Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У вересні 2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Кременчуцької міської Ради Полтавської області про визнання права власності на квартиру. Зазначала, що згідно із законом України Про приватизацію державного житлового фонду у приватну власність позивачу передана квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, котре видане на підставі розпорядження №132 від 28 серпня 1996 року. Оригінал свідоцтва втрачено. Відповідно до листа за №М-02-25/2822 від 16 травня 2019 року, виданого Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області позивачу відмовлено у видачі дубліката правовстановлюючого документу оскільки дублікат може видати лише орган, який видав документ. Таким органом є Державне Кременчуцьке виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство ВБМО «Полтавбуд», яке ліквідовано без наявності правонаступників. Позивач просила визнати за нею право власності на вищевказану квартиру. Ухвалою судді від 30 вересня 2019 року у справі відкрито провадження, залучено сторони до участі у справі, постановлено розглянути справу у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 27). 16 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив від відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечував проти задоволення позову. Посилався на те, що позивачем не доведено того, що відповідач ставить під сумнів наявність права власності позивача на спірне нерухоме майно, як і не доведено порушення, невизнання та\\або оспорювання його прав власника будь-якими іншими особами, що підтверджується тим, що відомості про спірний об`єкт нерухомого майна позивача підтверджується тим, що відомості про спірний об`єкт нерухомого майна позивача згідно довідки КП «КМБТІ» належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державне Кременчуцьке виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство ВБМО «Полтавбуд» від 28 серпня 1996 року. Також, позивачем не доведено, що дублікат втрачених правовстановлюючих документів неможливо отримати, а саме, що суб`єкт який видав такий документ припинив свою діяльність (а.с.35-36). Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року визнано підготовку справи до розгляду закінченою, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання сторони не прибули, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали письмові заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло виданого 28 серпня 1996 року за № 132 Державне Кременчуцьке виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство ВБМО «Полтавбуд» постає, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до довідки № 61/1705 від 08 квітня 2019 року, виданої КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» за даними архівного обліку станом на 28 грудня 2012 року зареєстровано нерухоме майно - квартира за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Державне Кременчуцьке виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство ВБМО «Полтавбуд» від 28 серпня 1996 року. 16 травня 2019 року листом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № М-02-25/2822 за підписом заступника міського голови Декусара В.В. позивачу відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на спірну квартиру по причині того, що лише суб`єкт, який видав такий документ, може видати його дублікат. З копії довідки №04-15/М-355 від 05 грудня 2019 року виданої Державним архівом Полтавської області вбачається, що документи Державного Кременчуцького виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства ВБМО «Полтавбуд» на зберігання до Державного архіву Полтавської області не надходили, у зв`язку з чим не має можливості підтвердити відомості про видачу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань постає, що 14 червня 2011 року припинено юридичну особу - ТОВ «Полтавбуд», код ЄДРПОУ 21041569, шляхом її ліквідації за судовим рішенням. Судове рішення про припинення юридичної особи, що не пов`язане з банкрутством юридичної особи, прийняте судом після 2004 року, 15 червня 2006 року, 07 листопада 2006 року, 17/101, господарський суд Полтавської області. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст.345 ЦК України визначено, о фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Ст. 12 Закону України власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою (будинком), кімнатою (кімнатами) у гуртожитку на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Порядок здійснення цих прав власником житла регулюється цивільним законодавством України. Відповідно 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачі не подали суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів на спростування встановлених судом обставин та позову в цілому. Звідси, на підставі встановлених судом обставин, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Необхідно визнати за позивачем [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з втратою документа, який засвідчує її право власності. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходив з того, що позивач не наполягав на стягненні з відповідачів на свою користь коштів у повернення сплаченого судового збору.

Outcome: approved