Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що починаючи з 30.12.2011 року він працює в Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». На даний час обіймає посаду заступника генерального директора з авіаційної безпеки. Відповідно до штатного розпису підприємства, за посадою заступника генерального директора з авіаційної безпеки встановлено посадовий оклад у розмірі 255 985 гривень. На основі вказаного окладу нараховуються також встановлені колективним договором та законодавством доплати премія якості, вислуга років, секретність. Розмір вказаних доплат визначається у відсотковому відношенні від посадового окладу. Однак, за серпень 2020 року позивачеві виплачено заробітну плату у неповному розмірі 356149,57 сума невиплаченої частини заробітної плати складає 54351,89 гривень. Тому позивач просить суд визнати незаконними дії Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» щодо невиплати йому заробітної плати, а також стягнути з відповідача заробітну плату в розмірі 54351,89 гривень. Ухвалою судді від 30 вересня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.11). Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.91). У судовому засіданні позивач підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку. Встановлено, що посадовий оклад [PERSON] становить 255 985 гривень. Дана обставина підтверджується копією штатного розпису Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 28.12.2019 року №29-30-145 (а.с.8). З розрахункового листка [PERSON] за серпень 2020 року вбачається, що за серпень 2020 року позивачеві нараховано 578 386,74 гривні (а.с.9). Згідно листа Мінінфраструктури від 30.04.2020 №1307/11/14-20 встановлено, що згідно пункту 10 частини ІІ «Прикінцевих положень» Закону України від 13.04.2020 №553-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у квітні 2020 року та на період завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України місячна винагорода і заробітна плата керівникам, членам виконавчих органів та наглядових рад суб`єктів господарювання державного сектору економіки, управління якими здійснюється відповідно до законодавства про управління об`єктами державної власності, визначається у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. Забезпечити виконання вказаної норми Закону України (а. с. 17). Відповідно до п.9.9 Статуту ДП МА «Бориспіль» затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 25 травня 2020 року №329 вбачається, що посадовими особами Аеропорту є Генеральний директор аеропорту, заступники Генерального директора Аеропорту, головний бухгалтер Аеропорту, члени наглядової ради Аеропорту, керівники структурних підрозділів апарату управління відповідно до організаційної структури, затвердженої Генеральним директором Аеропорту (а.с.33). З листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України вбачається, що відповідно до пункту 10 частини ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 13.04.2020 №553-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2,місячна винагорода і заробітна плата керівникам, членам виконавчих органів та наглядових рад суб`єктів господарювання державного сектору економіки, управління якими здійснюється відповідно до законодавства про управління об`єктами державної власності, визначається у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року (4 723 грн.). Згадані норми Закону 553 поширюються на керівників підприємств, членів (голів) правлінь та наглядових рад, а також інших посадових осіб підприємств, визначених відповідно до Господарського кодексу та установчих документів підприємства (а.с.41). Згідно ч.1 ст.43 КУ кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст.1\~ЗУ «Про\~оплату праці»\~заробітна плата\~ це\~винагорода,обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно ст.21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Згідно ст. 22 вищевказаного закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ст.117 Конституції України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом. Згідно п.е ч.5 Положення «Про державну реєстрацію нормативно - правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади» на державну реєстрацію не подаються акти рекомендаційного, роз`яснювального та інформаційного характеру (методичні рекомендації, роз`яснення, у тому числі податкові, тощо), нормативно-технічні документи (національні та регіональні стандарти, технічні умови, будівельні норми і правила, правила спортивних змагань з видів спорту, визнаних в Україні, тарифно-кваліфікаційні довідники, кодекси усталеної практики, форми звітності, у тому числі щодо державних статистичних спостережень, адміністративних даних та інші). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що роз`яснення Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не є нормативно-правовим актом та не може зачіпати права, свободи та законні інтереси громадян, а також встановлювати новий або змінювати, доповнювати чи скасовувати організаційно-правовий механізм їх реалізації, тобто є необов`язковим. З огляду на це, суд вважає, що пред`явлений [PERSON] позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.4), вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. Пред`явлений ним позов задоволений. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved