Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту з відповідача на загальну суму 31050 грн. 60 коп., що складає суму з тіла кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом та суму процентів за прострочення виконання зобов'язання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.09.2017 сторонами у справі укладено договір про надання кредиту № 197973432, на підставі якого відповідачем отримано суму 9190 грн. строком на 30 календарних днів із сплатою 1,36 % в день від суми кредиту за кожний день користування та 3 % річних у разі прострочення терміну повернення кредиту. Позивач своє зобов'язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача № [NUMBER], виконав, але позичальником кредит не погашається, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом /а. с. 26-27/. Ухвалою судді від 09.01.2018 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, після усунення позивачем недоліків у відповідності до ухвали судді від 26.12.2017 про залишення позовної заяви без руху /а. с. 21-22, 28/. Як роз'яснено пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», позивачеві належить право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа. Так, згідно з положенням частини 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, при цьому за частиною 8 статті 28 ЦПК України, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду. Згідно з пунктом 7.2 договору № 197973432, укладеного між сторонами, з підстав невиконання відповідачем умов якого виник спір, місцем виконання цього договору є місцезнаходження фінансової установи, визначене у розділі 8 цього договору, а саме адреса: поштовий індекс 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15-Б, поверх 1. Відтак, позивач скористався своїм правом на вибір між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, тобто між судом за місцем проживання відповідача та судом за місцем виконання договору. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, отримала копію ухвали про відкриття провадження від 09.01.2018, судове повідомлення та копію позовної заяви з додатками, проте відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. 07.02.2018 від відповідача засобами поштового зв'язку надійшли до суду заперечення на позов, які суд долучає до матеріалів справи, не приймаючи до розгляду, оскільки позивачем не дотримано вимог частини 3, 4 та 5 статті 178 ЦПК України. Представник позивача 08.02.2018 подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги нею підтримуються у повному обсязі, просить суд задовольнити позов. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 18.09.2017 сторонами укладено договір № 197973432 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит, шляхом перерахування на його банківський рахунок № [NUMBER], відкритий у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі 9190 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,36 % в день від суми кредиту за кожний день користування та 3 % за кожний день користування кредитом у разі порушення відповідачем (позичальником) умов договору (невиконання або неналежного виконання його умов), строком дії на 30 днів, але у будь-якому разі, до повного виконання позичальником своїх зобов'язань /а. с. 8-10, 11/. Виконання позивачем (кредитором) обов'язку щодо надання грошових коштів у розмірі 9190 грн. відповідачеві (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням № 2059 від 18.09.2017 /а. с. 12/. Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним та проценти за прострочення терміну повернення кредиту, підлягають примусовому стягненню. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 20.12.2017 складає загальну суму у розмірі 31050,60 грн., а саме: сума кредиту - 9190 грн., проценти від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту - 3749,40 грн., проценти від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору - 18196,20 грн. /а. с. 6/. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved