Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 05 квітня 2015 року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул. Зарічна, 139 в с. Ракова Томашпільського району Вінницької області. Ще за життя батько склав заповіт, яким усе своє майно заповів позивачу, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона позбавлена змоги, в звязку з відсутністюоригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак надала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за відсутності їх представника. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 2015 року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 5). Згідно копії договору дарування від 11 квітня 1985 року [PERSON] належить житловий будинок, розташований в с. Ракова Томашпільського району Вінницької області (а.с. 10). Як вбачається із копії заповіту, складеного 23 травня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 11, посвідченого секретарем Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON], [PERSON] є спадкоємцем за заповітом (а.с.9). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради № 531 від 03 листопада 2015 року, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку із господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Зарічна, 139 в с. Ракова Томашпільського району Вінницької області. Крім того, в довідці зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем майна за заповітом залишилася [PERSON] (а.с.8). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії I-АМ № 206491, повторно виданого 27 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області [PERSON] дійсно є дочкою [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою №702/0116 від 08 грудня 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на спадкове майно. (а.с. 12). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою №739/0116 від 10 грудня 2015 року спадкова справа після померлого 05 квітня 2015 року [PERSON] завелена за № 249/2015 (а.с.20). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved