Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], на період його навчання у розмірі 500 гривень. Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання від 02.02.2016 до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог - [PERSON] ( а.с. 12). Свої вимоги позивачка мотивує тим, що їх спільний з відповідачем син після досягнення повноліття продовжує навчання на стаціонарному відділенні медичного коледжу і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач після розірвання шлюбу коштів на утримання сина не надає. Він працездатний та працює неофіційно, а тому має можливість сплачувати аліменти. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали частково. Оскільки стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, просять стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/5 частки зі всіх видів його доходів. Позивачка пояснила, що син проживає разом з нею, навчається на денній формі навчання, отримує стипендію, однак коштів не вистачає. Крім того, син є інвалідом з дитинства, хворіє на цукровий діабет, а тому додатково потребує витрат на лікування. Вона отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1 200 грн., сама утримувати сина не має можливості. Сину буде призначено допомогу як інваліду третьої групи. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] позов підтримав з підстав зазначених в позові. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що офіційно працевлаштований в МК ВЖРЕП № 7, працює слюсарем-сантехніком, отримує заробітну плату у розмірі близько 1700 гривень. Він сплачує аліменти на двох дітей та має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові у розмірі 200- 300 гривень, оскільки його дохід у місяць складає 1700 гривень, яких ледь вистачає на оплату комунальних послуг та купівлю всього необхідного. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12.01.1999 року. Вони є батьками вже повнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 3). [PERSON] проживає з матір'ю ( а.с. 27), навчається на другому курсі у Комунальному вищому навчальному закладі «Бердичівський медичний коледж» Житомирської обласної ради, на денній формі навчання. Термін навчання - до 05 липня 2018 року (а.с. 4). [PERSON] отримує стипендію у розмірі 667, 98 грн. щомісячно ( а.с.21). З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 АА №216184 від від 21 січня 2016 року вбачається, що [PERSON] має інвалідність третьої групи (а.с. 19). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER], виданого 02 липня 2013 року [PERSON] є інвалідом третьої групи та отримує пенсію інвалідності ( а.с. 18 ). [PERSON] з 01 серпня 2013 року працює у МК ВЖРЕП № 7 слюсарем - сантехніком 4-го розряду (а.с. 29). З довідок МК ВЖРЕМ № 7 вбачається, що за період з 01 серпня 2016 року по 31 грудня 2015 року з заробітної плати [PERSON] було вирахувано та перераховано аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO], а також на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] (а.с. 30, 31). Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Виходячи із загальновідомих потреб в їжі та одязі, із врахуванням того, що внаслідок навчання на стаціонарі повнолітній син сторін не має можливості працювати, є інвалідом третьої групи, суд вважає, що у зв'язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач має стабільний дохід, та частково визнав позов, суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу синові та аліменти слід стягувати у частці від його доходу. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує розмір доходів позивачки, який, з її слів, складає близько 1200 гривень щомісячно; отримання [PERSON] стипендії; того, що повнолітньому сину сторін за законом має бути призначено допомогу як інваліду третьої групи. Крім того, суд зважає, що позивачкою доказів про розмір витрат у зв'язку з навчанням сина не надано. Тому, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, з огляду на розмір його доходу, що складає 1700 гривень у місяць (вказана обставина доведена, відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України); зважаючи, що син сторін навчається та на бюджетній основі, отримує стипендію, слід визначити аліменти у розмірі 1/6 частки від заробітку відповідача. Тобто в межах суми, яку відповідач визнав. Оскільки право на аліменти пов'язується безпосередньо з навчанням, аліменти підлягають стягненню з дня досягнення повноліття і до закінчення навчання, до 05 липня 2018 року. Судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 487 гривні 20 копійок, слід стягнути з відповідача в дохід держави ( частина третя статті 88 ЦПК України).

Outcome: partial