Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

У вересні 2020 року ОСББ «Фундуклєєвський» (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути заборгованість по внескам співвласника багатоквартирного будинку на витрати на управління будинком за період з 01.05.2018 року по 31.03.2021 року включно в розмірі 377 836,20 грн.; інфляційні витрати нараховані на суму боргу в розмірі 110 328,17 грн.; три проценти річних від простроченої суми в розмірі 13 847,10 грн. також просили стягнути з відповідача судовий збір у сумі 7 785,86 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення загальних зборів ОСББ від 25.05.2015 року будинок [ADDRESS] перебуває на балансі ОСББ «Фундуклєєвський». [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , розмір частки у власності становить 1/1. ОСББ «Фундуклєєвський» здійснює управління зазначеним багатоквартирним будинком. У період з 01.05.2018 року по 31.07.2020 року розмір внесків співвласника на витрат на управління багатоквартирним будинком визначався щомісяця виходячи з загальної суми витрат на управління будинком, разом з тим відповідач вказані внески не сплачував. Виходячи з загальної площі квартири, що належить відповідачу, загальна сума внесків за період з 01.05.2018 року по 31.07.2020 року становить 327 726,03 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 16.09.2020 року по справі відкрито провадження, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. На адресу відповідача було направлено ухвалу суду про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, разом з тим конверт повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до висновків Великої Палати Верховного суду викладених в постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 - направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адрес є достатнім для того, щоб вважати повідомлення/надсилання належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправки, а тому не може свідчити про неправомірність його дій. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що сторона відповідача ознайомлена з матеріалами справи 27.04.2021 року. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Наголосили, що відповідач не оскаржував правильність розмірі нарахованих внесків та був повідомлений про необхідність їх сплати. Представника відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити, оскільки не зрозуміло як саме формується заборгованість. У судовому засіданні представником відповідача було подано клопотання про витребування доказів та письмові пояснення. Разом з тим, у задоволенні клопотання було відмовлено, а письмові пояснення не приймаються судом до уваги, оскільки такі були подані з порушення строку, що встановлені ст.ст. 83, 178 ЦПК України. Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , розмір частки у власності становить 1/1. (а.с.42). Будинок [ADDRESS] перебуває на балансі ОСББ «Фундуклєєвський», що підтверджується рішенням загальних зборів ОСББ від 25.05.2015 р. та актом приймання передачі від 25.06.2016 р. Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Фундуклєєвський» діє на підставі положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту. Положеннями ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх членів об`єднання (ст.10 Закону). У відповідності до ст.10 Закону (в редакції, яка набрала чинності 01.07.2015 року) рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Право об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, а також право контролювати своєчасність та повноту сплати таких внесків та платежів встановлено положеннями ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». В свою чергу, приписами ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Також Об`єднання, відповідно до ст. 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та статуту, зобов`язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна. 25.06.2015 року ОСББ «Фундуклєєвський» прийняв на баланс вказаний будинок, що підтверджується копією акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс. Пунктом 3.4. рішення з питання 1 порядку денного загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] вирішено: встановити, що з 01 січня 2018 р. розмір внесків на витрати на управління житловим комплексом визначається на підставі фактичних витрат у минулому розрахунковому періоді, при цьому конкретна сума внеску, яку має сплатити співвласник, розраховується на один квадратний метр загальної площі, яка належить співвласникам як власникам та/або власникам майнових прав чи інвесторам, які не зареєстрували право власності на нерухомість у житловому комплексі. При цьому збори беруть до уваги, що реєстрація права власності на нерухоме майно в Україні є добровільною, через що нездійснення такої реєстрації не може мати своїми наслідками уникнення (звільнення) особи від сплати внесків до спільних коштів об`єднання. Пунктом 3.5.1. рішення з питання 1 порядку денного загальних зборів співвласників від 05.12.2017 р. вирішено: з 01 січня 2018 р. діє порядок сплати співвласниками внесків на витрати на управління житловим комплексом, який встановлений умовами «Типового договору між власником житлового (нежитлового) приміщення та ОСББ «Фундуклєєвський» у відносинах користування спільним майном». Рішенням з питання 4 порядку денного загальних зборів співвласників від 16.02.2017 р. затвердженого умови «Типового договору між власником житлового (нежитлового) приміщення та ОСББ «Фундуклєєвський» у відносинах користування спільним майном». Пунктом 4.5.2. Типового договору встановлено, що співвласник будинку зобов`язаний: не пізніше двадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, сплачувати вартість спожитих житлово-комунальних послуг, платежі і внески, встановлені статутними органами Об`єднання, вартість управління та утримання спільного майна (у тому числі щомісячний внесок співвласника на утримання спільного майна, щомісячний внесок на вивезення сміття). З наведених рішень загальних зборів співвласників вбачається, що кінцевою датою сплати внесків співвласника на витратила управління будинком є двадцяте число місяця, який є наступним за місяцем, за який сплачуються внески. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України є, зокрема, закони України. Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 52 постанови від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) Велика Палата Верховного Суду вважає слушними доводи Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в ухвалі від 13 листопада 2019 року щодо змісту статті 541 ЦК України, який свідчить про те, що солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто солідарні зобов`язання виникають лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у пункті 61 цієї постанови робить висновок, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги Ї регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Таким чином, вимога про стягнення з відповідача боргу по внесках співвласника на витрати на управління будинком, а також нараховані на цю суму індекс інфляції та 3 % річних, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Як свідчить наданий представниками позивача розрахунок, який було перевірено в ході розгляду справи, заборгованість відповідачів по внесках співвласника на витрати на управління будинком за період з 01.05.2018 року - 31.01.2021 року становить 377 836,20 грн., що підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, а тому враховуючи, що відповідач не сплачує заборгованість по внесках співвласника на витрати управління будинком суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат і 3% річних. Судом було перераховано та встановлено суму інфляційних витрат на вказану суму коштів (377 836,20 грн.), що становить - 73929,66 грн. та 3% річних - 13847,10 грн. Згідно вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості відповідача перед позивачем, суду не надано. Оскільки судом було встановлено, що позивач є балансоутримувачем та виконавцем послуг з управління будинком [ADDRESS] , які були надані відповідачу як власнику квартири [ADDRESS] , при цьому, останній зобов`язання щодо сплати внесків на витрати на управління житловим комплексом у встановлені строки не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фундуклєєвський» 377836,20 грн. суми боргу по сплаті внесків на управління будинком, 73929,66 грн. інфляційних втрат та 13847,10 грн. трьох процентів річних. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фундуклєєвський» підлягає стягненню судовий збір в сумі 7221,34 грн.

Outcome: partial