Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

у грудні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Зазначив, що 24.04.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «ІМІДЖ ФІНАНС» укладено інвестиційний договір № 4-006-267 щодо інвестиційної участі інвестора в будівництві об»єкта нерухомості шляхом здійснення інвестиційних внесків на умовах, в обсягах та в строки, що передбачені інвестиційним договором, а після оформлення і реєстрації права власності відповідача на квартиру, отримання інвестором квартири у власність у порядку, що встановлений інвестиційним договором. Додатковою угодою №1 від 29.04.2015 року до інвестиційного договору сторонами було погоджено, що [PERSON] має право діяти від імені та в інтерсах інвестора в порядку та на умовах, визначених договором щодо виконання зобов»язань інвестора по сплаті інвестиційних внесків та інших платежів згідно з договором. Визначені договором платежі інвестор добросовісно перераховував у передбачені строки. Проте, у зв»язку з виникненням форс-мажорних обставин, а саме: ліквідацією ПАТ «Банк Київська Русь» виконання умов договору інвестором стало неможливим. Інвестиційний договір розірвано шляхом укладення договору про розірвання 26.08.2015 року. Відповідач зобов»язався повенути на рахунок позивача кошти в сумі 1221341,00 грн., утримавши 2% від суми інвестиційного договору в якості штрафу - 48659,00 грн. протягом 15 робочих днів після укладення договору. Повернення грошовий сум відбулось з порушенням строків. Відповіднодо вимог ст.ст. 509, 610, 611, 612, 625, 617 ЦК України позивач заявив позовну вимогу про стягнення з відповідача на його користь безпідставно нараховані штрафні санкціії в сумі 48659,00 грн та три проценти від простроченої суми за інвестиційним договором від 24.04.2015 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 14632,47 грн., моральну шкоду в сумі 100000 грн. В січні 2016 року позивачем подано заяву про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача. Підставою застосування заходів забезпечення позову позивач зазначив майновий характер позову, вірогідність несприятливого фінансового стану відповідача, невиконання відповідачем своїх зобов»язань за договором пор розірвання інвестиційного договору, невжиття заходів для досудовго врегулювання питання повернення простроченої заборгованості. Відповідно до ст. 153 ч.1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розглянути заяву у відсутність сторін. Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вирішуючи питання про застосуваня заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти юридичної особи, суд, крім визначеного заявником, враховує, що заявником не надано суду доказів ризику можливості невиконання рішення суду, з огляду на кількість відкритих рахунків. Не зазначено напрямок коштівт на рахунках (стосовно наявності заробітної плати, соцвиплат тощо). Не надано підтверджень причин несвоєчасного перерахування коштів на його договором Суд, вивчивши подані матеріали справи, вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Разом з тим позивач не позбавлений права звернутись з даною заявою повторно в разі наявності підстав.

Outcome: dismissed