Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача на предмет повернення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 33913,64 грн., обґрунтовуючи такі вимоги тим, що між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 385079-02-10-01 від 18.04.2017 року, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Jaguar, державний реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 20.03.2018 року в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області по вул. Сагайдачного мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Dacia Logan, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Jaguar, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб Jaguar, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується актом огляду транспортного засобу, відповідно до чого власник зазнав матеріального збитку. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2018 року по справі № 369/3427/18 відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2018 року по справі № 369/3427/18 20.03.2018 року о 08 годині 20 хвилин по вул. Сагайдачного в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області водій [PERSON] керуючи автомобілем Dacia Logan, державний реєстраційний номер [NUMBER] , проявив неуважність, не врахував стан дорожнього покриття, не дотримався безпечної швидкості та вчинив зіткнення з припаркованим автомобілем Jaguar, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України. Згідно рахунку № [NUMBER] від 03.04.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля Jaguar, державний реєстраційний номер [NUMBER] , склала 58516,32 грн.. За заявою потерпілої особи [PERSON] та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування на підставі страхового акту № 03343-02 від 18.04.2018 року та доповнення №1 до страхового акту № 03343-02 від 17.05.2018 року, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі: 50724,72 грн. та 7791,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №8505 від 18.04.2018 року та №11043 від 17.05.2018 року. Факт ДТП 20.03.2018 року був визнаний ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 03343-02 від 18.04.2018 року та доповнення №1 до страхового акту № 03343-02 від 17.05.2018 року. На підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України Про страхування та ст. 993 Цивільного кодексу України співробітниками ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого, в сумі 58516,32 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА». У встановленому законом порядку ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до ПАТ НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування та отримало 24092,68 грн. Різниця між заподіяною матеріальною шкодою та отриманим страховим відшкодуванням становить 33913,64 грн. 11.07.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір №11/07/2019 про відступлення права вимоги, за яким Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 385079-02-10-01 від 18.04.2017 року, на адресу відповідача було направлено регресну вимогу про досудове врегулювання спору, однак відповідач не сплатив страхове відшкодування в добровільному порядку, тому позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу виплачену суму страхового відшкодування в розмірі 33913,64 грн., судовий збір в сумі 768,40 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 5700,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи встановлено, що 18.04.2017 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 385079-02-10-01, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Jaguar, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 20.03.2018 року о 08 годині 20 хвилин по вул. Сагайдачного в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області водій [PERSON] керуючи автомобілем Dacia Logan, державний реєстраційний номер [NUMBER] , проявив неуважність, не врахував стан дорожнього покриття, не дотримався безпечної швидкості та вчинив зіткнення з припаркованим автомобілем Jaguar, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2018 року по справі № 369/3427/18 відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 21 березня 2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» із заявою про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту № 03343-02 від 18.04.2018 року та доповнення №1 до страхового акту № 03343-02 від 17.05.2018 року, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплатило [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 50724,72 грн. та 7791,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №8505 від 18.04.2018 року та №11043 від 17.05.2018 року. 20 жовтня 2017 року з ПАТ НАСК «ОРАНТА» був укладений договір №АК/7113150 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За цим договором забезпечений транспортний засіб - автомобіль Dacia Logan, державний реєстраційний номер [NUMBER] . З матеріалів справи встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до ПАТ НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування та отримало 24092,68 грн. Різниця між заподіяною матеріальною шкодою та отриманим страховим відшкодуванням становить 33913,64 грн. 26.10.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» зверталось до відповідача з регресною вимогою № 8479 про відшкодування завданої майнової шкоди, але сума відшкодування сплачена не була. 11.07.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування № 385079-02-10-01 від 18.04.2017 року. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Виходячи з наведеного, ФОП [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, набув прав вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування № 385079-02-10-01 від 18.04.2017 року. Таким чином, за встановлених у справі обставин, позивач, будучи новим кредитором, з огляду на фактичне відшкодування попереднім кредитором - ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» завданої відповідачем в результаті ДТП шкоди, набув право регресної вимоги до відповідача, а відтак, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розв`язуючи вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 5700,00 грн., суд виходить з норм статті 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави та за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року з адвокатом Самойленко П.М., додаткову угоду №154 від 05 вересня 2019 року до вказаного договору з визначенням переліку послуг, їх вартості, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 06 серпня 2019 року з детальним переліком наданих послуг та їх вартістю на загальну суму в розмірі 5700,00 грн., а також платіжними дорученнями №Р24А662377489А84957 та № Р24А662374282А33249 від 06 вересня 2019 року про оплату [PERSON] адвокату Самойленку П.М. послуг з надання правової допомоги на суму 3700,00 грн. та 2000,00 грн., що суд приймає як належні та допустимі докази розміру понесених витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим такі витрати за ст. 141 ЦПК України належить віднести на рахунок відповідача. За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви в розмірі 768,40 грн., також належить віднести на рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved