Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У жовтні 2013 року Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27 вересня 2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №KTXRRX09759427, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 1 262,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 13.09.2013 року утворилась заборгованість сумі 33 699,53 грн. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 699,53 грн., з них: 1 194,16 грн. заборгованість кредитом, 11 368,65 грн., заборгованість за процентами, 783,36 заборгованість по комісії за користування кредитом, 18 272,43 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1 580.93 штраф (процентна складова) та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 грудня 2013 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитом у загальному розмірі 7 463,51 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Банку судовий збір в розмірі 229,40 грн. В апеляційній скарзі позивач - Банк просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що рішення суду суперечить нормам матеріального та процесуального законів. Зокрема вказує, що суд помилково застосував загальну позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами та на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України відмовив в позові Позивачу. Кредитним договором передбачено п.5.5, що термін позовної давності по стягненню пені та штрафів встановлюються сторонами в 5 років. Суд при винесенні рішення не вірно трактував вимоги ЦК України стосовно початку перебігу строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення комісії та неустойки, що і це призвело до винесення незаконного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо комісії та неустойки. Це є черговим доказом того, що судом неповно було з'ясовано обставини, які мають важливе значення для вирішення спору. Позичальник усвідомлено відмовляється сплачувати внески, а також не надав Банку заяву про укладення договору про реструктуризацію боргу, чим підтвердив своє небажання продовжувати виконання взятих на себе боргових зобов'язань. Договір укладений між Відповідачем і Банком на необмежений період часу, тобто, правовідносини боржника з банком тривають по сьогоднішній день. Відповідач починаючи з 2005 року користується грошима банку повною мірою, а банк зі свого боку нараховує неустойку за неналежне виконання Відповідачем зобов'язань за договором. Відповідач ознайомлений з усіма умовами договору і навмисно ухиляється від виконання своїх зобов'язань. В підтвердження зазначеного Відповідач підписав кредитний договір в якому передбачено, що договір діє впродовж всього періоду користування кредитних коштів. Відповідно до викладеного правовідносини між Позивачем та Відповідачем не припинялися, тому що клієнт не виконав зобов'язання перед Банком. Таким чином, вважає, що строк позовної давності не є пропущений, так як правовідносини між сторонами тривають до повного погашення клієнтом кредиту. В засідання апеляційного суду представник банку не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки). Відповідач [PERSON] просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 27 вересня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KTXRRX09759427, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу строковий кредит у сумі у сумі 1 262,40 грн. на строк 18 місяців з 27 вересня 2007 року по 27 березня 2009 року включно на придбання товару, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць, на суму залишку заборгованості за Кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 46,08 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 210,40 грн. в обмін на зобов'язання [PERSON] з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії у зазначеній Заяві та Умовах надання поживного кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умов) строки. Погашення заборгованості здійснюються в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з 20 по 27 число кожного місяця Позичальник - [PERSON] повинна надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 123,16 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Згідно з п.4.2 Умов, при порушенні Позичальником зобов'язань з погашення Кредиту, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 5,17% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідно до Заяви від 27.09.2007 року комісія за проведення розрахунків по списанню а/або зарахуванню коштів, внесених готівковим/безготівковим шляхом на рахунки, зазначені кредитно-заставним договором становить 0,0 % від суми виданого кредиту. Відповідач своїх зобов'язань за договором не виконала: з 24 жовтня 2007 року здійснила один платіж на суму 124 грн. та в подальшому припинила погашення кредиту. 20 лютого 2010 року відповідач [PERSON] уклала шлюб з громадянином [PERSON] після чого їй було присвоєно пр[PERSON]. У заяві позичальника, завіреній особистим підписом відповідача зазначено, що [PERSON] згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були їй надані в письмовому вигляді. Таким чином, підписуючи заяву позичальника від 27.09.2007 року. [PERSON] була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі й з термінами позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, який встановлений сторонами тривалістю 5 років. 27 березня 2009 року [PERSON] повинна була погасити кредит відповідно до умов Заяви, але порушила зазначені умови та в неї відповідно до розрахунків позивача виникла заборгованість за кредитом в сумі 33 699.53 грн.. з них: 1 194.16 грн. заборгованість за кредитом, 11 368,65 грн.. заборгованість за процентами. 783,36 заборгованість по комісії за користування кредитом. 18 272,43 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1580,93 штраф (процентна складова). Відповідно до п. 5.5 кредитного договору термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені. штрафів за даним договором сторонами встановлено тривалістю 5 років. Банк звернувся до суду в межах п'ятирічного строку 24 жовтня 2013 року. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 18 272,43 грн., 500,00 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн. та штрафу (процентної складової) в сумі 1580,93 грн. не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом спеціального скороченого строку позовної давності один рік з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане Позичальником, тобто з 27 березня 2009 року. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1194,16 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11 368,65 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 783,36 грн. підлягають частковому задоволенню в межах п'ятирічного строку позовної давності. Так, з урахуванням встановленого п. 5.5 Умов п'ятирічного строку позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом та винагороди та положень п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитним договором за період з жовтня 2008 року по березень 2009 року, в розмірі 7 463,51 грн., зокрема: 445.52 грн. - заборгованості за кредитом; 6741,51 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 276.48 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом виходячи з наступного. Відповідно до наведених даних заборгованість за кредитом за період з жовтня 2008 року по березень 2009 року складає 738,96 грн., зокрема 455,52 грн. - тіло кредиту; 16,96 грн. - процентів, та комісії - 276,48 грн. У зв'язку з простроченням зобов'язань з погашення Кредиту [PERSON] згідно з п.4.2 Умов, зобов'язана сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15,17% в місяць (182 % річних 15,17 х12 = 182), розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Виходячи з суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за період з жовтня 2008 року по березень 2009 року в сумі 738.96 грн., 182% річних за 5 років складає: 738,96 грн. х 182% / 100 х 5 = 6 724,55 грн. З урахуванням 16.96 грн. - процентів, яки повинна була сплатити Банку [PERSON] в разі належного виконання умов договору, загальна сума і процентів, яка підлягає стягненню з відповідача складає 6 724.55 + 16.96 = 6 741,51 грн. Частково задовольняючи позов в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом, відсотками та винагородою суд виходив із доведеності невиконання відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором та пропуску позивачем строку позовної давності. Але, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можливо. Дійсно пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») передбачений термін позовної давності за кожен випадок порушення зобов'язань у 5 років. Проте, відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В матеріалах справи відсутня заява відповідача про застосування судом строків позовної давності. Тому у суду першої інстанції не було підстав для застосування до виниклих правовідносин наслідків пропущення позивачем строку позовної давності. З урахуванням викладеного стягненню підлягають: заборгованість за кредитом в сумі 1194.16 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 11 368.65 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 783.36 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 5 284, 82 грн., штраф фіксована сума 500 грн., і штраф (5% від суми заборгованості) 931.55 грн. Відповідно до пінту 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») передбачений термін позовної давності у 5 років за кожен випадок порушення зобов'язань, у тому числі і неустойки-пені, штрафів. Відповідно до частини 1 і 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність у строк один рік і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Тому розмір неустойки має визначатися таким чином: Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення суми заборгованості у жовтні 2013 року. Відповідно до статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки суд застосовує спеціальну позовну давність у один рік і розрахунок пені провадить за період з жовтня 2012 року по жовтень 2013 року. Судом встановлено, що загальна кількість днів прострочення виплати кредиту, як це передбачається розрахунком позивача на аркуші справи 5-6 дорівнює 1262 дні. За вказані дні прострочення нарахована пеня в загальній сумі 18 272,43 грн. Тоді за 365 днів прострочення сума пені складає: 18272,43 грн. х 365 : 1262 = 5 284, 82 грн. Розрахунок відсоткової частини штрафу: Загальна заборгованість: заборгованість за кредитом 1194.16 грн., + заборгованість за процентами за користування кредитом 11 368.65 грн., + заборгованість по комісії за користування кредитом 783.36 грн., + пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 5 284, 82 грн. = 18630.99 грн. х 5% = 931.55 грн. Загальна сума заборгованості 20 062. 54 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача замість 7463.51 грн. які стягнув суд. Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, що відповідно до п.2 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення. Тому апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір 243,60 грн.

Outcome: partial