Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

у грудні 2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно з яким просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , і виписати його з квартири. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.03.2005 року за № 4488 є власником квартири [ADDRESS] . При цьому, на даний час у вищевказаній квартирі окрім позивача також зареєстровані його дружина - [PERSON] та відповідач у справі - [PERSON] . Разом з тим, позивач вказує, що вже понад десять років відповідач не тільки не проживає в квартирі, а ще й не сплачує житлово-комунальні послуги, чим, в свою чергу, перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. На підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач вже тривалий час не проживає у спірній квартирі, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, а також не несе інших витрат по утриманню квартири, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 25.01.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 17.04.2019 року залучено до участі в справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою від 17.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та третя особа позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов до суду не направив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності в рівних долях [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.03.2005 року Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією та підтверджено інформаційною довідкою КВ-2019 №12422 від 28.03.2019,виданою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентарізації» (а.с.7, 39). Разом з тим, згідно з листом Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.12.2018 року за №109-109/ОПП/Б-5659, на даний час за вищевказаною адресою, окрім позивача та третьої особи, також зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] . Водночас, як встановлено в судовому засіданні, відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] з часу своєї реєстрації з 2008 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом-Довідкою № 161 від 11.10.2018 року (а.с.10). Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач проживає в квартирі, несе витрати на оплату комунальних послуг, витрати по утримання будинку та прибудинкових територій тощо, матеріали справи не містять. Отже, враховуючи вище встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним на праві власності майном. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України та

Outcome: approved