Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У грудні 2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Керівник проекту «Спецблагоустрій» (далі за текстом - ТОВ «Керівник проекту «Спецблагоустрій», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - [PERSON] , відповідач) про розірвання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі. Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2015 ТОВ «Керівник проекту «Спецблагоустрій» придбало у [PERSON] нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Умовами договору визначено, що [PERSON] як продавець зобов`язана звільнити приміщення від належних їй речей, що можуть бути відокремлені від нежитлового приміщення без пошкодження, та передати будівлю покупцю. Між сторонами на виконання умов договору підписано акт-прийому передачі. З моменту укладення договору протягом двох років фактична передача приміщення не відбулася. Позивач вважає таке невиконання продавцем умов договору істотним порушенням, а тому просить його розірвати. При цьому, на переконання позивача, існує ризик звернення відповідача до суду з вимогою про повернення у власність нежитлового приміщення. Ухвалою від 26 січня 2018 року суд залишив позовну заяву без руху, встановив строк для усунення недоліків позовної заяви. У зв`язку з усуненням недоліків ухвалою від 20.06.2018 суд відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати за правилами загального позовного провадження, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи, призначив підготовче судове засідання на 26.07.2018. Згідно з наявними у позовній заяві та договорі відомостями відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Оскільки УДППЗ «Укрпошта» тимчасово призупинено відправлення до деяких населених пунктів Донецької та Луганської областей, на виконання вимоги закону щодо належного повідомлення, суд розмістив на сайті «Судова влада» ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій зазначені дата, час та місце проведення судового засідання. У рішенні Європейського суду з прав людини «Діліпак та Каракая проти Туреччини», «Руїз-Матеос проти Іспаніі» Суд вказав, що загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності сторін, вимагає, щоб особу, стосовно якої порушено провадження, було повідомлено про такий факт. Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив усіх передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі. У зв`язку з нез`явленням сторін у судове засідання 26.07.2018 суд відклав розгляд справи на 11.12.2018. 18.09.2018 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення не заперечує. Зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 13.11.2015 між [PERSON] як продавцем та ТОВ «Керівник проекту «Спецблагоустрій» як покупцем укладено договір-купівлі продажу нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.О., реєстровий номер 1698 (далі - договір). Відповідно до пункту 1 договору його предметом є нежитлова будівля, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64,1 кв.м., що відповідно до плану за поверхами позначена літерою «А». Пунктом 11 договору визначено, що продавець зобов`язується фактично звільнити (повністю звільнити від належних продавцеві речей, що можуть бути відокремлені від нежитлової будівлі без її пошкодження) та передати будівлю для подальшого володіння, користування та розпорядження покупцем у день нотаріального посвідчення договору. Згідно з пунктом 12 договору факт передачі будівлі повинен підтверджуватись відповідним актом прийомки-передачі, який має бути підписаний між продавцем та покупцем у простій письмовій формі. З огляду на те, що протягом двох років з моменту укладення договору передача нежитлової будівлі та оформлення акту прийому-передачі не відбулося, позивач за захистом своїх порушених прав звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За загальним правилом, встановленим статтею 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За приписом частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За змістом пункту 11 договору продавець узяв на себе зобов`язання фактично звільнити (повністю звільнити від належних продавцеві речей, що можуть бути відокремлені від нежитлової будівлі без її пошкодження) та передати нежитлову будівлю покупцю у день нотаріального посвідчення договору. З позовної заяви вбачається, що зобов`язання щодо звільнення нежитлової будівлі відповідачем не виконані і доказів, які б спростовували цю обставину, суду не надано. Законом визначено права власника володіти, користуватися та розпоряджатися майном (стаття 317 ЦК України). На переконання суду, незважаючи на те, що право власності позивача на нежитлову будівлю зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто право розпорядження на майно у нього належне, в інших правомочностях власника позивач обмежений. Отже з огляду на те, що позивач, будучи власником нежитлової будівлі, обмежений у праві володіти та користуватися нею, суд розцінює таке обмеження істотним порушенням укладеного договору купівлі-продажу, а тому визнає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про його розірвання. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved