Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

У грудні 2017 р. позивач звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.05.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк» (позивач є правонаступником) та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено кредитний договір №053-2008-1738, за умовами якого банк надав відповідачці кредит на споживчі потреби в сумі 60000,00 доларів США, строком до 10.05.2028 р., зі сплатою 13,45 % річних за користування кредитом. В забезпечення даного договору 28.05.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк» (позивач є правонаступником) та [PERSON] було укладено договір поруки №053-2008-1738-Р/1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору №053-200801738 від 28.05.2008 р., в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. 07.11.2014 р. позивач через невиконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідачкою [PERSON] на адресу відповідачів надіслав вимоги про дострокове погашення кредиту, які останніми залишились без виконання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі; відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила застосувати строк позовної давності, відраховуючи його від останнього сплаченого місяця - квітня 2014 р. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлена відповідно до вимог законодавства, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у її відсутність до суду не зверталась. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки [PERSON] , дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні права та відповідні їм правовідносини. 28.05.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк» (позивач є правонаступником) та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено кредитний договір №053-2008-1738, за умовами якого банк надав відповідачці кредит на споживчі потреби в сумі 60000,00 доларів США, строком до 10.05.2028 р., зі сплатою 13,45 % річних за користування кредитом. Відповідно до п.п.1.1.1 Кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40,35% річних. В забезпечення даного договору 28.05.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк» (позивач є правонаступником) та [PERSON] було укладено договір поруки №053-2008-1738-Р/1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору №053-200801738 від 28.05.2008 р., в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином. Однак, відповідачі скориставшись кредитними коштами, не виконали зобов`язань, визначені Договором, порушивши умови щодо погашення кредиту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (солідарна відповідальність), включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки . За неналежне виконання умов договору 03.11.2014 р. позивачем на адресу відповідачів надіслав вимогу про дострокове погашення кредиту, проте останні дану вимоги залишили без виконання. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості на ім`я [PERSON] , розмір заборгованості за кредитним договором №053-2008-1738 від 28.05.2018 р. станом на 25.10.2017 р. становить 38779,15 доларів США, з яких: 2745,64 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту, 22487,70 доларів США - сума додаткового стягнення кредиту, 11690,64 доларів США - відсотки, 1855,17 доларів США - підвищені відсотки. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В судовому засідання відповідачкою [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України. Не погоджуючись з даними вимогами представник позивача зазначила, що обом відповідачам 03.11.2014 р. надіслано вимоги, які отримані останніми особисто 24.11.2014 р. В цих вимогах відповідачам було надано 61 день з дня вимоги на сплату заборгованості в розмірі 27242,08 доларів США, що відповідачами не було зроблено, а тому відраховувати строк позовної давності слід з закінчення 61 дня, тобто з січня 2015 р. Аналізуючи наведене вище, беручи до уваги пояснення позивача щодо застосування строків позовної давності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 38 779,15 доларів США в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором №053-2008-1738 від 28.05.2008 року. Крім того, згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в рівних частках з кожного15 631 грн. 07 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved