Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

У грудні 2019 року позивачка, від імені та в інтересах якої діє адвокат Калінін С.К. звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», третя особа: приватний нотаріус КМНО Мурська Н.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 11 вересня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Мурською Н.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 2033 про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 2004721571 від 16.07.2013 року в розмірі 26931,34 грн на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс». Вважає, що виконавчий напис № 2033 від 11.09.2019 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурської Н.В. про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» є протиправним, тобто таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Зокрема, нотаріусом не дотримано принципу безспірності та не перевірялися строки позовної давності. Позивачка не отримувала письмової вимоги від банку, а тому не визнає розмірів заборгованості нарахованих ТОВ, у тому числі відсотків та комісії, оскільки позбавлена будь-якої інформації щодо кредитних зобов`язань. Зазначив, що розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Також банк не надав нотаріусу належним чином засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з позовом позивачкою, від імені та в інтересах якої діє адвокат Калінін С.К., подано клопотання про витребування у приватного нотаріуса Мурської Н.В. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с.15-16). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 4 серпня 2020 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 23). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третій особі для подання до суду письмових пояснень. У судове засідання, призначене на 26.10.2020 року, сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ухвалою від 26 жовтня 2020 року клопотання [PERSON] про витребування доказів у вказаній вище справі задоволено. Зобов`язано приватного нотаріуса Мурську Н.В. видати позивачці [PERSON] або ж надіслати на адресу суду поштою засвідчену належним чином копію матеріалів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису № 2033 від 11 вересня 2019 року за заявою ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (а.с. 26-27). Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» надіслав до суду відзив на позов у якому просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що позивач у встановленому законом порядку не спростував того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою та не надав доказів часткового або повного погашення заборгованості, а тому можна вважати, що заборгованість є безспірною та обґрунтованою. Вважає, що даний виконавчий напис вчинено у встановлені законодавством строки. Розгляд справи просив проводити за відсутності відповідача. Третя особа приватний нотаріус Мурська Н.В. звернулась до суду з клопотанням про розгляд заяви без її участі, пояснення на позов до суду не подала. Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню № 60751154 від 02.12.2012 відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурської Н.В. № 2033 від 11.09.2019 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованість у розмірі 26931,34 грн. Відповідно до розпорядження керівника апарата № 1206 від 07.12.2020 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи було здійснено повторний розподіл даної справи. Згідно з протоколом справу передано судді Шевченко Т.М. (а.с. 59,60). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2020 вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 63-64). У судове засідання 18 березня 2021 року сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач надіслав клопотання про розгляд справи без участі відповідача. Просив у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити. Третя особа приватний нотаріус Мурська Н.В. повідомила суду, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нею з дотриманням вимог чинного законодавства. Просила справу розглядати без її участі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 липня 2021 року. У судовому засіданні сторони відсутні. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було украдено Договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого правонаступником ПАТ «ОТП Банк» усіх прав і обов`язків стало ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу № 29-01/19/2 від 29.01.2019 р. усіх прав і обов`язків стало ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», яке стало стягувачем, в тому числі, і за кредитним договором №2004721571 від 16.07.2013 року. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підриємців та громадських формувань ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» зареєстрована 23.10.2017 № 1 074 102 0000 070541 (а.с. 45). Із матеріалів справи вбачається, що 11.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. було вчинено виконавчий напис № 2033, яким запропоновано звернути стягнення на майно боржника - [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] на користь стягувача ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» для часткового погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №2004721571 від 16.07.2013 року за період з 29.01.2019 по 19.07.2019 у розмірі 26931,34 грн, що складається з: суми кредиту - 15008,53 грн та нарахованих процентів - 11922,81 грн. (а.с. 9). Приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження № 60751154 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису (а.с. 10). Позивач вказує, що зазначений виконавчий напис було вчинено із порушенням вимог закону та наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Сторона відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, вказувала на законність оспорюваного виконавчого напису та відсутність підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Перевіряючи обґрунтованість вимог позову, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що за приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Відповідно до підпункту 2.2 пункту 2 глави 16 Порядку у разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати її у стягувача. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення як іпотекодавця, так і заставодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення, у тому числі заставодавця, слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Матеріали справи свідчать про направлення 28.02.2019 року ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» боржниці [PERSON] вимогу (вих. № О/18/02/19/2930 від 18.02.2019) про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором від 16.07.2013 року № 2004721571 на суму 26941,34 грн цінним листом, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень, на якому є відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу позивача (а.с. 42). Однак доказів, зокрема зворотних повідомлень на підтвердження належного отримання боржником зазначеної вимоги про погашення заборгованості суду не надано. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18 провадження № 61-43895св18 від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Суд позбавлений можливості оцінити документи на підставі яких було здійснено виконавчий напис приватним нотаріусом Мурською Н.В. оскільки зазначені документи, відповідно до ухвали суду, третя особа не надіслала, а також не надала пояснення та докази, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином переконалась у безспірності розміру сум, встановила у якому розмірі виникла заборгованість як по тілу кредиту так і по відсоткам. У своєму відзиві відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» зазначив, що позивач [PERSON] отримала кредит в ПАТ «ОТП Банк» на загальну суму - 25040 грн із нарахуванням, відповідно до договору № 2004721571 (а.с. 33-36), процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних та надав суду копію розрахунку заборгованості за вказаним договором. Згідно з розрахунком [PERSON] має заборгованість по кредиту у розмірі 26941,34 грн , що складається з суми тіла кредиту - 15008,52 грн та нарахованих відсотків - 11932,81 грн (а.с. 38). У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Так, суд звернув увагу, що в розрахунку, наданому відповідачем (а.с. 38), і вимозі банку (вих. № О/18/02/19/2930 від 18.02.2019) про погашення кредитної заборгованості та у виконавчому написі приватного виконавця зазначені різні суми заборгованості за кредитним договором від 16.07.2013 року № 2004721571, а відтак цю заборгованість не можна вважати безспірною. Позивачка заперечувала проти заявленого відповідачем розміру заборгованості. Верховний Суд у постанові від 8 травня 2018 року по справі № 315/353/17 провадження № 61-394св17 зазначив, що сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений банком, за умови невизнання її розміру відповідачем, не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором. У такому разі банк повинен надати суду належні докази на підтвердження розрахованої ним кредитної заборгованості, зокрема, виписку по картковому рахунку відповідача, дані про рух на ньому коштів тощо. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача. Так, стороною відповідача не надано суду доказів того, що банком було надано приватному нотаріусу достатні документи, які б давали можливість вчинити виконавчий напис у встановленому законом порядку. Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. В матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знав, однак, проігнорував вимогу про її погашення. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, отримання позивачем вимоги банку, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840,80 грн. (за подачу позову) та в сумі 420,40 грн. (за подачу заяви про забезпечення позову) слід стягнути із відповідача на користь позивача, оскільки, останнім надані достатні докази їх фактичного понесення позивачем в рамках розгляду даної справи.

Outcome: approved