Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У грудні 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у липні 2015 року він звернувся до відповідача з метою придбання вікон. 15.07.2015 між ними укладено договір № 842 про надання послуг, відповідно до якого позивач передав директору салону «Артєль» Фізичній особі підприємцю [PERSON] грошові кошти, у якості передоплати, в розмірі 1500 грн. На підтвердження факту передачі грошей йому було видано товарний чек № 842. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, обумовлену договором продукцію не виготовив, позивачу не надав, на вимогу повернення грошових коштів, за вказаним договором, відмовив. У зв'язку з цим у відповідача виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 1500 грн., яка до цього часу не погашена. Просив суд стягнути з відповідача на його користь сплачені за договором кошти у сумі 1500 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду заяву про розгляд справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2015 між сторонами укладено договір № 842, відповідно до умов якого позивач передав приватному підприємцю [PERSON] грошові кошти у сумі 1500 грн., у якості передоплати, за виготовлення конструкцій з профілю ПВХ (1 вікно). На підтвердження факту передачі грошей йому було видано товарний чек № 842. Згідно з умовами вищевказаного Договору (п.3.1) відповідач мав почати виконання робіт по договору протягом трьох днів, а завершити роботи згідно з цим договором. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, обумовлену договором продукцію не виготовив та не надав позивачу, на вимогу повернення грошових коштів - відмовив. У зв'язку з цим у відповідача виникла перед ним заборгованість у сумі 1500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч. 2\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а у разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно зі ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Згідно з ч. 1 та ч. 2\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно\~зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно\~зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем у справі не надано жодних заперечень з приводу зазначених позовних вимог. За вказаних обставин, оскільки позивачем були сплачені кошти, за вищевказаним договором на виготовлення вікон та дверей у сумі 6300, 00 грн., відповідачем вказану продукцію у визначений договором строк не виготовлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, а тому підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення грошових коштів у рахунок відшкодування вартості оплаченої, але не наданої продукції. При вирішенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходив із наступного. Згідно\~зі ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави\~\~ відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені\~ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних\~\~ чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних\~\~ фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди суд вважає не обґрунтованими, оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження вказаних позовних вимог і не довів спричинення йому такої шкоди діями відповідача. Крім того, відшкодування моральної шкоди не передбачено договором. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial