Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказував на те, що 14 червня 2010 року на виконання вимог ч. 5 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства», найменування акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» змінено на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який є його правонаступником. Також зазначав, що 21 лютого 2007 року між банком та відповідачем ушні рук В.С. укладено кредитний договір №66, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 9 700 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19 лютого 2009 року. Відповідно до умов даного договору відповідач зобов'язався повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п. 1.1. договору кредиту та погашення заборгованості здійснювалось за графіком погашення кредиту. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 лютого 2007 року між банком та [PERSON] укладено договір застави № 66. Відповідно до п.1.3 договору застави, предметом застави є рухоме майно: телевізор плазмовий, холодильник, пральна машина, CD-рекордер, цифровий ресівер, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вартість предмету застави за домовленістю сторін визначена у розмірі 20 580 грн. 00 коп. (п. 1.2 договору). Також, у забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 21 лютого 2007 року між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №66, у зв'язку з чим відповідачі [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками за кредитним договором. Однак, [PERSON] у порушення умов укладеного договору, не виконував погоджених між сторонами його умов належним чином, зокрема щодо дотримання порядку погашення кредитних коштів, а саме: щомісячного погашення заборгованості по кредиту, що призвело до утворення заборгованості. Зокрема, заборгованість [PERSON] перед банком станом на 10 вересня 2013 року становить 25 561 грн. 50 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом - 9 296 грн. 00 коп., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 14 182 грн. 46 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1 950 грн. 99 коп., інфляційні витрати за кредитом - 55 грн. 78 коп., інфляційні витрати за відсотками - 76 грн. 28 коп. З метою досудового врегулювання даного питання банк неодноразово звертався до відповідачів з приводу добровільного погашення заборгованості по кредитному договорі шляхом направлення листів-вимог про необхідність дострокового погашення заборгованості, проте дані вимоги банку залишені без задоволення та заборгованість відповідачами не погашена й відповідно грошове зобов'язання не виконано. Тому, посилаючись на вказане, просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №66 від 21 лютого 2007 року в розмірі 25 561 грн. 50 коп. та 255 грн. 61 коп. судового збору. Представник позивача, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку, в судове засідання не з'явився та причини своєї неявки суду не повідомив. Разом з тим, подав заяву, в якій просив справу розглянути у відсутності представника банку та вказав на те, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання, будучи належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, не з'явилися та причини своєї неявки суду не повідомили. Крім того, відповідачі також викликались у судове засідання шляхом розміщення відповідного оголошення в пресі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи, 21 лютого 2007 року між банком та [PERSON] укладено договір кредиту №66, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 9 700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19 лютого 2009 року. Відповідно до умов даного договору відповідач зобов'язався повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п. 1.1. договору кредиту та погашення заборгованості здійснювалось за графіком погашення кредиту (а.с. 5-6). Пунктом 2.4 договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день першого місяця користування кредитом за період з надання кредиту по передостанній робочий день першого місяця користування та починаючи з другого місяця користування кредитом щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день поточного місяця. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно до 20 числа місяця наступного за місяцем в якому нараховані проценти, а також у день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в період за який нараховуються проценти при розрахунку процентів річних приймається рік, що умовно дорівнює 360 дням, а також враховується день надання та враховується день погашення кредиту (пп. 2.5, 2.6 договору). Також даним договором визначено, що кредитор має право вимагати сплату винагороди за користування кредитом в порядку, визначеному пп. 2.4-2.7, 2.9, 2.9.1 цього договору ( п. 3.3.5 договору). Відповідно до п. 4.1 договору в разі прострочення позичальником строків сплати відсотків, визначених п. 2.5 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пп. 2.8.3, 3.2.2., 4.4., 5.4. договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діє в цей період за несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки, а в разі порушення позичальником вимог пп. 3.3.1 - 3.3.9 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 відсотків кредиту, визначеного п.1.1. цього договору за кожний випадок (п. 4.3 договору). Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за укладеним кредитним договором, 21 лютого 2007 року між банком та [PERSON] укладено договір застави, за умовами якого предметом застави визначено рухоме майно, телевізор плазмовий, холодильник, пральна машина, CD-рекордер, цифровий ресівер, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вартість предмету застави за згодою сторін визначена в розмірі 20 580 грн. 00 коп. (а.с. 7-8). З метою додаткового забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 21 лютого 2007 року між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №66, відповідно до якого [PERSON] є солідарним боржником за кредитом. (а.с. 6-7). Разом з тим, як встановлено судом, позичальник у порушення умов укладеного договору, не виконував погоджених між сторонами умов даного договору належним чином, що призвело до утворення заборгованості. Зокрема, станом на 10 вересня 2013 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 25 561 грн. 50 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом - 9 296 грн. 00 коп., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 14 182 грн. 46 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1 950 грн. 99 коп., інфляційні витрати за кредитом - 55 грн. 78 коп., інфляційні витрати за відсотками - 76 грн. 28 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с. 9-10). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надав доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому є обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). Таким чином, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved