Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначав, що 29.11.2003 року він з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 455. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час позивач та відповідач з дитиною проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Шлюбні відносини між сторонами не склалися, за час перебування у шлюбі між ними постійно виникали сварки з причини різних поглядів на життя, відсутності взаємопорозуміння та довір'я, через що вони жити разом не можуть. Сторони проживають окремо, фактично шлюбні відносини припинилися два місяці назад. Також зазначає, що дитина залишається проживати з матір'ю, спору щодо поділу майна між ними не має, питання щодо утримання дитини з відповідачем вирішено. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнала позов повність та просила розірвати шлюб укладений між нею та позивачем, посилаючись на те, що сім'я в них розпалася і строк на примирення їм не потрібний. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, про що зроблено актовий запис № 455. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO].. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через погіршення сімейних відносин, що призвело до фактичного припинення шлюбу, а також через різні погляди на життя, характери, відсутності взаємопорозуміння та довір'я що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття і любові один до одного. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved