overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про стягнення з відповідача на її користь грошових коштів в сумі 84500 грн. як безпідставно набутих, посилаючись на те, що у неї немає ніяких договірних чи інших цивільно-правових відносин з відповідачем, а гроші вона хотіла перерахувати своєму свекру [PERSON] В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Третя особа позов підтримав та просив задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 16.12.2015 між відповідачем та третьою особою було укладено договір фінансового лізингу № 002377, предметом якого був автомобіль Hyundai Santa Fe New. Того ж дня позивач відкрила у Бахмацькому відділенні ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» поточний рахунок, уклала з банком угоду банківського обслуговування та відповідно до квитанції № 19CL74393 внесла на свій поточний рахунок 84800 грн. Також у цей же день платіжним дорученням № OS2474937 позивач перерахувала на рахунок відповідача 84500 грн., при цьому призначенням платежу зазначила згідно договору фінансового лізингу № 002377 від 16.12.2015 [PERSON] За правилами ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи те, що позивач перераховуючи грошові кошти відповідачу у призначенні платежу вказала чіткі родові ознаки договору фінансового лізингу, укладеного третьою особою, з якою вона перебуває у родинних відносинах, то такий факт виключає можливість помилковості банківської операції, а встановлені в ході судового розгляду обставини вказують на наявність договірних цивільно-правових відносин між відповідачем та третьою особою у справі, а тому суд приходить до висновку про безпідставність вимог позову та необхідність залишення його без задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась у суд з дійсною позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалось, виявилось різне сприйняття сімейного життя, несумісність характеру. Вказувала, що спільне господарство та спільне життя між нею та відповідачем не ведеться, шлю існує формально. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 29.01.2015 року позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, повідомлявся про місце, час проведення судового засідання належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 19.06.2004 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції. Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася в суд від імені [PERSON] із заявою про встановлення факту належності їй Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 106237, оскільки при його видачі в ньому помилково фамілію власника державного акта записано «Ганжук», внаслідок чого вона не може укласти договір оренди даної земельної ділянки. В судове засідання заявник не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 106237 від 25 серпня 2005 року було видано на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 25 квітня 2005 року № 84 на імя «Ганжук Ганни Михайлівни», хоча згідно паспорту PF BLR №B10080597 її імя правильно пишеться «Гажук Ганна Михайлівна». Всі інші дані відповідають паспортним даним. Встановлення цього факту для заявника має юридичне значення, так як дозволить їй розпорядитися своєю земельною ділянкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 18). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 487 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. У позовній заяві позивач зазначила, що бажає змінити прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 22). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 серпня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 487 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивач подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінювати прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON]звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Пояснив суду, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 червня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). У судовому засіданні учасники судового розгляду зазначили, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть та не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки. Важають, що примирення між сторонами неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. У позовній заяві позивач зазначила, що бажає змінити прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 12 вересня 2010 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за несумісності характерів та поглядів на життя, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву, із змісту якої вбачається, що вона просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 12 вересня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області (а.с. 4). Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Оскільки сторони не бажають зберегти сім'ю, а відповідач позов визнав і таке визнання ним позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому змінювати їй прізвище немає підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] належить стягнути понесені останньою і документально підтвердженні (а.с. 1) судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з 18 березня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області. Від цього шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на сімейне життя. З травня 2014 року сторони проживають окремо та не підтримують подружні стосунки. На примирення з [PERSON] не згідна ні за яких умов та, оскільки їх шлюб існує тільки формально і його збереження суперечить її інтересам, просила цей шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подавши суду заяву від 12 січня 2016 року про розгляд справи за її відсутності, де вказує, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, хоч був вчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в дане судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Зі свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 052525 слідує, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 18 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №15 (а. с. 4). Відповідно до свідоцтв про народження (а. с.5, 6) сторони мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що в даному випадку сім'я розпалась остаточно, оскільки сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружні стосунки, шлюб існує формально, підстави для надання сторонам строку на примирення відсутні, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем за її вимогою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем, відновити своє дошлюбне прізвище та зобов'язати відповідача укласти письмовий договір про спільну участь у вихованні дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 09.09.2011 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, тому змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] частково підтримала позов, просила розірвати шлюб та залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зробив усну заяву, якою визнав позов, наслідки відповідної процесуальної дії, які передбачені ст. 174 ЦПК України були роз'яснені. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2011 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1294, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.09.2011 року. Від спільного сумісного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 06.05.1995 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилися діти: [PERSON], 1996 року народження та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, втратили один до одного почуття любові, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 06.01.2016 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224, ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 травня 1995 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Горбаківською сільською радою Гощанського району Рівненської області, актовий запис № 8. Від спільного сумісного проживання народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved