Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. У позові посилався на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - квартиру [ADDRESS] . За життя, 12 липня 2002 року, [PERSON] вчинила заповіт, за умовами якого все належне їй майно заповіла йому (позивачу). Однак він у визначений законом шестимісячний строк не зміг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Так, 11 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19». Через значне поширення на території Чернівецької області вказаного вірусу він хвилювався за стан свого здоров`я, так як має хронічні та супутні захворювання. Через постійні панічні атаки у нього трапився церебральний неускладнений криз, у зв`язку із чим він проходив курс лікування у стаціонарні. З метою уникнення захворювання на «COVID-19» він більшість часу проводив на самоізоляції, для чого брав відпустки на роботі. Таким чином, із заявою про прийняття спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Тумака А.М. тільки 16 жовтня 2020р. Оскільки він є єдиним спадкоємцем майна померлої та пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , тривалістю один місяць. Ухвалою від 14 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою від 17 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу для розгляду по суті. Також витребувано у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Тумака А.М. копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Розгляд справи відбувався у відсутність сторін. 03 березня 2021 року через канцелярію суду від представника позивача - адвоката Літавського В.О. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність його довірителя. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Чернівецької міської ради - Осовська М. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Вирішення спору залишила на погляд суду. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] (а.с.10-11). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1222 ч.1, 1223 ч.ч.2,3 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). При цьому, судом встановлено, що 20 липня 2002 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно заповіла сину - позивачу [PERSON] (а.с.12). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Втім, позивач тільки 16 жовтня 2020 року звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Тумака А.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.13,14). Постановою приватного виконавця від 16 жовтня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом на майно, що належало [PERSON] , у зв`язку із тим, що він (позивач) пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила вказаної статті можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави і ці обставини визнані судом поважними. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Як вбачається із матеріалів позову, причиною невчасної подачі позивачем [PERSON] нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом стала пандемія «COVID-19» та поганий стан здоров`я. Предметом доказування у справі є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи, що Законодавець не визначив переліку причин, які є поважними при пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд у кожному конкретному випадку, виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку, вирішує питання про те, чи є причина його пропуску поважною. Тобто, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором. Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення дій у визначений законом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій. Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року в Україні запроваджено карантин. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Положень щодо поширення дій цього закону на вчинення нотаріальних дій, зокрема й тих, що пов`язані з можливим пропуском передбачених законодавством строків, немає. Отже, враховуючи, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 запроваджені протиепідемічні заходи, у зв`язку з чим на період дії карантину заборонялося здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі; обмежувався прийом громадян у державних установах тощо. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2 ст.14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати України»). Як було встановлено судом, позивач [PERSON] є особою похилого віку та має значні проблемі із здоров`ям, зокрема ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія напруження, ІІІ ф.кл., дифузний кардіосклероз, шлуночкові екстра систолічна аритмія та надшлуночкова у вигляді бі-три та квардригеменії, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. З 16 березня 2020 року по 25 березня 2020 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Чернівецькому обласному клінічному кардіологічному центрі з діагнозом церебральний неускладнений криз (а.с.16). У зв`язку із цим, позивач дотримувався усіх карантинних обмежень, встановлених постановами Кабінету Міністрів України та всіляко намагався залишатися вдома на самоізоляції, для чого неодноразово брав відпустки на роботі (а.с.15). Таким чином, суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини дійсно були об`єктивними та непереборними, оскільки позивач не мав реальної можливості скористатися своїм правом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах вказаного строку. При цьому, суд враховує той факт, що окрім позивача інших спадкоємців майна померлої [PERSON] немає та із заявою про прийняття спадщини після її смерті до нотаріуса ніхто не звертався. Крім того, згідно інформаційної довідки Відділу ведення реєстру територіальної громади м.Чернівці від 05.01.2021р., за останнім місцем проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ) ніхто зареєстрований не значиться, а отже на час її смерті (відкриття спадщини) будь-які особи, які б могли вступити у фактичне користування спадковим майном відсутні, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що задоволення позову не порушує права інших осіб. Також, на думку суду, пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, у зв`язку із чим, враховуючи позицію Верховного Суду, у своїй постанові № 681/203/17-ц від 17.10.2018р., що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим вважає за необхідне визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття, тривалістю один місяць з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved