Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] через представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про встановлення факту прийняття спадщини, факту земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обгрунтування позову зазначила, що 25.09.1997 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 9,60 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що належить спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР №090029, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №09-29ч, виданого 20.08.1999 року [PERSON] сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області. Вказує, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки проживала разом з спадкодавцем на день смерті останнього. Однак при зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку із відсутністю доказів прийняття спадщини, а також розбіжностей у правовстановлюючих документах на майно, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку серії КР №090029, виданого 20.08.1999 року [PERSON] сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області допущено помилку в написанні по батькові спадкодавця, а саме зазначено «Олексійович» замість «Олександрович». Із зазначених підстав позивач просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], який помер 25.09.1997 року, встановити факт належності померлому [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії КР №090029, виданого 20.08.1999 року [PERSON] сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, в якому він зазначений як «Рябоконь Микола Олексійович» та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 9,60 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні та задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с.30-32). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.64-65). Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшло клопотання в якому просить здійснити розгляд справи за його відсутності та позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.78). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти задоволення позову не має (а.с.77). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.1997 року у с. Нова Осота Олександрівського району Кіровоградської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №258387, виданого 04.04.2018 року Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.10). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №223594, виданого повторно 21.05.2018 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.7), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020189110 (а.с.8) та копією свідоцтва про шлюб серії 1-СР №005932, виданого 23.09.2005 року Виконавчим комітетом Тетерівської сільської ради Жашківського району Черкаської області (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 9,60 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР №090029, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №09-29ч, виданого 20.08.1999 року [PERSON] сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.14). Постановою державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON] від 29.05.2018 року за вих. №317/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 25.09.1997 року, оскільки позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця в нотаріальну контору не зверталась та на момент смерті батька у спадковому будинку не проживала, а також через наявність розбіжностей у правовстановлюючих документах на спадкове майно (а.с.22). Спірні правовідносини в частині позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини регулюються Цивільним Кодексом УРСР в редакції 1963 року, оскільки спадщина після смерті [PERSON] була відкрита до 01.01.2004 року, тому необхідно застосовувати Закон, який був чинний на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею ст. 525 цього кодексу також передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Зміст частини 1 ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно ст.553 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 25.09.1997 року, за заявою позивача від 07.05.2018 року заведена спадкова справа №51-2018 (а.с.41-59). Інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №354/д від 27.03.2019 року, [PERSON] проживав за адресою: [INFO], станом на 01.01.1997 року проживав одиноко. За даними погосподарського обліку на дату смерті [PERSON], який помер 25.09.1997 року, в домогосподарстві за вказаною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с.79). Згідно копії довідки Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області від 21.06.2018 року, [PERSON], [INFO], проживав без відповідної реєстрації в своєї дочки [PERSON], [INFO], за адресою: с. Нова Осота, вул. Тиха (Петровського), 50, з квітня місяця 1997 року по день смерті 25.09.1997 року (а.с.11). З вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним за адресою: вул. Тиха (Петровського), 50, с. Нова Осота Олександрівського району Кіровоградської області, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. З копії державного акту на право приватної власності на землю серії КР №090029 вбачається, що він виданий 20.08.1999 року [PERSON] сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області на імя «Рябоконя Миколи Олексійовича», тобто не на імя спадкодавця «Рябоконь Миколи Олександровича» (а.с.14). Вказана розбіжність в написанні по батькові спадкодавця «Олексійович» замість правильного «Олександрович» перешкоджає позивачу вирішити питання щодо належного оформлення спадкових прав на земельну ділянку після смерті батька. З додатку до рішення [PERSON] сільської ради Бобринецького району №46 від 13.07.1999 року про передачу земельних часток (паїв) в натурі із земель колективної власності КСП «Кетрисанівське» у приватну власність його членам, яким є список громадян-членів КСП «Кетрисанівське» вбачається, що до вказаного списку внесений «Рябокінь Микола Олексійович» (а.с.19-20). Разом з тим, згідно архівної довідки від 06.07.2018 року №225 виданої трудовим архівом Бобринецького району встановлено, що в документах архівного фонду «Колгосп імені 40-річчя Жовтня», правонаступником якого є КСП «Кетрисанівське», в книгах обліку трудового стажу та розрахунку з колгоспниками значиться різноробочим, сторожом [PERSON] [PERSON] (так у документі) (а.с.21), та згідно архівних даних погосподарського обліку [PERSON] сільської ради громадян з прізвищем [PERSON] та Рябокінь, окрім [PERSON], [INFO], не було (а.с.79). Згідно пункту 6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога про встановлення факту належності [PERSON], який помер 25.09.1997 року, державного акту на право приватної власності на землю серії КР №090029, виданого 20.08.1999 року [PERSON] сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, на імя «Рябоконя Миколи Олексійовича» підлягає задоволенню, оскільки даний факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав і інтересів судом. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на встановлені обставини суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає, адже у випадку встановлення судом факту прийняття позивачем спадщини після смерті спадкодавця та факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу на спадкове майно, у позивача відсутні перешкоди вирішити питання щодо належного оформлення спадкових прав на земельну ділянку після смерті батька в позасудовому порядку.

Outcome: partial