Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

У грудні 2019 року до суду звернулось ПрАТ «Страхова група «ТАС» з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у повернення сплаченого страхового відшкодування матеріальної шкоди у порядку регресу,завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначав, що 03 листопада 2016 року було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів номер АК/5180261 забезпеченим транспортним засобом за полісом є ВАЗ днз [NUMBER] . 13 жовтня 2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за адресою місто Кременчук, проспект Свободи, буд. 152 за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Форд» днз [NUMBER] . Постановою Автозаводського районного суду від 09 січня 2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП. У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб марки «Форд» днз [NUMBER] , що підтверджується вказаною постановою. Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача з повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Форд» днз [NUMBER] , було складено акт огляду та звіт № 1085 від 09 листопада 2017 року. Внаслідок цього, позивачем, на підставі зібраних документів та заяви потерпілого, було складено страховий акт по справі на суму 64133,73 грн та здійснено виплату, що підтверджується платіжним дорученням. Постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 09 січня 2018 року встановлено, що відповідач на момент вчинення ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. А тому, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду, у зв`язку з чим останній звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 64133,73 грн. та кошти в рахунок повернення судового збору в розмірі 1921 грн. Зазначив, що добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не бажає. Ухвалою судді від 24 січня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, залучено сторони до участі у справі та третіх осіб. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року постановлено провести заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивача ПрАТ «Страхова група «ТАС» - Дмітрієв Р.І. не прибув, просив справу розглянути за відсутності представника позивача, позов підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом достовірно встановлено, що 03 листопада 2016 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5180261, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є ВАЗ 2108 днз [NUMBER] . 13 жовтня 2017 року приблизно о 20 год. 30 хв. у м. Кременчуці на перехресті просп. Свободи, 152, та вул. Вадима Пугачова сталася дорожньо - транспортна пригода за участі двох транспортних засобів автомобіля марки «ВАЗ 2108» д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , та автомобіля марки «Ford Fiesta» днз [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що постає з копії повідомлення ПрАТ «Страхова група «ТАС» № 680 від 17 жовтня 2017 року. 25 жовтня 2017 року представником ПрАТ «Страхова група «ТАС» було складено акт огляду транспортного засобу. 09 листопада 2017 року було складено оцінювачем [PERSON] звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, на підставі договору № 1085, укладеного 01 листопада 2016 року між ТОВ «ЕАК Фаворит» та ПрАТ «Страхова група «ТАС» про проведення оцінки матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу. Згідно звіту, який було складено з метою встановлення вартості матеріального збитку завданого власнику [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] ) колісного транспортного засобу марки «Ford Fiesta» днз [NUMBER] , в результаті його аварійного пошкодження, вартість відновлювального ремонту склала 133676,85 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження колісного транспортного засобу станом на 25 жовтня 2017 року дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ 70328,81 грн. 14 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування, відповідно до якої просив здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу Ford Fiesta днз [NUMBER] під час дорожньо-транспортної пригоди від 13 жовтня 2017 року , що сталась з вини відповідача в розмірі 69818,81 грн. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 січня 2018 року, яка постановою Полтавського апеляційного суду від 09 лютого 2018 року залишено без змін, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. в прибуток держави без позбавлення права керування транспортними засобами. Отже, ДТП сталося з вини відповідача [PERSON] . Позивачем, на підставі зібраних документів та заяви потерпілого, було складено страховий акт № 1967В/13/18 від 22 січня 2018 року з розрахунком страхового відшкодування в розмірі 64133,73 грн. та здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №58577 від 05 лютого 2018 року. Станом на день розгляду справи відповідач суму страхового відшкодування позивачу не сплатив. У ч. 1 ст. 1191 ЦК України зазначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій. Відповідно до п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно з п.п. 38.1.1.«ґ» п. 38.01. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідач [PERSON] не подав належні і допустимі докази на спростування позову. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у тому числі щодо стягнення коштів у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved