Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області із цією заявою. Свої вимоги заявник мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . У кінці 2005 року заявник переїхав проживати\~\~ до\~\~\~ помешкання батька в [ADDRESS] у зв`язку з погіршенням стану здоров`я батька, який за віком потребував постійного стороннього догляду та допомоги. З того часу й до смерті [PERSON] заявник проживав разом із ним за вищевказаною адресою. Отже, у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України заявник уважає себе таким, що прийняв спадщину після смерті батька. 27 липня 2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу Кухти Д.О. із заявою про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , проте нотаріус відмовив заявникові у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, адже заявник не подав нотаріусу доказів, що підтверджують постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник позбавлений можливості офіційно оформити своє право на спадкове майно, а саме на дві земельні ділянки площами 1,37 га та 2,19 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, оскільки відсутнє документальне підтвердження факту його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому [PERSON] звернувся до суду та просив винести рішення, яким установити факт його постійного проживання разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , тобто станом на 31 жовтня 2008 року. Заявник [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . У зв`язку з цим ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 січня 2021 року справу за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини передано за підсудністю на розгляд Носівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2021 року прийнято до провадження цивільну справу за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні у залі Носівського районного суду Чернігівської області 30 березня 2021 року. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2021 року задоволено клопотання [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, постановлено провести судове засідання 30 березня 2021 року в режимі відеоконференції із Бахмацьким районним судом Чернігівської області. У судовому засіданні 30 березня 2021 року, проведеному в режимі відеоконференції, заявник підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що його батько [PERSON] \~\~\~ проживав\~\~ у\~\~\~ [ADDRESS] . У зв`язку з погіршення стану здоров`я батько заявника потребував постійного догляду та підтримки, однак категорично відмовлявся від пропозиції сина переїхати на постійне проживання до його будинку в с. Володькова Дівиця Носівського району. Тому заявник змушений був у кінці 2005 року переїхати на постійне місце проживання до батька у [ADDRESS] . Заявник проживав разом із батьком до смерті останнього, доглядав за батьком, вони вели спільне господарство. У судовому засіданні 30 березня 2021 року представник заявника [PERSON] підтримав заяву, просив її задовольнити. У судове засідання 07 травня 2021 року заявник та представник заявника не з`явилися, заявник направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі його представника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Староста с. Григорівка Бахмацького району направила до суду заяву, у якій просила справу розглянути за відсутності представника сільської ради, просила винести рішення згідно із законом. Допитана в судовому засіданні 30 березня 2021 року як свідок [PERSON] дала показання, що вона є жителькою с. Григорівка Бахмацького району Чернігівської області. Свідок добре знала свого односельця [PERSON] . Його дружина померла у 2000-х роках, після її смерті він проживав декілька років сам. Однак, коли занедужав, до нього на постійне проживання, десь у 2005-2006 роках, переїхав син [PERSON] . Він доглядав батька, який в силу віку та стану здоров`я потребував постійного стороннього догляду. [PERSON] відлучався від батька тільки, щоб з`їздити на роботу, адже працював позмінно. До часу смерті [PERSON] .\~\~ [PERSON] проживав разом з ним у будинку [ADDRESS] . У судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] дала показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу 07 травня 2021 року без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки всі учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 5). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входять земельні ділянки площами 1,37 га та 2,19 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 026039 (а. с. 8). Судом установлено, що спадкова справа після померлого [PERSON] не відривалася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 21) та повідомленням Бахмацької районної ДНК № 1077/01-16 від 11 грудня 2020 року. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з копією свідоцтва про народження (а. с. 7) [PERSON] є сином [PERSON] , а тому в силу ст. 1261 ЦК України він має право на спадкування за законом після його смерті (є спадкоємцем першої черги за законом). Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1\~ ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. У п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті спадкодавець [PERSON] \~\~ був\~\~\~ зареєстрований\~\~ у [ADDRESS] . Згідно з погосподарською книгою на день смерті [PERSON] був зареєстрований один. Однак, судом встановлено, що в кінці 2005 року на постійне місце проживання до будинку [ADDRESS] , переїхав син [PERSON] [PERSON] , оскільки [PERSON] у силу віку та стану здоров`я потребував допомоги та постійного стороннього догляду, які йому й надавав [PERSON] . Ці обставини підтверджуються поясненнями заявника, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , сумнівів у достовірності яких суд не має. Отже, у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] уважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Однак, у заявника відсутні документи на підтвердження спільного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, що є перешкодою в отриманні в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки, які входять до складу спадкового майна. Судом встановлено, що 27 липня 2020 року [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу Чернігівської області Кухти Д.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріус відмовив заявникові у прийнятті такої заяви, оскільки заявником пропущено строк для прийняття спадщини після смерті батька. Нотаріус роз`яснив заявникові право на звернення до суду з відповідним позовом, що підтверджується копією повідомлення приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального\~\~\~ округу\~\~\~\~ Чернігівської\~\~\~ області\~ Кухти Д.О. № 02-14/305 від 27 липня 2020 року (а. с. 4). Відповідно до\~ ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд уважає, що встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником права на отримання спадщини після смерті батька [PERSON] . Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини в [ADDRESS] , підлягає задоволенню. Установлення вищезгаданого факту має для заявника юридичне значення, адже дозволить йому реалізувати своє право на спадщину після смерті батька. Заявник позбавлений можливості в іншому порядку встановити вищезазначений факт, тому суд ухвалює рішення про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved