overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] та [PERSON] подали до суду в порядку окремого провадження заяву про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. На обґрунтування заяви зазначили, що перебувають зареєстрованому у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося, а тому шлюбно-сімейні відносини вони припинили, спільне господарство не ведеться. Ними досягнуто згоди щодо місця проживання дочки та участі кожного батьків у її вихованні та утриманні, про що свідчить письмовий договір. Будь-які спори стосовно майна та з інших питань між ними відсутні. Заявники просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення осіб, які беруть участь у справі, є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2003 р. (а.с. 11). Подружжя має малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Із заяви вбачається, що у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові, вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 26 грудня 2016 р. заявники уклали договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні (а.с. 12-13), відповідно до умов якого після розірвання шлюбу дитина буде проживати з батьком, який зобов'язався піклуватися про її здоров'я, брати участь у вихованні, забезпечити дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків батьків, а також не перешкоджати спілкуванню дитини з матір'ю. За умовами цього договору мати зобов'язалася брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини, незалежно від стосунків з батьком, та має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з дитиною в будь-який день тижня та у будь-який час, а також за попередньою домовленістю з батьком брати дитину до себе за місцем свого проживання у вихідні дні, проводити з дитиною більше часу під час канікул. Сторони також домовились, що по досягненню дитиною чотирнадцятирічного віку місце проживання дитини буде визначено бажанням самої дитини. Отже вказаним договором, як того вимагає закон, визначене місце проживання дитини та умови здійснення матір'ю, яка буде проживати окремо, права на особисте виховання дитини. Договору про сплату аліментів на утримання дитини сторони не укладали, а відтак батько зобов'язаний в повному обсязі утримувати дитину. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дочки. З огляду на вказане, суд вважає заяву обґрунтованою і задовольняє її. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У грудні 2016 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вищезазначена позовна заявка, в якій позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що шлюбні стосунки з відповідачем не склались через несумісність характерів та поглядів на життя, з березня 2014 р. фактично шлюбні відносини між подружжям були припинені, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити його інтересам. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не надходило (а.с. 30, 33). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 22.06.1990 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів громадського стану Гагаринського виконкому м. Севастополя, актовий запис №449 (а.с. 6). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У грудні 2016р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] (Позивач) до [PERSON] (Відповідач), у якій позивач просила розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 22 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1136. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 22 вересня 2000 року перебуває у шлюбі з Відповідачкою. Від шлюбу подружжя має дочку - [PERSON] [INFO]. Разом з тим, шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, однією сім'єю вони не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу за думкою Позивача є неможливим та суперечило б його інтересам. У судове засідання Позивач не з'явився. Про час і дату судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Однак, через канцелярію суду Позивач подав заяву (а.с.37), в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив суд розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення він не заперечує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою (а.с. 36), у судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не направила. Відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Від так, суд дослідивши матеріали справи суд, на підставі ч.1ст.225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 22.09.2000р. відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.09.2000р. (а.с.5). Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - «[PERSON]», дружини «[PERSON]». Також встановлено, що позивач не вбачає можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б його інтересам. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У грудні 2016 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася судовими повістками, направленими згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України вважаються доставленими належним чином. Враховуючи вищевикладене, а також висловлену письмово згоду представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд. \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач дітей у зареєстрованому шлюбі не мають. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не зявився без поважних причин. Суд вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати із сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У грудні 2016 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулась [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через поштове відправлення направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення просить не надавати. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У грудні 2016 р. заявник звернувся до суду з заявою про усиновлення повнолітнього [PERSON] (громадянин Франції, паспорт [NUMBER], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS]). У судовому засіданні [PERSON] підтримав свою заяву та пояснив, що він з вересня 1994 року знає та знаходиться в гарних стосунках з [PERSON]. Після смерті батька [PERSON] (свідоцтво про смерть від 24 листопада 2016 року), він вважає його своїм батьком, займається наставляннями до життя, та морально його підтримує. У них склалися добрі родинні відносини. Він хоче всиновити [PERSON]. Також [PERSON] пояснив, що має стабільний дохід, з повагою ставиться до сімейних цінностей. Мати [PERSON], Громадянка Франції [PERSON], не заперечує проти усиновлення ним її сина - [PERSON]. Заявник також пояснив, що батьком [PERSON] у свідоцтві про його народження значиться - [PERSON], який помер [INFO], що також негативно вплинуло на моральний стан [PERSON]. Таким чином, останній позбавився батьківського піклування та підтримки. [PERSON] має постійне місце проживання та постійний дохід, вважає [PERSON] своїм сином, а він вважає його своїм батьком. На підставі викладеного заявник просив суд дозволити йому усиновити [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні - [PERSON] пояснив, що він згоден на усиновлення його [PERSON], тому що він дійсно морально його підтримує, надає життєві поради і він вважає його своїм батьком, та повністю підтримує заяву про усиновлення. Громадянка Франції [PERSON] не заперечує проти усиновлення заявником повнолітнього [PERSON], про що надала письмові заяви від 06серпня 2016 року та від 06 грудня 2016 року, де пояснила, що усиновлення у цьому випадку відповідає інтересам [PERSON]. Також в заяві зазначається, що вона не заперечує проти розгляду справи в її відсутність. Суд вислухавши заявника, [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] про усиновлення [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що усиновлення відповідає інтересам [PERSON] та проводиться з метою забезпечення гармонійних та стабільних умов його існування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON], [INFO], звернулась до суду із заявою про надання їй права на шлюб з [PERSON], [INFO], обгрунтовуючи заяву тим, що більше двох років вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах, бажають створити сімю та готуються до народження дитини. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала. Заінтересована особа : [PERSON], яка є матірю заявниці, проти задоволення заяви не заперечила. Заінтересована особа : [PERSON] просить надати дозвіл на укладення даного шлюбу, пояснюючи, що має дійсний намір утворити сімю та виховувати дитину. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ст.23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як встановлено в судовому засіданні, заявниці на день звернення до суду виповнилось 16 років. Згідно довідки пологового будинку [PERSON] знаходиться на обліку по вагітності в жіночій консультації Ковельського пологового будинку. Таким чином, суд, враховуючи час перебування заявниці у фактичних шлюбних відносинах з батьком очікуваної дитини, вважає, що укладення шлюбу з [PERSON] відповідає інтересам заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON], [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] звернулися до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності їм та [PERSON], померлому 25.04.1996 року свідоцтва про право власності на житло від 27.09.1994 р., виданого відділом житлово-комунального господарства міськвиконкому на квартиру [ADDRESS], зареєстроване в Бердичівському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 48, стор. 51, реєстраційний № 9522. Вимоги заяви мотивовані тим, що при виготовленні правовставновчого документа на квартиру [ADDRESS] було допущено помилки в написанні прізвищ власників: замість «Бурковський», «Бурковська» зазначено «Бурківський» та «Бурківська», замість правильного імені «Наталя», зазначено «Наталія». Після смерті [PERSON] 25.04.1996 року відкрилася спадщина. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у звязку з розбіжністю у написанні прізвищ. У судовому засідання заявники та представник заявника вимоги заяви підтримали. Представник заінтересованої особи [PERSON] покладається на розсуд суду. Дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Заявники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) являються спадкоємцями до майна [PERSON], який помер 25.04.1996 року ( а.с. 8-12). Згідно свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS], від 07.09.1994 року право власності зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.13). Факт належності заявникам на праві власності [ADDRESS] доводиться свідоцтвами про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON], копією свідоцтва про шлюбу, копією посвідчення [PERSON], копією свідоцтва про неповну загальну середню освіту [PERSON], копією медичного посвідчення водія, посвідченням тракториста та свідоцтвом [PERSON]; довідкою про склад сімї, з якої вбачається, що за адресою: [ADDRESS] з 24.11.1977 року по теперішній час були зареєстровані [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON] з 1982 року по 01.11.2002, [PERSON] - з 5.03.1981 року по день смерті 25.04.1996 року (а.с.17-24, 40). Відповідно до листа виконкому Бердичівської міської ради заявникам розяснено про неможливість виправити допущені помилки у свідоцтві про право власності на житло, рекомендовано звернутися до суду (а.с.26). Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу. А тому, невизнане право заявників підлягає захисту. Судовим рішенням слід встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 27.09.1994, виданого відділом житлово-комунального господарства міськвиконкому на квартиру [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою про визнання за ними право власності по 1/4 частини квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті їх матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батькам позивачів [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1996 року належала квартира за адресою: [ADDRESS]. [INFO] помер батько позивачів [PERSON], після смерті якого [PERSON] успадкувала за законом ? частину вказаної квартири. [INFO] померла мати позивачів, після смерті, якої відкрилась спадщина на спірну квартиру. Дотримуючись вимог законодавства, позивачі звернувся до Третьої київської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини, яка залишилась після смерті матері, проте нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/2 частину квартири [ADDRESS], тобто по ? частини квартири кожній, оскільки померла [PERSON] не здійснила державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири після смерті свого чоловіка [PERSON] Враховуючи вище викладене, просили суд визнати за ними права власності на 1/2 частину спірної квартири [ADDRESS], тобто по ? її частини за кожною, в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивачі не з»явились, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, але надав суду письмові пояснення на позовну заяву, де просив суд вирішити справу на підставі наявних доказів у відповідності до вимог законодавства та за відсутності свого представника. Суд,

Outcome: approved