Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

У вересні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В позові зазначила, що 03.07.2019 року між її батьком- [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] .В день укладання правочину купівлі-продажу, з довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 02.07.2019 року за № вих. № 04-07/3/11611 стало відомо, що у вказаній вище квартирі зареєстрована [PERSON] , яка є донькою колишнього власника квартири. 05.07.2019 року між нею та [PERSON] укладений договір дарування вказаної квартири.Після укладання правочину, не дивлячись на обіцянки колишнього власника та вимоги п. 3.2.1. Договору купівлі-продажу від 03.07.2019 року,відповідач залишається зареєстрованою у квартирі, тому просила визнати [PERSON] , такою, що втратила право користуванням квартирою [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності, згідно договору дарування від 05.07.2019 року. 27.09.2019 року, після отримання інформації з підтвердженням зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.11.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення судом не заперечувала та зазначила, що відповідачка по справі не є членом її сім`ї. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, про слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за місцем реєстрації, що відповідає вимогам ЦПК України, тому, суд вважає за можливо ухвалити рішення по справі у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 03.07.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] (а.с. 5-6). Згідно договору дарування квартири від 05.07.2019 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172827267 від 05.07.2019 року, квартира [ADDRESS] на праві власності позивачці [PERSON] (а.с. 7-8,9). У вказаній квартирі з 03.11.1998 року по теперішній час зареєстрована[PERSON] (а.с. 22). Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] (а.с. 11). Згідно свідоцтва про зміну імені [NUMBER] від 2309.2011 року, [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З`ясувавши всебічно, повно та об`єктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Також судом встановлено, що [PERSON] є членом сім`їколишньоговласникакватири та не є членом сім`ї позивача- [PERSON] , тобто з припиненням права власності на квартиру [PERSON] , припинилося і право користування квартирою відповідача[PERSON] , як члена сім`ї колишнього власника квартири, що повністю узгоджується з постановою Верховного Суду у справі № 766/1955/16-ц від 29.01.2018року. Враховуючи вказане вище, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню судом.

Outcome: approved