Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просив розірвати шлюб укладений з відповідачем. У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просила визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти по 10 000 грн. щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття. Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 7 липня 2016 року позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Визначено місце проживання малолітніх дітей з матір'ю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти по 10 000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судові витрати у розмірі 551,20 грн. Додатковим рішенням цього ж суду від 23 серпня 2016 року з [PERSON] на користь держави стягнуто суму судового збору за позовні вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей у сумі 551,20 грн. В апеляційній скарзі представник [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] просить змінити рішення суду першої інстанції від 7 липня 2016 року, а саме зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього на кожну неповнолітню дитину щомісячно до 1500 грн. до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили; в іншій частині рішення залишити без змін, в якій воно фактично не оскаржувалось. В обгрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд першої інстанції зробив висновок про матеріальне становище [PERSON], виходячи з роду його діяльності, при відсутності належних доказів про реально одержувані ним доходи за поточний рік. Витяг з податкової декларації фізичної особи підприємця [PERSON] за 2015 рік не може бути належним доказом, оскільки його дохід є мінливим. Відповідно до податкової декларації за І півріччя 2016 року та довідки про доходи [PERSON] на посаді Президента Благодійного фонду ФК «Премьер» з січня по червень 2016 року - середньомісячний дохід становить 3100 грн. Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Зі змісту апеляцйної скарги вбачається і підтверджено представником [PERSON] в засіданні апеляційного суду, що рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу між сторонами та визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] не оскаржується, тому в цій частині рішення апеляційним судом не переглядається. Задовольняючи зустрічний позов [PERSON] в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] має постійну роботу, постійний дохід, усі можливості для виховання дітей та догляду за ними. Розмір аліментів, враховуючи стан здоров'я дітей, розмір витрат на їх виховання та навчання - є співмірним доходам і майновому стану [PERSON] З таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, оскільки суд ухвалив рішення, враховуючи лише доходи відповідача за минулий рік і не врахував його матеріальне становище на час ухвалення рішення. Суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи і вважав встановленими обставини, які не були доведені, що на підставі п.1,2 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення . Судовим розглядом встановлено, що 22 травня 2004 року між [PERSON] та [PERSON], укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей: [PERSON], [INFO] [PERSON]. 2009 р.н.; [PERSON], 2011 р.н. (а.с. 35-40) Із січня 2016 року, шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство не ведеться сторони проживають окремо. Відповідно до довідки ТОВ Фірми «Т.М.М.», вих. № 35 від 15.02.2016 року. [PERSON] та малолітні діти [PERSON], [PERSON] і [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS]. (а.с. 42). Згідно Акту обстеження умов проживання, проведеного 30.05.2016 року спеціалістами Служби у правах дітей Холодногірського району, у вищевказаній квартирі створені належні умови для проживання трьох малолітніх дітей. (а.с. 43-44). Згідно податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 1 півріччя 2016 року дохід [PERSON] від провадження підприємницької діяльності становить 19760,0 грн. (а.с.195196), та 10 130, 00 грн. (а.с. 114,197). Відповідно до довідки про доходи, [PERSON] працює на посаді президента благодійного фонду ФК «Премьєр», заробітна плата за 1 півріччя 2016 року складає 8500 грн. (а.с. 115). Крім цього, як свідчать відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізосіб поряд з вищезазначеними доходами відповідач також отримав ще 100 грн., 9650 грн., та 300 грн.(а.с.198). Як вбачається з наданого до апеляційного суду договору оренди квартири від 28.02.2016 року [PERSON] уклав договір оренди з [PERSON] і згідно п. 5.1. орендна плата в опалювальний сезон складає 5500 грн, в неопалювальний сезон 5000 грн. Сума орендної плати з 28.02.2016 року по червень включно складає 21000 грн (березень, квітень по 5500 грн; травень, червень по 5000 грн). Всього за 6 місяців 2016 року дохід відповідача складає 69420 грн (19760 грн+10130 грн+9650 грн+300 грн+100 грн+4300 грн+4200 грн+21000 грн), отже, в середньому на місяць відповідач отримує 694200 : 6 = 11570 грн. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Сторони не заперечують, що відповідач має мінливий, нерегулярний дохід. Дійсно за 2015 рік він отримав дохід 783 837 грн., а за 6 місяців 2016 року 69420 грн. Незважаючи на це, відповідач згоден сплачувати аліменти щомісяця на кожну дитину з врахуванням доходу від оренди квартири. Судова колегія вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. з огляду на співмірність розміру аліментів отриманим [PERSON] доходам в 2016 році. Разом з тим, в апеляційній скарзі представник [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] просив стягувати з [PERSON] аліменти, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З позовом до суду [PERSON] звернулась 22.06.2016 року, що і є часом, з якого повинні стягуватись аліменти. Що стосується заперечень представника [PERSON] проти апеляційної скарги з тих підстав, що питання зменшення розміру аліментів підлягає розгляду в суді шляхом подачі окремого позову, а не апеляційної скарги є помилковим, оскільки рішення суду про стягнення аліментів не набрало законної сили і не виконувалося, а тому відповідач у разі незгоди з ним вправі оскаржити рішення в апеляційному порядку. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для зміни рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку згідно п. 1,2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Outcome: partial