Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] та [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], звернулась до суду з позовом, який згодом уточнили та остаточно просили визнати за ними право на приватизацію та зобовязати не чинити перешкоди в передачі у власність квартири в порядку приватизації. Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 2, виданого 06.10.2005 року виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету від 18.08.2005 року № 1134, вони заселились до квартири № 19, за адресою м. Ізмаїл, вул. Клушина, буд. 2-6. З моменту вселення і до теперішнього часу вони зареєстровані та мешкають у вищезазначеній квартирі. Проте, у задоволенні заяви на приватизацію квартири їм було відмовлено. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Головне управління національної поліції в Одеській області подав заяв про розгляд справи у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Судом встановлено, що [PERSON]С та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]., кв.19. Листом заступника Ізмаїльського міського голови від 04.07.2016 року №К-1023 у прийнятті рішення про передачу у власність квартири [ADDRESS] було відмовлено, оскільки будинок 2-б по вул.. Клушина не є комунальній власністю (а.с. 9) Згідно змісту ч.ч.3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (надалі - Закон) передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Як встановлено судом, вищевказана квартира до обєктів, які відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації, не відноситься. Правомірність вселення та проживання позивачів у квартирі 19 м. Ізмаїл, по вул. Клушина, 2-б, у судових засіданнях представником відповідача не заперечувалась. Отже, враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved