Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У грудні 2017 року Комунальне підприємство Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» (далі Теплокомуненерго) звернулося до суду цим позовом, та уточнивши 25.04.2017 року позовні вимоги просить стягнути з відповідача заборгованість за централізоване опалення в сумі 8913 грн. 99 коп. за період з 22.10.2014 року по 01.04.2017 року та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що між Теплокомуненерго та [PERSON], як власником квартири [ADDRESS] (далі-Квартира) було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення. Відповідач користується послугами централізованого опалення, які надає позивач, однак не здійснює оплату за надані послуги, у звязку з чим за період з 22.10.2014 року по 01.04.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 8913,99 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь. Представник позивача в судове засідання не прибула, в письмовій заяві до суду просила слухати справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим 07.12.2017 року в судове засідання не прибув. Звернення [PERSON] 27.03.2017 року до Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області із заявою про внесення відомостей до ЄРДР за фактом підробки його підпису у договорі з постачання теплової енергії, суд розцінює як заперечення проти позову. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 15.01.2007 року між [PERSON] та Орендним підприємством теплових мереж «Новоград-Волинськтеплокомуенерго», правонаступником якого є КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненрго», укладено договір № 20282 про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с.10). 27.03.2017 року Новоград-Волинським ВП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до ЄРДР № 12017060090000500 за ч. 1 ст. 358 КК України за заявою [PERSON], щодо підробки його підпису у договорі № 20282 від 15.01.2007 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Постановою про закриття кримінального провадження від 14 вересня 2017 року зазначене вище кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки відповідно до висновку експерта № 1/1191 від 01.08.2017 року досліджувальний підпис в договорі № 20282 від 15.01.2007 року виконаний [PERSON] Відповідно до вказаного договору, позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, а останній, повинен був сплачувати вартість цих послуг за встановленими тарифами не пізніше 30-31 числа розрахункового місяця. Однак відповідач своїх обовязків не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, зазначена у позові. З довідки про нарахування та оплату послуг з централізованого опалення квартири відповідача видно, що загальна сума заборгованості останнього за період з 22.10.2014 року по 01.04.2017 року складає 8913,99 грн. (а.с.27-28). Розмір нарахованої заборгованості відповідачем не оспорювався. Незважаючи на неодноразові попередження про виникнення заборгованості за отриману теплову енергію та необхідності її погашення, відповідач суму заборгованості не погасив (а.с.9). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власник квартири (споживач) зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері даних послуг. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 24 цього Закону передбачено основні обовязки споживача теплової енергії, якими, крім інших, є додержання вимог договору і нормативно-правових актів. Окрім того, обовязок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за теплову енергію, випливає зі ст. 68 Житлового кодексу України. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Нормами ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умов договору про надання населенню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а саме: не сплачує щомісячний платіж за спожиті послуги та заборгував позивачу 8913 грн. 99 коп. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені (а.с.2,3) судові витрати.

Outcome: approved