overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

У вересні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, відповідач участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу не надає, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Зважаючи на викладене вище, позивач просить на підставі ст.ст.199-200 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітньої дитини на період навчання аліменти в розмірі 1500,0 грн., щомісячно починаючи з дня предявлення позову до закінчення дитиною навчання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволені позову відмовити. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши письмові докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки, [PERSON] є студентом групи М-15 1/9 IV курсу Дніпровського політехнічного коледжу. Був зарахований до Дніпровського політехнічного коледжу на 1 курс наказом № 157 від 11.08.2015 р. Строк навчання з 01.09.2015 р. до 30.06.2019 р. Навчається за держзамовленням, форма навчання денна. Відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на навчання не надає. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід стягнути аліменти на період навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн., щомісячно починаючи з дня предявлення позову до закінчення дитиною навчання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

У вересні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинилися, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно допомогу на утримання дружини не надає. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, направив до суду заяву про визнання позову та клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Дослідивши письмові докази в їх сукупності суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходяться на утриманні матері, свої обовязки щодо утримання дружини відповідач не виконує. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, аліменти до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем та розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

У вересні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обов'язки щодо утримання своєї дитини відповідач не виконує. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них [INFO] народився син, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обов'язки щодо виховання та утримання дитини, відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У вересні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.08.1994 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них народилися двоє дітей, один з яких є неповнолітнім - [PERSON], [INFO]. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинилися, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, від дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та проти їх задоволення заперечували. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20.08.1994 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них народилися двоє дітей, один з яких є неповнолітнім - [PERSON], [INFO]. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони разом не проживають, дитина знаходяться на утриманні матері, свої батьківські обовязки щодо утримання неповнолітньої дитини відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання. Оскільки дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обовязки щодо утримання своєї дитини відповідач не виконує, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.09.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

У вересніні 2020 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказував, що 25 квітня 2015 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 252. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з 2017 року. На думку позивача відновлення сім`ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач та відповідач у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали, про що надали письмові заяви. Частиною 8 ст. 279 ЦПК України\~передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи\~- також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») зареєструвала шлюб із [PERSON] 25квітня 2015 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 252. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з 2017 року. На думку позивача відновлення сім`ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

У вересны 2020 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів, на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Ухвалою від 13.10.2020 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, розгляд справи було визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою від 04.02.2021 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України, відзив (заперечення на позовну заяву) повернуто відповідачу без розгляду, в зв`язку з порушенням відповідачем п. 5 ч. 3; ч. ч. 4, 5 ст. 178; ч. ч. 2, 3 ст. 182; п. 7 ч. 1 ст. 183 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем - матір`ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів в розмірі, що визначається з врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатною та призначення опікуна. Зазначала, що [PERSON] є інвалідом 2 групи в зв'язку з психічним розладом не розуміє значення своїх дій,не може себе контролювати та не може керувати своїми діями, потребує постійного стороннього догляду. Визнання [PERSON]недієздатною необхідно для встановлення над нею опіки та поновлення права на отримання пенсії. Заявник в судовому засідання заяву підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа представник Органу опіки та піклування Світловодської районної державної адміністрації Кіровоградської області до судового засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином .Причини своєї не явки суду не повідомили. Дослідивши письмові матеріали справи у їх єдності та сукупності, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. [PERSON] згідно наданих документів є інвалідом, має другу групу інвалідності .(а.с.8) та є матір'ю заявника. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 141від 13 березня 2015 року, [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням в формі параноїдної шизофренії, є інвалідом другої групи безтерміново. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними. Потребує встановлення опіки (а.с.49-50). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, - фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст.58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України, - суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. В силу ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. На підставі викладеного, судом достовірно встановлено, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням в формі параноїдної шизофренії , є інвалідом другої групи безтерміново. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними, потребує встановлення опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 23 листопада 2007 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 471. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають не мають. З травня 2014 року із чоловіком однією сім'єю не проживають у зв'язку із тим, що він зловживає алкогольними напоями, не працює, через що у родині виникають сварки. Вказані причини призвели до розпаду сім'ї, вважала, що зберегти їх родину неможливо, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку із чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 15 червня 2012 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивача у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2012 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з жовтня 2012 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 19 лютого 1993 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 1993 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з червня 2014 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У вересня 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що їх відносини не склалися через розбіжності у поглядах на сімейне життя та ведення спільного господарства. Протягом останніх дев'яти років вони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Представник позивача [PERSON] подала письмове клопотання про розгляд справи у відсутність її та позивача. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем її проживання, проте в судове засідання вона повторно не з'явилася, про причини неявки не повідомила, письмових заперечень на позов не подала. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 7 січня 1988 р. (а.с. 4). Подружжя має повнолітню дочку [PERSON], 1988 року народження (а.с. 3). З позовної заяви вбачається, що внаслідок несумісності поглядів на життя сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Наразі у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові, вони не підтримують шлюбних стосунків і не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved