Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району і просив визнати незаконним та скасувати розпорядження сільського голови Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району №58 від 20 серпня 2018 року про звільнення його з посади директора Григорівського сільського будинку культури, поновити його на вказаній посаді, стягнути з відповідача втрачений заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 22 серпня 2018 року, а також 10\~000 грн. моральної шкоди і 3\~500 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування\~заявленого позову\~вказує,\~що з\~1996\~року працював\~на посаді\~директора Григорівського\~сільського будинку\~культури.\~Розпорядженням сільського\~голови Григорівської\~сільської ради\~Старокостянтинівського району\~№58\~від 20\~серпня 2018\~року його\~з 22\~серпня 2018\~року було\~звільнено із\~займаної посади\~на підставі\~п.4\~ст.40\~КЗпП України, тобто за прогул без поважних причин. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки його звільнено за те, що він був відсутній на роботі 17 серпня 2018 року, а також за систематичне порушення трудової дисципліни. Із вказаним звільненням він не згідний, оскільки 17 серпня 2018 року він перебував на робочому місці, а також жодного систематичного порушення трудової дисципліни він у своїй роботі не допускав. Незаконним звільненням йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях та стресі, пов`язаних із грубим порушенням його законних прав, погіршенням стану здоров`я, втраті нормальних життєвих зв`язків, що у свою чергу потягло докладання значних зусиль для відновлення звичайного рівня життя та здоров`я. Розмір морального відшкодування оцінює в 10\~000 грн. Крім того, у зв`язку із зверненням до адвоката він поніс витрати на правову допомогу, яку оцінює у 3\~500 грн. Крім того, в порядку ст. 235 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку отриманої ним заробітної плати за останні два місяці перед звільненням. Відповідач у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач - директор Григорівського сільського будинку культури [PERSON] , 17 серпня 2018 року мав перебувати на робочому місці з 10 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. та з 20 год. 00 хв. до 24 год. 00 хв., однак він 17 серпня 2018 року не перебував на робочому місці з 20 год. 30 хв. до 23 год. 30 хв., про що складений відповідний акт за участю сільського голови Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Простака А.С., депутата цієї ж сільської ради Катревич Л.М, а також [PERSON] . У відповіді на відзив представник позивача заперечує проти доводів викладених відповідачем у відзиві на позов. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі та наполягають на задоволенні позову на підставах викладених у позовній заяві. Представники відповідача просять відмовити у задоволені позову з підстав викладених у відзиві на позов. Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~з 1996\~року працював\~на посаді\~директора Григорівського\~сільського будинку\~культури.\~Розпорядженням сільського\~голови Григорівської\~сільської ради\~Старокостянтинівського району\~№58\~від 20\~серпня 2018\~року його\~з 22\~серпня 2018\~року було\~звільнено із\~займаної посади\~на підставі\~п.4\~ст.40\~КЗпП України, тобто за прогул без поважних причин, а також за систематичне порушення трудової дисципліни. Також встановлено, що позивач 17 серпня 2018 року мав перебувати на робочому місці з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. та з 20 год. 00 хв. до 24 год. 00 хв. Вказані обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються записами у трудовій книжці позивача. Відповідно до зазначеного вище розпорядження (№58 від 20 серпня 2018 року) підставою для звільнення [PERSON] із займаної посади стало те, що він був відсутній 17 серпня 2018 року на робочому місці у Григорівському сільському будинку культури більше трьох годин поспіль, а також за систематичне порушення трудової дисципліни. Крім того, у трудовій книжці серії [NUMBER] , яка належить [PERSON] , останнього звільнено з 22 серпня 2018 року за прогул без поважних причин по п.4 ст.40 КЗпП України. Відповідно до положень п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до роз`яснень, даних в п.24 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Згідно акту, складеного за участю сільського голови Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Простака А.С., депутата цієї ж сільської ради Катревич [PERSON] , та [PERSON] , директор Григорівського сільського будинку культури [PERSON] 17 серпня 2018 року не перебував на робочому місці з 20 год. 00 хв. до 23 год. 30 хв. Однак, суд не може взяти до уваги вказаний акт виходячи із наступного. Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що разом із сільським головою Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району [PERSON] , у зв`язку із відсутністю о 20 год. 17 серпня 2018 року директора Григорівського сільського будинку культури [PERSON] на своєму робочому місці, склали зазначений вище акт приблизно о 21 год. 30 хв., вказавши у ньому час відсутності [PERSON] з 20 год. 00 хв. до 23 год. 30 хв. Однак, після складання даного акта [PERSON] пішла додому, а [PERSON] поїхав у м. Старокостянтинів. У свою чергу, представник [PERSON] не заперечував у судовому засіданні той факт, що після складання о 21 год. 30 хв. 17 серпня 2018 року акта про відсутність на роботі [PERSON] , він поїхав у м. Старокостянтинів. Крім того, суд не бере до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони не мають відношення до даної справи. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відсутність [PERSON] на робочому місці більше трьох годин 17 серпня 2018 року не доведена належними та допустимими доказами. \~ \~ \~ \~Також, відповідно до положень п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до роз`ярень, даних в п.23 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Пункт 22 вищезазначеної постанови вказує, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема за п.3 ст.40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Звільняючи [PERSON] з посади з посиланням лише на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, відповідач у своєму розпорядженні №58 від 20 серпня 2018 року не зазначив, які саме систематичні порушення трудової дисципліни допустив останній, а також відповідач не послався на п.3 ст.40 КЗпП України, як підставу звільнення. З огляду на викладене, розпорядження сільського голови Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району №58 від 20 серпня 2018 року про звільнення [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню, а [PERSON] поновленню на посаді директора Григорівського сільського будинку культури з 02 травня 2019 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч.2 ст.235 КЗпП України при винесення рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.8 постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08 лютого 1995 року з наступними змінами та доповненнями, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число робочих відпрацьованих днів. \~ \~ \~ \~Згідно роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що у липні 2018 року [PERSON] перебував у відпустці, що сторонами не заперечується, то для розрахунку суд бере заробітну плату за останні повні відпрацьовані позивачем місяці перед відпусткою, тобто за червень та травень 2018 року. Розмір заробітної плати [PERSON] в травні 2018 року склав 4\~855,50 грн., в червні 2018 року 4\~855,50 грн. За цих два місяці число робочих днів склало: в травні 19 днів, в червні 21 день. А тому розмір середньоденної заробітної плати складає 242,78 грн. ((4\~855,50 + 4\~855,50) : (19 +21) = 242,78 грн.). [PERSON] було звільнено з роботи з 22 серпня 2018 року та поновлено на роботі з 02 травня 2019 року, тому кількість робочих днів вимушеного прогулу становить 172 (6 днів у серпні 2018 р. + 20 днів у вересні 2018 р. + 22 дні у жовтні 2018 р. + 22 дні у листопаді 2018 р. + 20 днів у грудні 2018 р. + 21 день у січні 2019 р. + 20 днів у лютому 2019 р. + 20 днів у березні 2019 р. + 20 днів у квітні 2019 р. + 1 день у травні 2019 р.). Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 41\~758 грн. 16 коп. (242,78 грн. х 172 дні = 41\~758,16 грн.). При виплаті даної суми позивачу, Григорівській сільській раді Старокостянтинівського району слід утримати прибутковий податок та інші обов`язкові платежі. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що дійсно при незаконному звільненні позивач зазнав моральних страждань, які виявились у втраті ним нормальних життєвих зв`язків, у додаткових зусиллях для організації свого життя, необхідності в судовому порядку захищати своє порушене право. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає, що достатньою компенсацією позивачу на відшкодування моральної шкоди буде сума коштів в розмірі 2\~500 грн. Крім того, при подачі позову позивач [PERSON] звільнявся від сплати судового збору, а тому він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 2\~114 грн. 40 коп. (704 грн. 80 коп. + 704 грн. 80 коп. + 704 грн. 80 коп. - за три вимоги немайнового та майнового характеру). Крім того, в частині витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 3\~500 грн. слід відмовити, оскільки дані витрати стороною позивача не підтверджені належним чином у відповідності до ст.137 ЦПК України.

Outcome: approved