Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У грудня 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 30 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №58. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши в обґрунтування вимог, що сімейне життя між подружжям не склалося, оскільки чоловік пиячив, не працював, жив своїм особистим життям. Після реєстрації шлюбу вони разом прожили до липня 2014 року, а потім вона забрала речі та переїхала до своїх батьків. У листопаді 2014 року вона народила дитину. З часу її переїзду до батьків відповідач не цікавився її станом, навіть з пологового будинку її з дитиною забирав батько. До теперішнього часу відповідач не цікавиться сімєю взагалі, не допомагає дитині, може навідати сина раз у місяць, постійно проводить час у колі друзів, випиває. Спору про розподіл майна і про місце проживання дитини між ними не має. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Відповідач позов не визнав та просив суд надати їм строк на примирення, оскільки бажав зберегти сімю. Після перебігу трьохмісячного строку, що надавався судом на примирення подружжя, позивач наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином /а.с.19/, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 30 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №58. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І -ЖД №204885 /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №413827 /а.с.6/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень позивачки, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні ще у липні 2014 року, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved