статті 263 СК України зазначено, що вирішення судом спорів щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, братів, сестер, мачухи, вітчима у вихованні дитини Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. В той же час, статтею 159 СК України врегульовується питання вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї Так, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З урахуванням встановлених судом обставин по справі, оцінених доказів, наданих учасниками судового, визначення норм матеріального та процесуального права, що врегульовують правовідносин між сторонами, судом зазначається наступне. Очевидним і беззаперечним є факт про наявність у позивачів права на спілкування із онуками [PERSON] та [PERSON] В той же час, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не можуть бути задоволені судом у повному обсязі виходячи із наступного. Що стосується вимог позивачів про зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні позивачів із онуками, то відповідно до статті 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, у статті 60 ЦПК України закріплено припис нормативно-правовий про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, позивачі не довели суду обставини щодо перешкоджання відповідача у спілкуванні позивачів з онуками, не надали належних доказів стосовно створення відповідачем перешкод позивачам у спілкуванні із онуками. Показання допитаної у судовому засіданні свідка [PERSON] також не дають підстав суду вважати, про створення відповідачем перешкод бабусі та діду у спілкуванні із онуками, так як очевидцем таких подій та дій відповідача вона не була. Тому, суд вважає що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню у зв'язку із їх необґрунтованістю та недоведеністю. Що стосується способу участі позивачів у вихованні онуків, а саме визначення часу та днів для їх спілкування з онуками, то зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Зокрема, позивачі просили надати час спілкування із онуком [PERSON] в суботу та неділю кожного тижня із 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з можливістю відвідування місця їх проживання та без присутності інших осіб. В той же час, судом встановлено, що дитина є учнем Київської міжнародної школи в якій навчається із 8 год. 15 хв. до 15 год. 35 хв. з понеділка по четвер. Кожного понеділка, середу та п'ятницю [PERSON] відвідує тренування по шахматам із 17 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв., а у вівторок і четвер - із 16 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. - тренується в ФК «Діназ». Крім того, як вбачається із висновку органу опіки та піклування та не заперечувалося сторонами по справі, що мати [PERSON], [PERSON] бачиться з ним щосуботи із 9 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. та щочетверга і щовівторка із 19 год. 00 хв. по 21 год. 00 хв. Таким чином, судом зазначається про достатньо напружений життєвий ритм [PERSON], не дивлячись на його неповнолітній вік. Також, судом не може бути залишено поза увагою і робочий час батька, відповідача по справі - [PERSON], а саме із понеділка по п'ятницю з 9 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. Тому, на переконання суду справедливим буде визначення способу участі діда і баби, позивачів у даній справі, у вихованні онука [PERSON], шляхом надання їм часу для спілкування кожної суботи тижня. Адже і за таких обставин, дитина матиме лише один вільний день від основного навчання, додаткових занять та зустрічей із близькими родичами. Однак, час для таких зустрічей по суботам не може починатися із 12 год. 00 хв., як просили позивачі, адже мати [PERSON] має право на спілкування із ним того дня до 13 год. 00 хв. Крім того, судом не вбачається перешкод для можливості відвідування [PERSON] місця проживання позивачів, помешкання за адресою: [ADDRESS]. Заперечення представника відповідача щодо такої можливості нічим не ґрунтуються та не підтверджуються належними доказами, на підставі яких суд би дійшов висновку про неможливість перебування дитини за місцем проживання діда та баби. Тому, з урахуванням повної підтримки позову третьою особою по справі, суд вважає, що об'єктивним та законним рішенням при вирішенні зазначеної позовної вимоги, буде її часткове задоволення шляхом встановлення періоду для спілкування з 13 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в суботу кожного тижня, з можливістю відвідування онуком місця проживання [PERSON] та [PERSON] - [ADDRESS] Разом з тим, вимога позивачів про спілкування із онуком [PERSON] без присутності батька та інших осіб не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Адже, у такому випадку вони будуть зобов'язанні забезпечити повну відсутність будь-яких людей під час спілкування із онуком. На переконання суду, досягти такого результату позивачам та забезпечити належне виконання даного рішення суду буде неможливо. Більше того, в такому разі, випадкова присутність сторонньої людини у години спілкування позивачів із онуком [PERSON], фактично, суперечитиме судовому рішенню. Зазначена позиція суду щодо можливості відвідування місця проживання позивачів та заборони присутності інших осіб під час спілкування, стосується й позовних вимог щодо участі [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні із меншим онуком - [PERSON] В той же час, щодо визначення днів та часу у вихованні шляхом спілкування позивачів із [PERSON], то і в даному випадку суд не може повністю погодитися із запропонованим [PERSON] та [PERSON] варіантом. Перш за все, судом враховано малолітній вік дитини. Крім того, взято до уваги документальну потребу щодо забезпечення особливих вимог до його харчування у зв'язку із наявним захворюванням [PERSON]. Так само, судом враховано час для спілкування із ним, відведений органом опіки та піклування матері, третій особі по справі, [PERSON] - щосуботи із 9 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. та щочетверга і щовівторка із 11 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. З урахуванням викладеного, визначення часу для спілкування позивачам із онуком [PERSON] протягом трьох днів на тиждень не є доцільним. Так як, за таких обставин, протягом певного проміжку часу кожного вівторка, четверга, середи та суботи (чотири дні на тиждень) він буде відсутній вдома. Знову ж таки, судом враховано робочий час батька, про який вже зазначено судом - із понеділка по п'ятницю з 9 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. На переконання суду встановлення позивачам часу для участі у вихованні шляхом спілкування із [PERSON] в середу першого та третього тижня кожного місяця та з 11 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. та з 13 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в суботу кожного тижня буде достатнім для забезпечення можливості для реалізації прав [PERSON] та [PERSON] у вихованні онука та спілкуванні із ним. Тому, і в цій частині позов слід задовольнити частково. Суд не може в повній мірі погодитися із висновками органу опіки та піклування Вишгородської РДА від 16 лютого 2015 року № 720/333 та служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської РДА від 11 лютого 2015 року № 87/11-06 про визначення способів участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні онуків, які по своїй суті є майже ідентичними за змістом. Так, зазначеними висновками, визначено наступний спосіб участі позивачів у вихованні онуків: зустрічі з дітьми кожного вівторка та четверга у перший та третій тиждень місяця з 17 год. 00 00 хв. до 19 год. 00 хв., за попередньою згодою з батьком, з можливістю відвідування їх помешкання або іншого місця перебування та спілкування із дітьми щосуботи із 9 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. під час зустрічей дітей з матір'ю. У разі хвороби дітей перенести час зустрічей за домовленістю між сторонами (а.с.57-58). По - перше, визначаючи різні часові проміжки та визначаючи різні дні у названому висновку уповноважені органи державної влади застосовували різні терміни - зустріч та спілкування. При тому не навівши критеріїв для їх розмежування. По - друге, приймаючи рішення про можливість спілкування діда та баби із онуками під час зустрічей матері із дітьми, орган опіки та піклування та служба у справах дітей та сім`ї не врахували, що суб'єктами права на участь у вихованні і спілкуванні дітей окремо є мати дітей і окремо дід та баба. Тобто, таке особисте немайнове право діда та баби підлягає самостійній, окремій реалізації, у тому числі, шляхом судового захисту, без його суміщення в часі із реалізацією такого ж права матір'ю. По - третє, передбачена у тому ж висновку органу опіки та піклування служби у справах дітей попередня згода батька на зустрічі/спілкування позивачів із дітьми не ґрунтується на вимогах закону. Адже, законодавець не встановлює подібних обмежень при врегулюванні питання участі діда та баби у вихованні та спілкуванні із онуками. Також, від наявності або відсутність такої згоди [PERSON] по суті залежатиме виконання рішення суду. Тому, цілком очевидним, що така позиція зазначених органів, яка знайшла свою підтримку у представника відповідача, не може бути підтримана судом. Що стосується позовної вимоги [PERSON] та [PERSON] зобов'язати відповідача [PERSON] організовувати відвідування онуками місця проживання позивачів шляхом забезпечення прибуття дітей до місця їх помешкання, то вона не може бути задоволена судом виходячи із наступного. Як вже зазначалося судом, відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Судом права позивачів захищено та забезпечено можливість їх участі у вихованні та спілкуванні із онуками у певний проміжок часу окремих днів тижня. В той же час, нормами СК України, які врегульовують правовідносини між учасниками судового процесу не передбачено можливості виконання подібного типу обов'язків, який позивачі просили покласти на батька онуків. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку власних дітей закріплені у статті 150 СК України, і на переконання суду, [PERSON] належним чином їх виконує Тому, посилання на те, що у них, позивачів, відсутній автомобіль і час на дорогу від місця їх проживання до місця проживання дітей займає достатньо багато часу, не є законною підставою для задоволення зазначеної позовної вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial