Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що за договором купівлі-продажу від 24.02.2017р. вона придбала квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS]. Після придбання квартири в ній залишилися зареєстрованими відповідачі, які не виконали всі умови договору купівлі-продажу квартири та в строк до 31.07.2017 року не знялися з реєстраційного облікує. Реєстрація відповідачів у квартирі порушує її право власності, тому позивач просить усунути перешкоди у здійсненні її права власності, шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Сторони з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не звертались. Представник позивача звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі та участі позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі повідомлені у встановленому законом порядку про розгляд справи, відзив на позов не надав. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] за договором купівлі-продажу від 24.02.2017р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г., придбала квартиру [ADDRESS]. Відомості про право власності внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з цього реєстру. Відповідно до п. 15 договору купівлі-продажу від 24.02.2017р., продавець зобов'язаний зніти з обліку (виписати) всіх зареєстрованих осіб у відчужуваній квартирі. Згідно інформації, що отримана при перевірці місця реєстрації відповідачів, [PERSON], [INFO], з 2005 року, [PERSON], [INFO], з 2011 року, [PERSON], [INFO], з 2000 року і станом на 29.12.2017р. зареєстровані за адресою [ADDRESS]. Вказані обставини і належність позивачу зазначеної квартири на праві власності підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24.02.2017р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна відповідно до ст. 391 ЦК України може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення не були пов'язані з позбавленням володіння і відшкодування завданих цим збитків. Принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб визначений ст.41 Конституції України. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Оскільки відповідачі не є членом сім'ї власника квартири, між ними відсутні будь-які інші правовідносини з приводу користування відповідачами жилим приміщенням, позивач має право вимагати усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні належному їй на праві приватної власності житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved