Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, де заінтересованою особою є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», у якій просив з урахуванням уточнень, встановити факт відсутності укладення кредитного договору б/н від 28.03.2013 року. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що в провадженні Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області знаходиться справа №264/5335/18 за його позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання транзакції недійсною. При розгляді вказаної справи, з відзиву наданого відповідачем, встановлено, що 28.03.2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ «КБ «Приватбанк» з офертою, в рамках якої просив випустити кредитну картку і встановити кредитний ліміт у сумі 300 грн., з базовою відсотковою ставкою 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Акцептом ПАТ «КБ «Приватбанк» було відкрито кредитну лінію (рахунок), на який 29.03.2013 року встановлено кредитний ліміт. Проте кредитного договору б/н від 28.03.2013 року у письмовій формі заявник з ПАТ «КБ «Приватбанк» не укладав, кредитну справу, що була сформована внаслідок укладення вказаного договору, а також платіжні доручення, меморіальний ордер чи квитанції про перерахування та видачу коштів заявникові за даним договором, банком не надано. При цьому, без згоди заявника, банком здійснено транзакцією по картковому рахунку [PERSON] , якою збільшив кредитний ліміт до 10674 грн., що заявник вважає незаконним, оскільки банки повинні надавати споживачу розклад складових загальної вартості кредиту, у тому числі графік платежів. Вказаний факт свідчить про відсутність акцепту [PERSON] на оферту банку. Заявник має намір на пред`явлення вимоги про повернення банкові майна, що набуто заявником без достатньої правової підстави, з огляду на вказане, просить встановити факт відсутності укладення кредитного договору б/н від 28.03.2013 року, на підставі якого надані платіжні картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, через канцелярію суду надіслав заяву від 18.06.2019 року, в якій відсутня прохальна частина. Поважність причини неявки заявником не зазначена. Представник заявника [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 14.06.2018 року, в судове засідання не з`явилась, 18.06.2019 року надала через канцелярію суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату з огляду на поломку відеокамери, на яку здійснює фіксування судового процесу, з підстави чого не має можливості бути присутньою в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.247 ЦПК України, судом під час судового розгляду вказаної справи здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, у зв`язку з чим суд визнає неявку заявника та його представника в судовому засіданні без поважних причин та розглядає справу за їх відсутністю з врахуванням наявних у ній доказів. Від представника заінтересованої особи Малервейн М.С., яка діє на підставі довіреності від 07.08.2017 року, також надійшла заява, у якій остання просить справу розглянути без її участі, в задоволенні заяви відмовити у повному обсязі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали, розглянувши подані сторонами доводи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. У відповідності з п.1 ст.6 Конвенції, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01.02.2019 року 264/5335/18 (провадження №2/264/472/2019) у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання транзакції недійсною, відмовлено. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16.05.2019 року зазначене рішення залишено без змін та набрало законної сили 16.05.2019 року. За даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 28 березня 2013 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої ПАТ КБ «ПриватБанк» надав останньому кредит зі встановленням кредитного ліміту (сума не зазначена) на платіжну картку. За укладеним договором [PERSON] було видано наступні кредитні картки: № [NUMBER] дата відкриття 28 березня 2013 року з терміном дії до серпня 2016 року; № [NUMBER] дата відкриття 29 березня 2013 року з терміном дії до січня 2017 року; № [NUMBER] дата відкриття 29 березня 2013 року з терміном дії до грудня 2014 року; № [NUMBER] дата відкриття 17 грудня 2013 року з терміном дії до серпня 2017 року; № [NUMBER] дата відкриття 03 січня 2018 року з терміном дії до грудня 2021 року. З виписки по рахунку за період з 29 березня 2013 року по 01 жовтня 2018 року вбачається, що [PERSON] не тільки систематично знімав кошти (оплата товару), а й систематично поповнював рахунок, тобто погодився з умовами договору та частково його виконував. Також, з виписки карткового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] по картці № [NUMBER] вбачається, що у квітні 2013 року були здійснені витрати (графа - банкомати) за цією карткою в сумі 15 147 грн. Станом на січень 2018 року баланс картки складає мінус 20 129 грн. Вказані обставини встановлені рішеннями судів, що на теперішній час набрали законної сили, та додатковому доказуванню не підлягають. За таких умов, зіставляючи встановлені обставини між собою та аналізуючи їх у системному зв`язку між ними та нормами законодавства, якими врегульовано визнання фактів доведеними, суд доходить до висновку про не доведеність вимог заявника та відсутність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення, який просить встановити заявник, а саме відсутності укладення кредитного договору б/н від 28.03.2013 року, на підставі якого надані платіжні картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] , оскільки факт його безпосереднього укладення вже встановлений судом при розгляді цивільної справи про захист прав споживача та визнання транзакції недійсною. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed