Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулася звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] , в якому просила стягнути з нього грошові кошти у сумі 26\~000 грн за договором №63745 від 28.09.2020, пеню за прострочення надання послуги у сумі 46\~200 грн, грошову компенсацію спричиненої моральної шкоди в сумі 3000 грн та витрати по оплаті юридичних послуг у сумі 9200 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 28.09.2020 року з відповідачем уклала договір №63745 про надання послуг з доставки металопластикових конструкцій, а саме: балкону, вікна та балконних дверей на загальну суму 35 000,00 грн та передачі їх у власність позивача. Зазначена вартість також передбачала внутрішні роботи, демонтаж старих та монтаж нових конструкцій, виготовлення каркасу, утеплення, підвід електромережі та створення внутрішнього фасаду балкону. У день укладання договору нею було внесено аванс в сумі 1000,00 грн, а потім 29.09.2020 та 03.11.2020 її дочкою [PERSON] було додатково сплачено [PERSON] банківським переказом аванс розміром 18 000,00 грн та 7 000,00 грн, про що зазначено у п.3.2 договору. Після доставки усіх необхідних матеріалів та конструкцій залишок від вартості договору складав 9000,00 грн. За умовами п. 4.2. Договору відповідач зобов`язався виконати доставку виробів протягом 30 робочих днів з дня контрольного заміру та повідомити її про готовність товару до здачі. Усі необхідні заміри для виготовлення, доставки та установки виробів були здійснені представником Відповідача, який представився [PERSON] , у день укладання Договору 28.09.2020. За умовами Договору передача у її власність виробів повинна була здійснена не пізніше 09.11.2020 включно. Проте, до теперішнього часу вироби не отримала. Позивачка [PERSON] неодноразово телефонувала відповідачу з метою дізнатися про стан виконання останнім Договору. Усі її дзвінки відповідачем ігнорувались. Позивачем направлялася претензія на адресу позивача, яка також залишалась без відповіді. На підставі п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та відповідно до п.п.1.1, 3.1 та п.4.2 договору за період з 10.11.2020 по 25.12.2020 пеня згідно з розрахунокм позивача за прострочення надання послуги складає 46 200,00 грн. Крім того, позивачка у зв`язку із порушенням її прав, відсутністю у неї спеціальних знань в області права, була вимушена звернутися за професійною юридичною допомогою в юридичну компанію, нею було сплачено суму у розмірі 9 200,00 грн. за надання юридичної допомоги. Позивачка зауважила, що вона є літньою особою у віці 84 років, потребує спокою та тепла в помешканні, для чого вона і звернулася до відповідача. Замість отримання послуги позивачка знаходиться у стресовому стані, що призводить до погіршення стану її морального та фізичного здоров`я. Таким порушення прав та законних інтересів позивачки порушено її людську гідність, що негативно відображається на її психічному та емоційному стані, вона стала знервованою та дратівливою. Тим самим відповідачем була спричинена позивачці моральна шкода, яку вона оцінила у 3000 грн. Від відповідача відзив на позов не надійшов. Ухвалою від 30.12.2020 позов залишено без руху, надано час для виправлення недоліків позову. 05.01.2021 на адресу суду на виконання ухвали про залишення позову без руху надійшла заява. 06.011.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.03.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів. Ухвалою суду від 24.03.2021 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання у судове засідання повторно не з`явився, що підтверджується телефонограмами на а.с.57, 60, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного розгляду справи. Відповідно до положень ч.4 ст.223\~ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. 28.09.2020 між [PERSON] , як замовником, та ФОП [PERSON] , як виконавцем, було укладеного договір №68745 , відповідно до якого виконавець зобов`язався надати послуги з доставки виробів та передачі їх у власність замовнику, а замовник зобов`язується оплатити вартість замовленого товару на умовах, визначених п.3.1 Договору (а.с.29). Сторони договору погодили, що загальна вартість виробів складає 35\~000 грн (п.3.1 договору), аванс складає 26\~000 грн (19000+7000) (п.3.2 договору), борг після доставки 9000 грн (п.3.3 договору). В договорі зазначено перелік робіт, які зобов`язався зробити виконавець. Відповідно до п.4.2 договору виконавець зобов`язується виконати доставку виробу протягом 30 робочих днів з дня контрольного заміру та повідомити Замовника про готовність товару до здачі. П.4.3 договору встановлено можливість затримати або відтермінувати передачу товару, з попереднім повідомленням про це замовника. Заміри були зроблені в день підписання договору 28.09.2020, тобто доставка виробу повинна була відбутися до 28.10.2020 включно. Водночас до сих пір роботи за договором не виконані, позивач не поінформована про причини його невиконання, про затримання або відтермінування передачі товару замовнику (позивачу у справі) всупереч умовам договору не повідомлена. Аванс сплачений позивачем за договором складає 26\~000 грн (а.с.29,31,32,33). Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, ч.3 ст.612 ЦК України боржник вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання\~або не\~виконав його\~у строк,\~встановлений договором\~або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ч.2 ст.1212 ЦК України встановлює, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з\~п.3\~ч.3\~ст.1212\~ЦК України\~положення цієї\~глави застосовуються\~також до\~вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Оскільки відповідачем не було виконано умови договору, навіть за наявності спору у суді ним не застосовуються жодні заходи щодо врегулювання спору, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача щодо повернення їй виконаного у зобов`язанні, а саме: повернення авансу, сплаченого нею за договором, у сумі 26\~000 грн. При цьому суд не застосовує до спірних правовідносин норми ст.615 ЦК України, оскільки умовами договору одностороннє розірвання договору не допускається (п.9.2 договору). У відповідності\~до ч.5\~ст.10\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. При цьому умовами договору визначено відповідальність у разі порушення виконавцем терміну постачання і передачі виробів (п.7.5 договору), ця умова погоджена сторонами, а тому суд не виходячи за межі заявлених позовних вимог дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені за прострочення надання послуги у сумі 46\~200 грн. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Суд вважає доведеним завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, викликаних неможливістю отримати послуги, передбачені договором, які вона частково сплатила, зокрема послуг по утепленню її житла, що викликало незручності, хвилювання та стрес. Тому заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди 3000 грн відповідає вимогам розумності та справедливості, а суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», витрати по сплаті судового збору за дві позовні вимоги покладається на відповідача та підлягають стягненню на користь держави, в іншій частині - компенсуються за рахунок держави. Крім того, позивачем заявлено про стягнення з відповідача на її користь витрат на оплату юридичних послуг у сумі 9200 грн, на підтвердження чого надала договір №М-111 від 17.11.2020, копії чеків та акт про надання юридичних послуг (а.с.30, 20, 21). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже законом передбачено відшкодування витрат на правничу допомогу, надану виключно адвокатом. При цьому наданими позивачем доказами не підтверджено надання їй правничої допомоги саме адвокатом, тому такі витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: partial