Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про відшкодування шкоди в загальному розмірі 2 788 500 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 02.07.2016 між сторонами було укладено в простій письмовій формі договір зберігання грошових коштів, відповідно до умов якого [PERSON] передав на зберігання [PERSON] грошові кошти в розмірі 110000 дол. США, що належали позивачу. Відповідно до умов договору, від подач зобов`язана повернути грошові кошти на вимогу позивача. Проте, відповідач грошові кошти не зберегла, оскільки 11.07.2016 відповідач звернулася до поліції з заявою про викрадення даних грошових коштів. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач повідомлялася про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, проте в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подавала. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 02.07.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про зберігання грошових коштів, що оформлений розпискою, відповідно до якої [PERSON] отримала у [PERSON] на зберігання грошові кошти в розмірі 110 000 дол. США (а.с.4). Відповідно до даної розписки [PERSON] повинна повернути вказані кошти на вимогу [PERSON] . 11.07.2016 [PERSON] звернулася до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві з заявою про вчинення злочину, оскільки грошові кошти в розмірі 110 000 дол. США були викрадені невідомими особами (а.с.5). На даний час слідство триває. Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч. 1 ст. 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 938 ЦК України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Відповідно до ч. 1 ст. 942 ЦК України, зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 949 ЦК України, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Відповідно до ч. 1 ст. 950 ЦК України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 951 ЦК України, Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач умови договору не виконала, грошові кошти, які були їй надані на зберігання втратила та не повертає в добровільному порядку, а тому останні підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з огляду на результат розгляду справи суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 9 605 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved