Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.02.2008 року між ним та ТОВ «БМ Банк», правонаступником якого є АТ «БМ-2018», було укладено кредитний договір № 2/7/010208, згідно умов якого банк надав йому грошові кошти у розмірі 330000 дол. США зі сплатою 12 % річних строком до 01.01.2023 року. Для забезпечення зобов`язань за кредитним договором між позивачем та банком 01.02.2008 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] , а також укладено договір поруки № 2/7/010208/S-2 від 01.02.2008 року з поручителем [PERSON] та договір поруки № 2/7/010208/S-3 від 01.02.2008 року з поручителем [PERSON] . 01.07.2013 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано, а в квартирі [ADDRESS] (об`єкт іпотеки) залишилася проживати його колишня дружина, яка з моменту розлучення свої кредитні зобов`язання як поручитель перестала виконувати, кошти за кредитним договором не сплачувала. У 2014 році ПАТ «БМ-Банк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, а він, у свою чергу, подав зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним. 30.05.2019 року AT «БМ-2018» згідно договору № 30/05/2019 про відступлення права вимоги відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» право вимоги за кредитним договором № 2/7/010208 від 01.02.2008 року та договорами забезпечення. 30.05.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» уклало договір № б/н про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за вказаними договорами, згідно якого [PERSON] набула право вимоги. Предметом зазначених договорів є відступлення боргу позивача в сумі 39312,96 дол. США за плату на користь третіх осіб. На обґрунтування вимог позову позивач також указав, що договори про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, укладені 30.05.2019 року між AT «БМ-2018» та TOB «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», а за тим між TOB «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та [PERSON] є недійсними з наступних підстав: 1) укладені 30.05.2019 року договори про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами фактично є договорами факторингу, оскільки право вимоги боргу здійснювалося за плату; 2) всупереч ч. 1 ст. 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, при укладенні договору № 30/05/2019 від 30.05.2019 року AT «БМ-2018» не надало новому кредитору TOB «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» інформацію про участь АТ «БМ-2018» у судовому розгляді в справі № 295/19747/14-ц не тільки в якості позивача, але й якості відповідача, оскільки він як боржник заперечує наявність боргу взагалі; 3) до укладення договору про відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором № 2/7/010208 від 01.02.2008 року AT «БМ-2018» як кредитор у кредитному обов`язанні вже реалізував своє право вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором, укладеним між TOB «БМ-Банк» та позивачем, шляхом звернення з позовною заявою до Богунського районного суду місті Житомира, а також AT «БМ-2018» не повідомило нового кредитора, що в 2018 році за власною заявою було залучено стороною в справі № 295/19747/14-ц, яка перебуває на розгляді Богунського районного суду міста Житомира; 4) після подання позивачем зустрічного позову до суду під час розгляду справи виявилося, що позов ТОВ «БМ-Банк» порушує його права як споживача банківських послуг, учасника бойових дій (АТО), оскільки банк безпідставно в односторонньому порядку всупереч закону підвищив процентну ставку та здійснив інші порушення, які полягали, зокрема, в невиконанні ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 21.08.2017 року в справі № 295/19747/14-ц щодо зобов`язання банку надати до суду копії офіційних документів стосовно виконання кредитного договору та таємному від учасників справи переданні банком права вимоги новому кредитору TOB «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», приховавши факт звернення банку з позовом про стягнення кредитної заборгованості та наявність у суді його зустрічного позову; 5) TOB «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», уклавши договір № 30/05/2019 від 30.05.2019 року про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення з AT «БМ-2018» мало на меті одержання вигоди, оскільки здійснила купівлю прав за кредитні зобов`язання за 200000 грн., щоб в подальшому переуступити ці права за 210000 грн. 30.05.2019 року TOB «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» уклало договір № б/н про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення з фізичною особою [PERSON] , яка є матір`ю його колишньої дружини [PERSON] ( [PERSON] ) та дружиною [PERSON] , які виступають поручилеми в кредитному договорі. Однак кредиторами в кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа, а в даному випадку відбулася заміна кредитодавця з TOB «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», що здійснює фінансові послуги, на фізичну особу - [PERSON] , яка не має права надавати фінансові послуги, що суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, так як для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор-банк або інша фінансова установа. Тому позивач просить визнати недійсними договір № 30/05/2019 від 30.05.2019 року про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, укладеними між АТ «БМ-2018» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, укладеним між АТ «БМ-2018» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. 30.05.2019 року, реєстр № 750, договір № б/н від 30.05.2019 року про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, укладеними між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та фізичною особою [PERSON] , договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. 30.05.2019 року, реєстр № 751. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» надав до суду відзив на позовну заяву з посиланням на те, що позивача було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні та ним не надано суду належних доказів невідповідності договорів вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України та доказів, які б свідчили, що укладений між відповідачами договір відступлення права вимоги містить ознаки договору факторингу, а також у позові не вбачається порушення відповідачами норм чинного законодавства при укладенні договору відступлення права вимоги. Метою укладення 30.05.2019 року договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права, а не отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» було передано [PERSON] усі оригінали кредитних документів, в результаті відступлення права вимоги, кредитні правовідносини між TOB «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та позивачем було припинено. Посилання позивача на вимоги ст. 1054 ЦК України щодо надання фінансових послуг є безпідставними та необгрунтованими, оскільки договори цесії не передбачають надання фінансової послуги (в договорах від 30.05.2019 року не визначені фінансові послуги, не має клієнта, фактора та інших спеціальних суб`єктів). Договори укладені на підставі приписів ст. ст. 512, 514 ЦК України і під час їх укладення сторонами було дотримано вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми вчиненого правочину, воля сторін була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлено договорами. Оскаржувані договори є договорами відступлення права вимоги, а не договором факторингу, оскільки за укладеним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату взамін права вимоги та жодна із сторін не отримує послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження на певний час, з обов`язком поверненням цих коштів та оплати часу користування ними. У правовідносинах сторін у справі відсутні елементи договору факторингу, так як не встановлено факту фінансування фінансовою установою фізичної особи (клієнта) під відступлення права грошової вимоги. Тому просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] також направила до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] грунтуються на припущеннях без надання належних доказів. Зокрема, у відзиві зазначено, що вона отримала від ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» всі оригінали кредитних документів та є добросовісним набувачем прав вимоги за кредитним договором та забезпечувальними угодами, у зв`язку з чим визнання недійсними оспорюваних договорів с неправильним способом захисту прав у спірних правовідносинах. Під час укладання 30.05.2019 року оспорюваних договорів про відступлення права вимоги було дотримано вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми вчиненого правочину, їх воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлено договорами, а доводи позивача про визнання оспорюваних правочинів недійсними не знаходять свого підтвердження. Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, так і оплатним. В останньому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу, оскільки ст. 656 ЦК України передбачає, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Спірні договори від 30.05.2019 року є договорами відступлення права вимоги, а не договором факторингу, оскільки за укладеним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату взамін права вимоги та жодна із сторін не отримує послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження на певний час, з обов`язком поверненням цих коштів та плати часу користування ними. Отже, у правовідносинах сторін у справі відсутні елементи договору факторингу, так як не встановлено факту фінансування фінансовою установою фізичної особи (клієнта) під відступлення права грошової вимоги. Відповідно до п. 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16, в якій проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу, зазначено, що зі змісту ст. ст. 2, 512-518 ЦК України можна зробити висновок, що учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. Постановою Верховного суду України від 21.02.2018 року в справі № 753/2665/16-ц зазначено, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права, а метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Тому договори про відступлення права вимоги від 30.05.2019 року встановлюють зобов`язання нового кредитора щодо самостійного стягнення боргу за кредитним говором і не передбачають надання фінансових послуг під відступлення права грошової вимоги, а тому не є договором факторингу. У зв`язку з викладеним просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву із зазначенням того, що згідно ст. 1054 ЦК України кредитний договір має право укладати тільки банк, або інша фінансова установа, яка має право виступати кредитодавцем, тобто фізична особа не має права бути ні кредитодавцем, ні іпотекодержателем. Таким чином, фінансова установа не може передавати свої кредитні права за кредитним договором будь-якій фізичній особі, а громадянин (фізична особа) не може виступати в ролі нового кредитора. Кредитні відносини, за винятком позики, між двома або декількома фізичними особами заборонено. Згідно КВЕД ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» не має права здійснювати грошове посередництво шляхом передачі своїх прав за кредитним договором іншим особам, в тому числі фізичним особам. За законом грошове посередництво здійснюють комерційні банки, ощадні банки та кредитні спілки. Крім того, діяльність ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» регламентується відповідною ліцензією, посилання на яку відсутні в договорі про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором і договорами забезпечення. Що стосується договору укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та АТ «БМ-2018», то вказане АТ «БМ-2018» також не являється фінансовою установою та не має права здійснювати передачу банківських прав за кредитними договорами іншим особам. Згідно КВЕД з 13.11.2018 року АТ «БМ-2018» змінив діяльність і має право купувати та продавати власне нерухоме майно, надавати в оренду й експлуатацію власне чи орендоване нерухоме майно, а також здійснювати діяльність у сфері права. Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали з викладених у ньому підстав. Представники відповідачів АТ «БМ-2018» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Представник відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на зазначені у відзиві обставини. Третя особа, будучи належним повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи в її відсутності. Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\- Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 01.02.2008 року між ТОВ «БМ Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № 2/7/010208, за умовами якого банк надав позивачу кредит на придбання нерухомості на вторинному ринку в сумі 330000 дол. США строком до 31.01.2023 року зі сплатою 12 % річних, що було збільшено до 14 % річних за додатковою угодою № 1 від 05.11.2008 року до кредитного договору (т. 1 а. с. 88-90, 143). З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, між позивачем та банком 01.02.2008 року укладено договір іпотеки № 2/7/010208/S-1, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] , а також укладено договора поруки № 2/7/010208/S-2 від 01.02.2008 року з поручителем [PERSON] , № 2/7/010208/S-3 від 01.02.2008 року з поручителем [PERSON] та № 2/7/010208/S-4 від 01.02.2008 року з поручителем [PERSON] (т. 1 а. с. 141, 142, 144, т. 2 а. с. 42). 30.05.2019 року AT «БМ-2018», який є правонаступником ТОВ «БМ Банк», згідно договору № 30/05/2019 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» право вимоги за кредитним договором № 2/7/010208 від 01.02.2008 року та договорами забезпечення (т. 1 а. с. 100-102). І цього ж дня було складено акти приймання-передачі документації до зазначеного договору та прав вимоги (т. 1 а. с. 103, 104). У п. п. 2.1 договору сторони погодили, що відповідно до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору своє право вимоги, а новий кредитор набуває право вимоги та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги ціну договору в порядку та строки, встановлені цим договором. Розмір заборгованості боржника, право вимоги якої відступається за цим договором станом на 30.05.2019 року становить 39312,96 дол. США, еквівалент по курсу НБУ (26,683376 грн.) становить 1049002,50 грн., що вказано в п. п. 2.2 договору. Підпунктом 4.1 сторони погодили ціну договору - 200000,00 грн. Також 30.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. було нотаріально посвідчено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладеним між АТ «БМ-2018» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», зареєстрований у реєстрі за № 750 (т. 1 а. с. 105. 106). У подальшому того ж дня ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» відчужило права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення [PERSON] згідно укладеного договору № б/н про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за договорами кредитним договором та договорами забезпечення, а також згідно посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. 30.05.2019 року договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 751 (т. 1 а. с. 108, 109, 112, 113). У п. п. 2.1 договору № б/н про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за договорами кредитним договором та договорами забезпечення сторони обумовили, що відповідно до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору своє право вимоги, а новий кредитор набуває право вимоги та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги ціну договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Згідно п. 2.2 зазначеного договору розмір заборгованості боржника, право вимоги якої відступається за цим договором, станом на 30.05.2019 року складає 39312,96 дол. США, еквівалент по курсу НБУ (26,683376 грн.) становить 1049002,50 грн. Пунктом 4.1 договору визначено ціна договору в розмірі 210000,00 грн. У день укладення цих договорів складено акти приймання-передачі документації до договорів та прав вимоги (т. 1 а. с. 103, 104, 107, 149-150). АТ «БМ-2018», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та [PERSON] направили позивачу як боржнику в зобов`язанні повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, за іпотечним договором до нового кредитора від 31.05.2019 року та 07.06.2019 року (т. 1 а. с. 115-117). За положеннями ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054\~ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах, до яких відносяться банк або інша фінансова установа, і такий перелік є вичерпним. Як передбачено п. 1 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» від 12.07.2001 року, фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до законунадає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначенихзаконом, та внесена до відповідного реєстру в установленомузакономпорядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначенихзаконом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Отже, фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги у зв`язку з тим, що вони надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу\~(ч. 1 ст. 215 ЦК України). Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою, шостою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові від 31.10.2018 року в справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. \~ \~ \~ \~Окрім того,\~Велика Палата\~Верховного Суду\~в постанові\~від 10.11.2020\~року в\~справі №\~638/22396/14-ц\~(провадження\~№ 14-16цс20)\~не знайла\~підстав для\~відступу від\~зазначених висновків,\~а також\~сформулювала висновок,\~згідно якого,\~зокрема,\~з укладенням\~оспорюваного договору\~про відступлення\~права вимоги\~відбулася заміна\~кредитодавця,\~який є\~фінансовою установою,\~що має\~право на\~здійснення операцій\~з надання\~фінансових послуг,\~на фізичну\~особу,\~яка не\~може надавати\~фінансові послуги. \~ \~ \~ \~Із аналізу встановлених судом обставини та досліджених доказів можна зробити висновок про те, що внаслідок укладення між AT «БМ-2018» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», а в подальшому між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та [PERSON] оскаржуваних позивачем договорів про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за договорами кредитним договором та договорами забезпечення й договорів про відступлення права вимоги за іпотечним договором відбулася заміна кредитодавця з AT «БМ-2018» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг відповідно до витягу із сайту Міністества юстиції України від 13.09.2019 року (т. 1 а. с. 18-21), та потім ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» на фізичну особу [PERSON] , яка не може надавати фінансові послуги в силу вимог ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України. З огляду на те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи було здійснено всупереч ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа, тому в цій частині позову вимоги є такими, що ґрунтуються на положеннях закону, через що суд задовольняє їх. Частиною 1 ст. 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. На обгрунтування викладених у позовній заяві мотивів позову щодо недійсності укладених між AT «БМ-2018» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» договорів відступлення права вимоги зазначено, що при укладенні договору № 30/05/2019 від 30.05.2019 року в порушення ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні не передав новому кредитору TOB «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» інформацію про участь АТ «БМ-2018» у судовому розгляді в справі № 295/19747/14-ц. Втім такий аргумент як непередання первісним кредитором новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, не заслуговує на увагу, оскільки в розумінні визначених ст. 203 ЦК України підстав недійсності правочину зазначене не відноситься до умов обов`язкової відповідності змісту правочину цивільному законодавству, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, недотримання чого сторонами договору могло б зумовлювати визнання його недійсними, так само як й інші мотиви, якими обґрунтовані вимоги позову. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання недійсними укладених між AT «БМ-2018» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» договорів. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позову відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим суд стягує з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», яким у порушення вимог закону було відступлено право вимоги за договорами, судовий збір у розмірі 1536,80 грн. за дві вимоги немайнового характеру в дохід держави.

Outcome: partial