Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, стосовно [PERSON] внаслідок вчинення економічного насильства. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] послався на те, що що між ним та [PERSON] 04.10.1997 року було укладено шлюб. Від цього шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . За обопільною домовленістю, [PERSON] стала учасником у Державній цільовій соціально-економічній програмі будівництва (придбання) доступного житла на 2010-2017 роки, затвердженій постановою Кабінету Міністрів від 11 листопада 2009 р. №1249, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку забезпечення громадян доступним житлом від 11.02.2009р. №140, яка 06.12.2011 року уклала з АТ ХК «Київміськбуд» договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення - квартири [ADDRESS] , поштова адреса - [ADDRESS] . Грошові кошти, що передавались в якості плати за майнові права на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення, були спільною сумісною власністю подружжя, отже, зазначена квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , з огляду на відповідні положення сімейного законодавства. В подальшому [PERSON] зареєструвала на себе право власності на вказану квартиру та отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.07.2013 року. У зазначеній квартирі [PERSON] зареєструвалась лише у листопаді 2017 року, при цьому вона була проти реєстрації в квартирі заявника, а також не реєструвала їх доньку. У січні 2018 року [PERSON] подала позов про розірвання шлюбу, приховавши від [PERSON] цей факт та вказавши в позові тільки адресу його реєстрації. Про цей позов заявник дізнався випадково. При розгляді справи про розірвання шлюбу за клопотанням [PERSON] було постановлено ухвалу про надання нам строку для примирення. 18 травня 2018 року після спливу наданого сторонам судом двомісячного строку для примирення за наполяганням [PERSON] судом було ухвалено рішення про розірвання шлюбу. [PERSON] весь час проживав та проживає у квартирі [ADDRESS] , яка була придбана у шлюбі з [PERSON] , тобто є спільною сумісною власністю. Іншого житла в місті Києві заявник не має. В цей час Дарницьким районним судом міста Києва розглядається цивільна справа №753/10620/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Предметом позову є вимога [PERSON] поділити спільне сумісне майно, набуте сторонами в шлюбі за спільні кошти, а саме - квартиру [ADDRESS] , визнавши за кожним з колишнього подружжя по 1/2 частини спірної квартири. Предметом зустрічного позову [PERSON] є вимога поділити спільне сумісне майно, набуте сторонами в шлюбі за спільні кошти, наступним чином: визнати за [PERSON] право власності 90/100 частин спірної квартири, а за [PERSON] визнати право власності на 10/100 частин квартири, а також виплатити їй грошову компенсацію за частину автомобіля в розмірі 156 351 грн. При цьому [PERSON] не заперечується та не оспорюється та обставина, що спірна квартира набута у шлюбі та є спільним сумісним майном колишнього подружжя. Разом з тим, 05.09.2019 року [PERSON] близько 16 год. 00 хв., повернувшись до спірної квартири, виявив у квартирі [PERSON] з двома невідомими йому чоловіками. Один з невідомих чоловіків виконував монтажні роботи по встановленню у спірній квартирі невідомої охоронної системи (сигналізації, пультової охорони тощо), а інший був знайомим [PERSON] та поводив себе агресивно і погрожував заявнику фізичною розправою. Всі особисті речі заявника, документи, ключі, особисті речі третіх осіб тощо залишились у квартирі та не було надано йому можливість зайти і їх забрати. Фактично заявник не має доступу до квартири, яка до того ж поставлена на охоронну сигналізацію, та змушений тимчасово проживати у знайомих, оскільки іншого житла в нього немає. За таких обставин, дії [PERSON] по встановленню охоронної системи (сигналізації) є самоправством, а саме встановлення такої сигналізації - незаконним. У судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлені вимоги щодо видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] Заінтересована особа та її представник у судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення вказаної заяви з підстав викладених у письмовому відзиві, який міститься в матеріалах справи. З огляду на викладене, врахувавши думку заявника, заінтересованої особи та їх представників, дослідивши докази наявні у справі, суд прийшов до висновку що вимоги [PERSON] про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що учасники справи, а саме заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] з 04.10.1997 року перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 18.05.2018 року. У шлюбі сторонами було набуто нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] . На разі у провадженні Дарницького районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Однак у вересні 2019 року [PERSON] змінила замки на вхідних дверях спірної квартири та встановила охоронну систему, чим чинить перешкоди заявнику у користуванні спільною квартирою. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заявлені [PERSON] вимоги підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Правовідносини, що склалися між учасниками справи, регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , заявник обґрунтував заявлені вимоги тим, що остання вчиняє щодо нього економічне насильство. Під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суду необхідно встановити, чи є зазначені заявником в обгрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дати їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів щоб запобігти домашньому насильству в подальшому. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що з метою запобігання ризиків продовження вчинення економічного насильства стосовно заявника слід видати обмежувальний припис яким покласти на [PERSON] строком на 6 місяців обов`язку усунути перешкоди, створені [PERSON] , у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності - квартирою [ADDRESS] . Статтею 350-5 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved