Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~У грудні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 30 квітня 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 58. Від шлюбу у них дітей немає. \~ \~ \~ \~За час спільного проживання в них не було злагоди у подружніх взаємовідносинах, часто виникали сварки, переважно з причин не сприйняття відповідачем її сина від першого шлюбу. Відповідач не проявляв прихильності до її дитини, яка, почуваючи себе відчуженою, морально страждала. Така атмосфера в сім'ї створювала напругу в їх взаємовідносинах, що привело до подружнього розлучення. В позовній заяві позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в поданій до суду заяві від 3 грудня 2018 року просила справу розглядати без її участі, позов підтримує, миритися з відповідачем не бажає. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 30 квітня 2011 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 58. Сторони спільно не проживають з 2013 року. За час спільного проживання між сторонами виникали сварки внаслідок не сприйняття відповідачем сина позивачки від першого шлюбу, а тому такі обставини привели до припинення між ними сімейних відносин. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved