Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до Вінницького міського суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позов мотивовано тим, що [PERSON], є власником 17/50 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу, та власником земельної ділянки, на якій розташований зазначений будинок на підставі державного акту. В 2013 році позивач вирішив побудувати капітальний паркан навколо власної земельної ділянки, оскільки між земельною ділянкою позивача та відповідача було натягнуто металеву сітку «Рябиця», після проведення замірів було встановлено, що дана сітка «паркан» встановлена не на межі, а безпосередньо на земельній ділянці, що перебуває у власності позивача. Узгодити мирним шляхом, щодо встановлення твердих меж відповідач відмовилась, що зумовило подання позову до суду. Позивач просив суд постановити рішення, яким усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], шляхом зобов'язання відповідача [PERSON] знести самовільно зведенний паркан між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS]. 25.11.2013 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, яка була прийнята судом. Просив суд постановити рішення, яким усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди при встановлені твердих меж (паркану) між земельними ділянками будинковолодінь [ADDRESS] та [ADDRESS], згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №305462 зарєестрованого за № 011006800758 від 18 листопада 2010 р. та державного акту серія ЯБ №957357, зарєестрованого за № 010700100486 від 07 травня 2007 р. та стягнути з відповідача документально судові витрати. 10.12.2013 року позивачем було подано заяву про призначення судової земельно-технічної експертизи, в якої просив призначити експертизу, проведення якої доручити Вінницькій торгово-промисловій палаті та поставити перед експертом наступні питання: - визначити (відновити площу, межі та конфігурацію) земельну ділянку, розташовану по вул. [ADDRESS] площею 0,0285 га., що перебуває у власності [PERSON] згідно державного акту серії ВН №305462, виданого 18.11.2010 року зареєстрованого за №011006800758 кадастровий №0510136600:02:090:0087. - визначити з урахуванням відновлених меж земельної ділянки, розташовану [ADDRESS] площею 0,0285 га., що перебуває у власності [PERSON] згідно державного акту серії ЯЛ №305462, виданого 18.11.2010 року, зареєстрованого за №011006800758 кадастровий №0510136600:02:090:0087, яка самовільно зайнята [PERSON]. Відповідачем його представником та прокурором не було запропоновано експерту жодних питань. Дану заяву було задоволено та винесено відповідну ухвалу від 10.12.2013 року. На адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №ОС-138. Від 28.04.2014 року, складеного Вінницькою торгово-промисловою палатою Під час розгляду справи в суді позивач [PERSON] подав уточнену позовну заяву, в якій просив суд: постановити рішення, яким усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №305462, зарєестрованого за № 011006800758 від 18 листопада 2010 р. та державного акту серія ЯБ №957357, зарєестрованого за № 010700100486 від 07 травня 2007 р., яка знаходиться за адресою [ADDRESS], шляхом знесення за рахунок [PERSON] паркану з металевої сітки на металевих стовпчиках в точках т. 1. т. 2 .т. 3 т. 4. т.5 т.6, зазначені у додатку №2 висновку судової земельно-технічної експертизи №ОС-138, складений 28.04.2014р. Віницькою-торгово-промисловою палатою; постановити рішення, яким усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди при встановлені твердих меж (паркану) між земельними ділянками будинковолодінь [ADDRESS] та [ADDRESS], згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №305462, зарєестрованого за № 011006800758 від 18 листопада 2010р. та державного акту серія ЯБ №957357, зарєестрованого за № 010700100486 від 07 травня 2007р. та стягнути з відповідача документально судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за викладених в ньому обставин. Відповідач та її представник щодо задоволення позову заперечили, пославшись на те, що вони використовують вказану земельну ділянку вже протягом багатьох років. Паркан, що розділяє їх земельні ділянки між сторонами не змінювався, на їх думку, можливо була допущена помилка при виготовлені державного акту позивачу або колишньому власнику вказаної земельної ділянки [PERSON], висновок експертизи вони вважають необґрунтованим, вважають що у позивача сплили строки звернення до суду оскілки він придбавав земленьку ділянку саме у таких межах, як на даний час. Просили відмовити в задоволені позову. Аналогічної доводів притримується і представник прокуратури м. Вінниці. Просила також, відмовити в задоволені позову. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення експерта, спеціалістів, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що виникли правовідносини врегульовані ст.ст. 15, 16, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 103, 106, 152, 212 ЗК України. Судом встановлено, що [PERSON], є власником 17/50 частки житлового будинку [ADDRESS], договору купівлі продажу від 19.07.2010р., взамін якого було видано 24.11.2011р. свідоцтво про право власності (а.с. 16) та власником земельної ділянки по [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №305462 виданого 18.11.2010р. за №011006800758 (а.с. 13). На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.11.2011р. №2873 (а.с. 15) будинковолодінню було присвоєно нову поштову адресу [ADDRESS]. Відповідач являється власником суміжної земельної ділянки площею 0,0686 га., що розташована в [ADDRESS] відповідно до державного акту на право власності серії ЯБ №957357, виданого 07.05.2007р. зареєстрованого за №010700100486 (а.с. 47) Маючи на меті відновити межі земельної ділянки, що перебуває у власності позивача, а саме, побудувати паркан 13.06.2013р. між позивачем та ДП «Поділлягеодезкартографія» було укладено договір про виконання геодезичних робіт з виносу меж земельної ділянки в натурі (на місцевість) (а.с. 19-20). Однак в повному обсязі виконати умови договору виконавець не зміг, оскільки працівникам виконавця фізично перешкоджали мешканці суміжного будинковолодіння, що вбачається із листа від 18.09.2013р. №1073 (а.с.24). З пояснень позивача наданих в судовому засіданні вбачається, що перешкоджали саме відповідач та члени її сім'ї. Обставини щодо неможливості встановити між сторонами тверді межі підтверджується також і відповіддю державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 23.09.2013р. (а.с.25) Відповідно до ч.3 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на зебезпечення прав на землю кожного з них. Згідно ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Ч. 2. ст. 152 ЗК України визначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Отже, позовна вимога щодо усунення перешкод [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди при встановлені твердих меж (паркану) між земельними ділянками будинковолодінь [ADDRESS] та [ADDRESS], згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №305462 зарєестрованого за № 011006800758 від 18 листопада 2010р. та державного акту серія ЯБ, №957357, зарєестрованого за № 010700100486 від 07 травня 2007р. підлягає задоволенню, оскільки є обгрунтованою, підтвердженою належними та допустими доказами по справі. Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2013р. була призначена та проведена судова земельно-технічна експертиза. З кольорового плану встановлення меж земельної ділянки в натурі виготовленого 12.11.2013р. ДП «Поділлягеодезкартографія» (а.с.38) вбачається не відповідність встановленого між сторонами паркану, межам визначених правовстановлюючими документами а саме державним актам. Висновком судової будівельно-технічної експертизи складеним 28.04.2014р. за № ОС-138, складеного відділом оцінки майна та судових експертиз Вінницької торгово-промислової палати (а.с. 176-190), визначено, що відновлення меж та конфігурації земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,0285 га відповідно до державного акту не вбачається можливим, оскільки винесення в натуру поворотних точок меж не відбулось внаслідок перешкод з боку відповідача. Однак, шляхом співставлення матеріалів кадастрової зйомки, проведеної експертом по фактичному користуванню і витребуваних судом на технічних носіях (координат земельних ділянок позивача та відповідача, на підставі, яких були видані сторонам державні акти на право власності на земельні ділянки) при проведенні дослідження було встановлено, що межі та конфігурації земельної ділянки, площею 7 кв.м., що розташована по [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №305462 від 18.11.2010р. якою в даний час користується [PERSON] ([ADDRESS]) зображені на додатку №3 до висновку. При проведені дослідження було встановлено, що на земельній ділянці, що перебуває у власності [PERSON], згідно державного акту серії ЯЛ №305462 від 18.11.2010р., [PERSON] побудовано паркан з металевої сітки та металевими стовпами. Місцерозташування та розміри паркану наведені у додатку №2 до висновку (т.1-т.2-т.3-т.4-т.5-т.6) В судовому засіданні викликаний експерт [PERSON] висновок підтримала, зазначила, що межі відновити не давалося внаслідок того, що відповідач перешкоджала спеціалістам, а саме, двічі витягувала забиті ним металеві штирі, що встановлювались спеціалістом, як межовий знак, та погрожувала спеціалісту ДП «Поділлягеодезкартографія», створювала конфліктну ситуацію, внаслідок чого на перші два питання відповідь надати не було можливості, однак в зв'язку з проведенням геодезичної зйомки земельних ділянок по фактичному користуванню при першому виїзді експерта та співставлення вказаної інформації на технічних носіях (координат земельних ділянок позивача та відповідача) з інформацією на технічних носіях, витребуваних судом, можливо було надати відповідь на інші питання. Аналогічні пояснення з приводу неможливості виконання робіт по першим питанням надав в судовому засіданні і спеціаліст ДП «Поділлягеодекартографія» [PERSON] В судовому засіданні ні відповідач, ні його представник, ні представник прокуратури м. Вінниці з огляду на заперечення щодо необґрунтованості висновку експерта на запитання суду чи є заяви чи клопотання щодо проведення повторної та додаткової експертизи, відповідних заяв не подали. Лише після оголошення матеріалів справи та перевірки їх доказами перед судовими дебатами представником відповідача було заявлено клопотання про оголошення перерви для підготовки заяви про призначення експертизи, яка була відхилена судом, оскільки вказана підстава для оголошення перерви та відкладення розгляду справи процесуальним законом не передбачена. Ч. 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Ст. 212 ЗК України визначає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно із ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Ст. 1 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 2,3.ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Так внаслідок наявністю паркану на земельній ділянці, що перебуває у власності [PERSON], останній, як власник, не може користуватись належною йому на праві власності земельною ділянкою, тому вказана вимога щодо усунення перешкод підлягає задоволенню. Щодо строків позовної давності, про пропуск яких зазначалось представником відповідача суд вважає, що строки не пропущені оскільки [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №305462 зарєестрованого за № 011006800758 від 18 листопада 2010р. а з позовом звернувся 17.10.2013р., отже в межах трьох років, крім того про порушення своїх прав позивач дізнався лише в 2013 році, після створювання відповідачем йому перешкод при відновленні твердих меж. Щодо заперечень наявності помилки при виготовлені державних актів та зменшенням ширини ділянки відповідачка, то зазначена обставина не стосується предмета позову оскільки відповідачем відповідних позовних вимог не заявлялось і зазначені обставини не являються предметом доказування. Стосовно стягнення судових витрат, то суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, заяви про забезпечення доказів (заяви про призначення експертизи), витрат з проведення судової експертизи, витрат на оплату правової допомоги підтверджені квитанцією та актом виконаних робіт, складеним з урахуванням положень Закону України «Про граничні розміри витрат на оплату правової допомоги». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved