Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернулися до суду з позовом, в якому просить визнати за собою право власності на 3/4 (три четвертих) частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 85,6 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] - матері, а саме: на 1/4 частку квартири [ADDRESS] та 1/2 частку з 1/4 частки квартири [ADDRESS] , що належало [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] - мати, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; та після померлого [INFO] [PERSON] - батька, а саме: на 1/4 частку квартири [ADDRESS] ; на 1/2 частку з 1/4 частки квартири [ADDRESS] , що належало [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був [PERSON] - батько, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав; на 1/2 частку з 1/4 частки квартири [ADDRESS] , що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] - чоловік, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.11.1993 року ЗРП «Агротехсервіс» та висновку про реєстрацію квартири від 18.03.1994 року, йому [PERSON] , його брату [PERSON] , його матері [PERSON] та його батькові [PERSON] на праві приватної власності в рівних долях по 1/4частині кожному належала квартира [ADDRESS] . [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] , [INFO] , який на час своєї смерті був зареєстрований та мешкав разом з батьками: [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Після померлого [INFO] [PERSON] , до нотаріальної контори задля оформлення спадщини батьки не звертались, спадкова справа не заводилась, заповіти не складалися, так як він помер у віці 16 років. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , яка на час смерті була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] разом з позивачем та його батьком [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері, позивач разом з батьком [PERSON] звернулись до Першої запорізької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 242/2016. Проте, у встановлені законодавцем строки не оформили своїх спадкових прав. [INFO] помер батько позивача [PERSON] та спадкоємців окрім сина [PERSON] (позивач по справі) на день смерті не мав. Після померлого [INFO] батька, позивач звернувся до Першої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 225/2016. Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] за життя заповітів не складали, а тому позивач по справі є єдиним їх спадкоємцем за законом. [PERSON] у позові зазначає, що до складу спадкового майна за законом після смерті його матері [PERSON] входить: 1/4 частка квартири [ADDRESS] адреса [ADDRESS] та 1/2 частка з 1/4 частки вказаної квартири, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] - мати, яка прийняла спадщину, але за життя не оформила своїх спадкових прав. Також [PERSON] у позові зазначає, що до складу спадкового майна за законом після смерті батька [PERSON] входить: 1/4 частка квартири [ADDRESS] адреса [ADDRESS] та 1/2 частка з 1/4 частки вказаної квартири, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був [PERSON] - батько, який прийняв спадщину, але за життя не оформив своїх спадкових прав. Також до складу спадкового майна батька увійшла 1/2 частка з 1/4 частки вищевказаної квартири, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] - чоловік, який прийняв спадщину, але за життя не оформив своїх спадкових прав. Після спливу шестимісячного терміну після смерті батька, позивач звернувся до Першої запорізької державної нотаріальної контори для подальшого оформлення спадщини після матері [PERSON] , померлої [INFO] та після батька [PERSON] , померлого [INFO] , які на час своєї смерті були зареєстровані та мешкали за адресою: [ADDRESS] . Проте, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлих батьків, позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2018 року №2931/02-31 та постанова від 12.12.2018 року №2932/02-31. Згідно копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого за матеріалами інвентаризаційної справи станом на 15.10.1990 року, копію знято 27 серпня 2018 року, вказана квартира в житловому будинку [ADDRESS] житловою площею 43,7 кв.м., загальною площею 85,6 кв.м. зареєстрована за [PERSON] - 1/4, [PERSON] - 1/4, [PERSON] - 1/4, [PERSON] - 1/4. Таким чином, виникла ситуація, при якій [PERSON] не може оформити спадщину у нотаріуса шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після померлих батьків на 3/4 частки квартири, а також отримати від нотаріуса, як державного реєстратора Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, оскільки у нього відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності померлих батьків на спадкове майно, а також відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.11.1993 року ЗРП «Агротехсервіс». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити їх та визнати за собою право власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS] після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . Представник Запорізької міської ради в судовому засіданні просила суд прийняти рішення на власний розсуд з врахуванням вимог чинного законодавства. Представник третьої особи Першої запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та не заперечують проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.5,6,7\~ст.81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1298\~ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до норм ч.5 ст.1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено та доведено долученими до позову письмовими доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.11.1993 року ЗРП «Агротехсервіс» та висновку про реєстрацію квартири від 18.03.1994 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності в рівних долях по 1/4частині кожному належала: позивачу [PERSON] , його рідному брату [PERSON] , його матері [PERSON] та його батьку [PERSON] . Родинні відносини позивача з батьками та братом підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області 08.09.1982 року (серія [NUMBER] ), свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Дніпровської районної Ради депутатів трудящих м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області 25.09.1976 року (серія [NUMBER] ), свідоцтвом про народження, виданим Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області 18.05.1978 року (серія [NUMBER] ). [INFO] помер брат позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 19.08.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя (серія [NUMBER] ). На час своєї смерті [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 17.10.2016 року № 4643-04-09/3, згідно якої разом з ним за вказаною адресою мешкали його батьки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] заповіту на складав. Після померлого [PERSON] до нотаріальної контори Бородай Л.В. та [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не звертались, що підтверджується Інформаційними довідками із Спадкового реєстру від 28.09.2018 року №53490504 та від 28.09.2018 року №53490519. На підставі розпорядження голови м. Запоріжжя Буряка В.В. «Про виконання закону України від 09.04.2015 року № 317-VIII про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нациського) тоталітарних режимів в Україні за заборону пропаганди їхньої символіки» вулиця Шушенська в м. Запоріжжі була перейменована на вул. Героїв 37-го батальйону. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 19.02.2016 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (серія [NUMBER] ). На час своєї смерті [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] ), що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 17.10.2016 року № 4644-04-09/3, згідно якої разом з нею за вказаною адресою мешкали її чоловік [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] заповіту на складала, а тому задля прийняття спадщини після померлої [PERSON] позивач разом з батьком [PERSON] 05.09.2016 року звернулись до Першої запорізької нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було відкрито Спадкову справу № 242/2016, що підтверджується матеріалами вказаної спадкової справи. До складу спадкового майна після померлої [PERSON] входить: 1/4 частка квартири [ADDRESS] , яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.11.1993 року ЗРП «Агротехсервіс», а також 1/8 частка вказаної квартири, яку померла фактично прийняла у спадок після померлого [INFO] сина [PERSON] , але за життя оформити не встигла. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18.05.2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (серія [NUMBER] ). Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 05.12.2018 року № 02/01-73/5795, інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відсутня, однак в матеріалах справи міститься копія паспорту останнього, згідно якої вбачається, що він був зареєстрований за вказаною адресою з 16.06.1977 року. За життя [PERSON] заповіту на склав, а тому задля прийняття спадщини після померлого батька, позивач28.09.2018 року звернувся до Першої запорізької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було відкрито Спадкову справу № 225/2018, що підтверджується матеріалами вказаної спадкової справи. До складу спадкового майна після померлого [PERSON] увійшли: 1/4 частка квартири [ADDRESS] , яка належала останньому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.11.1993 року ЗРП «Агротехсервіс», а також 1/8 частка вказаної квартири, яку померлий фактично прийняв у спадок після померлого [INFO] сина [PERSON] та 3/16 частини вказаної квартири, які померлий фактично прийняв у спадок після померлої [INFO] дружини [PERSON] , але за життя оформити не встиг. 11.08.2018 року за Вих.№ 1728/02-14, Перша запорізька державна нотаріальна контора звернулась до ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» з запитом про надання правовстановлюючого документу, на підставі якого було зареєстровано квартиру [ADDRESS] . Листом № 7714 від 11.08.2018 року ТОВ «ЗМБТІ» повідомило, що в матеріалах інвентарної справи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] наявна копія свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.11.1993 року ЗРП «Агротехсервіс» та висновок про реєстрацію квартири від 18.03.1994 року. 11.08.2018 року за Вих.№ 1729/02-14, Перша запорізька державна нотаріальна контора звернулась до ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» з запитом про надання копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] . Згідно наданої на запит нотаріальної контори копії технічного паспорта, вбачається, що його виготовлено за матеріалами інвентаризаційної справи № 48043/9544 станом на 15.10.1990 року та за даними ТОВ «ЗМБТІ» станом на 01.01.2013 року власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках по 1/4 кожному є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч.1 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261\~ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. За вимогами\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Відповідно до п.п 4.14 п.4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин, від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно з п.п.4.15. п.4 глави 10 розділу ІІ вищезазначеного Порядок, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину не майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановами державного нотаріуса Першої запорізької державної нотаріальної контори від 12.12.2018 року №293/02-31 та №2932/02-31 позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] та після померлого [INFO] батька [PERSON] було відмовлено з причин відсутності у нього документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно. Так, з матеріалів справи встановлено, що після смерті [PERSON] , належну йому на праві власності ј частину квартири [ADDRESS] в рівних долях по 1/8 частині прийняли батьки як спадкоємці першої черги: [PERSON] та [PERSON] , як особи, які на час смерті проживали разом зі спадкодавцем. Так кожному з них стало належати по 3/8 частини вказаної квартири. Проте, відповідне право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно спадкоємці належним чином не зареєстрували, у зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу про право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] , належну їй ні підставі свідоцтва про право власності від 25.10.1993 року та в порядку спадкування після смерті [PERSON] 3/8 частини квартири [ADDRESS] прийняли позивач [PERSON] та його батько (чоловік померлої) [PERSON] як спадкоємці першої черги, як особи, які на час смерті проживали разом зі спадкодавцем. Так [PERSON] стало належати на праві власності та в порядку спадкування за законом після смерті матері 7/16 частин зазначеної квартири, а його батькові [PERSON] стало належати на праві власності та в порядку спадкування за законом після смерті дружини 9/16 частин зазначеної квартири. Проте, спадкоємці відповідне право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належним чином не зареєстрували, у зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу про право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, а також у зв`язку з тим, що за своє життя спадкоємець [PERSON] не зареєструвала за собою право власності на успадковану після смерті сина [PERSON] частину квартири. Аналогічна обставина виникла у позивача при оформлення спадку після померлого батька [PERSON] , який також за своє життя на зареєстрував за собою право власності на успадковану частину квартири після смерті сина [PERSON] та після смерті дружини [PERSON] . У зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих та технічних документів на квартиру [ADDRESS] , а також у зв`язку з тим, що за життя батьки [PERSON] та [PERSON] не оформили своєї частки на належні їм за законом після смерті сина [PERSON] частину вказаної квартири, а також у зв`язку з тим, що за своє життя [PERSON] не оформив своєї частки на належну йому за законом після смерті дружини [PERSON] частину вказаної квартири, позивач [PERSON] не може зареєструвати за собою право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батьків. Таким чином, вивчивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є повністю доведеними, а відтак підлягають задоволенню з вищенаведених підстав. Наказом Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна»\~визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають у задоволенню.

Outcome: approved