Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вона є приватним підприємцем і займається роздрібною торгівлею продовольчих товарів. Починаючи з травня і по серпень 2013 року з її магазину «[INFO]», розташованого по [ADDRESS] [PERSON] постійно брала в борг продукти харчування. На кінець літа у [PERSON] утворилась заборгованість на загальну суму 4500 грн. Коли позивачка звернулася з вимогою до відповідачки про повернення боргу, остання зобов'язалася повернути борг до 13 вересня 2013 року про що власноручно написала розписку. Однак, хоча визначені у письмовій розписці відповідачки строки повернення боргу минули, остання до цього часу грошей не повернула. Так як відповідачка зобов'язання щодо повернення боргу не виконує, позивачка за захистом своїх прав вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про стягнення з відповідачки суму боргу в розмірі 4500 грн, основного боргу, 135 грн. три проценти річних від простроченої суми, а також судові витрати які складаються з 229, 40 грн. сплаченого позивачкою судового збору та 200 грн. понесених витрат за надання правової допомоги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Так як відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не з'явився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом установлено, що згідно розписки від 11 вересня 2013 року [PERSON] зобов'язалася повернути [PERSON] борг у сумі 4500 грн. до 13 вересня 2013 року (а. с. 4). Відповідачка [PERSON] у встановлений строк зобов'язання щодо повернення боргу не виконала. Крім цього, вказаний факт відповідачка не спростувала шляхом надання доказів повернення боргу. Таким чином, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 4500 грн. основної суми боргу та 135 грн., що складає три проценти річних від простроченої суми боргу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] при зверненні до суду понесла судові витрати, що складаються з 229,40 грн. сплаченого судового збору (а. с. 1), що підлягають стягненню з [PERSON] на її користь. Що стосується стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 200 грн. витрат понесених за надання правової допомоги, суд вважає, що в цій частині позову потрібно відмовити, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат по даній справі. До того ж в матеріалах справи відсутня угода між адвокатом та [PERSON] про надання правової допомоги та ксерокопія квитанції сплати [PERSON] адвокату 200 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial