Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~У грудні\~\~2017 року\~[PERSON]\~\~звернувся до суду з\~\~позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 01.07.2008 року між ним та [PERSON] була досягнута усна домовленість про купівлю-продаж належної останній земельної ділянки площею 2,5464 га (кадастровий номер 3220882200:001:0195), розташованої на території Глибочицької сільської ради Бориспільського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 707327, на виконання якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 10\~000 доларів США. Із метою закріплення даної угоди та неможливості купівлі даної земельної ділянки, так як існує мараторій на продаж землі, [PERSON] склала на ім»я позивача заповіт, яким заповіла вказану земельну ділянку, передавши останньому оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку та оригінал заповіту. Незважаючи на те, що [PERSON] власноручно передала позивачу державний акт, останній знайшов оголошення у газеті «Трудова слава» від 19 серпня 2016 року щодо визнання даного державного акта втративши та недійсним. На вимогу позивача повернути вказані кошти відповідач не реагує, тому вважає, що остання отримала кошти без достатньої правової підстави, які підлягають поверненню. З урахуванням уточнень позивач просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно станом на 30 травня 2018 року за курсом НБУ - 260\~989,43 грн та судовий збір у розмірі 2\~609,90 грн. Відповідно до відзиву, поданого представником відповідача [PERSON], останній просив відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту, а також не надано належних доказів, які б свідчили про передачу ним коштів у розмірі 10\~000 доларів США за продаж земельної ділянки [PERSON] Крім того, просив застосувати строк позовної давності, який сплинув ще у 2011 році, у той час як з позовом до суду [PERSON] звернувся у 2017 році. \~ \~ \~ \~У відповіді\~на відзив\~представник позивача\~[PERSON]\~зазначив,\~що [PERSON]\~обрано вірний\~спосіб захисту,\~що узгоджується\~з практикою\~Верховного Суду\~України.\~Факт передачі\~коштів [PERSON]\~у сумі\~10\~000\~доларів США\~підтверджується протоколом\~допиту [PERSON]\~як свідка.\~Вважає,\~що строк\~позовної давності\~позивачем не\~пропущений,\~так як\~про порушення\~своїх прав\~останній дізнався\~19.08.2016\~року,\~коли вийшло\~оголошення угазеті «Трудова слава» про втрату державного акта на право власності на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Заперечень у відповідь на відзив від відповідача не надійшло. \~ \~ \~ \~ 20 березня 2018 року представником відповідача [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 81). \~ \~ \~ \~Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідач [PERSON], допитана у судовому засіданні як свідок, позов визнала частково та показала, що у липні 2008 року між нею та [PERSON] була досягнута усна домовленість про купівлю-продаж належної їй земельної ділянки площею 2,5464 га (кадастровий номер 3220882200:001:0195). 01 липня 2008 року за місцем проживання [PERSON], останній передав їй кошти у доларовому еквіваленті, у точній кількості не пам»ятає, які вона обміняла у банку, де їй було видано 12\~150 грн, саме на таку суму вона і визнає позовні вимоги [PERSON] \~ \~ \~ \~Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні не заперечували проти отримання [PERSON] коштів у сумі 12\~150 грн від [PERSON], при цьому представник відповідача [PERSON] просив при винесенні рішення застосувати позовну давність та врахувати викладене у відзиві на позов. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що влітку 2008 року йому зателефонував син [PERSON] [PERSON] та попросив приїхати до його батька додому, де у його присутності [PERSON] передав [PERSON] 10\~000 доларів США, яка їх особисто перерахувала та забрала з собою. Після чого він [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відвіз до нотаріуса, а потім разом із [PERSON] та [PERSON]І с. поїхали до місця проживання останньої в с. Гмирянка Ічнянського району Чернігівської області, де вона особисто передала йому та [PERSON] 300 доларів США за доставку її додому. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що у 2008 році між його батьком [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість про продаж останньою паю за 10\~000 доларів США. Влітку 2008 року по вул. Мічуріна, 5а в с. Глибоке Бориспільського району Київської області, за місцем проживання [PERSON], [PERSON] було вручено дані кошти, які вона особисто перерахувала на підлозі. Після чого він разом з [PERSON], а [PERSON] разом з [PERSON] поїхали до нотаріуса у м. Бориспіль, звідки він разом з [PERSON] та [PERSON] поїхали до місця проживання останньої в одне із сіл Ічнянського району, де [PERSON] особисто передала [PERSON] 300 доларів США за те, що він доставив її додому. Коли вони ще перебували вдома, то [PERSON] подарувала йому особисто 100 доларів США. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01 серпня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 2,5464 га (кадастровий номер 3220882200:001:0195), розташовану на території Глибочицької сільської ради Бориспільського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 707327 (а.с. 11). Наявність на праві власності даної земельної [PERSON] підтверджується відповідним державним актом, виданим на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації від 29 грудня 2006 року № 1708 (а.с. 13). 19 серпня 2016 року у газету «Трудова слава» [PERSON] подала оголошення про втрату державного акта серії ЯД № 707327, кадастровий номер 3220882200:001:0195 (а.с. 15). Зі слів позивача заповіт на його ім»я [PERSON] був складений у зв»язку з бажанням продати земельну ділянку, так як між ними перед цим був укладений усний договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки, оскільки існував мараторій на продаж землі, на виконання умов якого він передав останній грошові кошти у розмірі 10\~000 доларів США, які вона отримала без достатньої правової підстави, а тому вони підлягають поверненню. Відносини, які склались між сторонами регулюються відповідно до\~ст. 1212 ЦК України, за змістом якої безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2)\~\~шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; \~4)\~\~відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст.\~11, ч. 1, 2 ст.\~509 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених\~ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з ч. 1\~ст. 177 ЦК України\~\~об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною 1\~ст. 202 ЦК України\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 657 ЦК України\~імперативно встановлює, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, в тому числі і квартири, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації ( ч. 3\~ст. 640 ЦК України). Отже, чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України\~можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2\~ст. 11\~\~ЦК України. Така ж правова позиція викладена Верховним Судом України в ухвалі від 03.06.2015 року при перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2014 року. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 1\~ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК). З огляду на те, що для оформлення купівлі - продажу земельної ділянки законом передбачена спеціальна процедура, а також враховуючи мараторій на купілю-продаж земельних ділянок, які перебувають у власності громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тому у відповідача не було достатніх правових підстав для отримання коштів від позивача на придбання ним земельної ділянки в останньої, що дає підстави вважати отримання грошей відповідачем від позивача як недостатньою та неналежною правовою підставою їх набуття. Враховуючи, що у судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала отримання нею грошей у розмірі 12\~150 грн, тому останні підлягають стягненню з неї на користь позивача. Суд вважає, що позивачем не доведений факт передачі ним коштів відповідачу [PERSON] у розмірі 10\~000 доларів США, а посилання його на протокол допиту відповідача, в якому остання підтвердила отримання нею зазначених вище коштів, а також свідків, суд відхиляє, оскільки такі факти не можуть підтверджуватися показаннями свідків, письмові ж докази отримання коштів [PERSON] відсутні. Суд відхиляє твердження представника відповідача [PERSON] про те, що позивачем вибраний не вірний спосіб захисту, оскільки набуття відповідачем коштів за рахунок позивача відбулося в порядку виконання договірного зобов'язання, а тому не вважається безпідставним, оскільки правових\~підстав для\~отримання коштів\~за пай\~не було,\~так як\~ існував\~мараторій на\~продаж земельних\~ділянок,\~якіперебувають у власності громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~Також суд відхиляє заяву представника відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові з огляду на таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач зазначив, що про порушення його прав йому стало відомо з оголошення в газеті «Трудова слава» від 19 серпня 2016 року про втрату державного акта на право власності на земельну ділянку площею 2,5464 га, при цьому з позовом до суду звернувся у грудні 2017 року. Ці твердження позивача ні відповідачем ні її представниками не спростовані. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, з урахуванням пропорційності до задоволеної частини вимог, слід стягнути 121,62 грн судового збору (2\~609,90 грн - сума судового збору у зв»язку із уточненими позовними вимогами) (а.с. 1, 90-95) х 4,66% - задоволено судом вимоги заявленого позову). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial