Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з таким позовом в якому вказує, що 31.07.2019 року приватним нотаріусом БРНО Київської області Колейнечук В.В. був\~вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2674, щодо звернення стягнення на заробітну плату боржника, яка виплачується боржнику Олександрівською селищною радою про стягнення з позивача на користь АТ «Брокбізнесбанк» (як правонаступника прав та обов`язків ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ « СІТІ ФІНАНС») невиплачених в строк відповідно до умов заборгованості за кредитним договором № 338247600590553 від 16.07.2013 року за період з 01.08.2018 року по 24.06.2019року грошових коштів в загальному розмірі - 16\~193 грн. 94 коп. в тому числі 9\~928 грн.24 коп. - простроченої заборгованості за тілом кредиту, 6\~265 грн.70 коп. - простроченої заборгованості за відсотками, а також плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн. Проте, вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а саме: -за відсутності доказів того, що АТ «Брокбізнесбанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ « СІТІ ФІНАНС». -за відсутності виписки з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього подано розрахунок заборгованості); -за відсутності підтвердження договірних відносин між сторонами, оригіналу кредитного договору та документа, який міг би вважатися кредитним договором взагалі; -без необхідної перевірки та встановлення нотаріусом безспірності боргу, а також зазначення цієї інформації у виконавчому написі, зокрема щодо збігу строків позовної давності. У зв`язку з наведеним [PERSON] просила про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 06.12.2019 року справа призначена до слухання в порядку спрощеного провадження на 09.01.2020року. В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилася, від її представника [PERSON] . надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовільними, заявлено клопотання про доручення до матеріалів справи копії виконавчого напису № 2674 від 31.07.2019року. Представник відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, 30.01.2020 року отримано судову повістку про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив. Треті особи приватний нотаріус БРНО Київської області Колейчук В.В. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явились, причини неявки та свою позицію суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. 16.07.2013 року між АТ «Брокбізнесбанк», правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ « СІТІ ФІНАНС» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 338247600590553 за умовами якого банк надав позичальнику кошти у розмірі: 10\~000 грн. з процентною ставкою 32% річних з кінцевим строком повернення до 15.07.2015року. 31.07.2019 року приватним нотаріусом БРНО Київської області Колейнечук В.В. був\~вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2674, про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» невиплачених в строк платежів за кредитним договором № 338247600590553 від 16.07.2013 року за період з 01.08.2018 року по 24.06.2019року грошових коштів в загальному розмірі - 16\~193 грн. 94 коп. в тому числі 9\~928 грн.24 коп. - простроченої заборгованості за тілом кредиту, 6\~265 грн.70 коп. - простроченої заборгованості за відсотками, та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн. Аналізуючи доводи сторони позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 18\~ ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених\~законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~«Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~«Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»,\~затвердженому постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №\~1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в\~«Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц та підтвердив Верховний Суд в своїй постанові від 07 листопада 2018 року по справі 199/3452/16-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ З оспорюваного виконавчого напису взагалі не можна з`ясувати які документи були подані відповідачем для його вчинення Відповідач обрав пасивний спосіб захисту, відзив на позов суду не надав, свою позицію по справі не висловив і доказів не надсилав. Матеріали справи не містять доказів, що представником кредитора нотаріусу було надано Умови та\~Правила користування\~платіжною карткою,\~банківські тарифи за весь період кредитування, які в сукупності складають зміст кредитного договору та в яких викладена необхідна для вчинення виконавчого напису інформація. Водночас, в своїй постанові від 26 листопада 2018 року по справі № 207/3365/16 Верховний Суд звертає увагу судів на те, що для вчинення виконавчого напису нотаріус повинен отримати від кредитора оригінал кредитного договору. Факт надання нотаріусу засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього надано розрахунок заборгованості, що не є тотожним поняттю «виписка банку», не підтверджено, тобто первинний документ, який фіксує факт виконання господарської операції та служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах («Перелік типових документів», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5)). Таким чином, суд робить висновок, що в розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених постановою від 29 червня 1999 року, №1172, а тому останнім порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість не є безспірною, оскільки її безспірність не підтверджена необхідними доказами (документами) та оспорюється позивачем. Так, розмір заборгованості за відсотками оспорюється позивачем з урахуванням строку дії договору (15.07.2015 року) і необхідності застосування строку позовної давності, який закінчився 15.07.2018 року. Предметом доказування у спірних правовідносинах щодо заборгованості за кредитним договором є укладення кредитного договору, закінчення строку кредиту, повернення суми кредиту, сплата відсотків на суму кредиту повністю або частково, період прострочення сплати відсотків. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст.\~77, ч. 2 ст.\~78, ст.\~79, ч. 1 ст.\~80\~цього\~Кодексу\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень ст.ст. 81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Решта доводів позивача не знайшли свого належного підтвердження, зокрема: -щодо відсутності доказів того, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ « СІТІ ФІНАНС» є правонаступником прав та обов`язків АТ «Брокбізнесбанк». За встановлених обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судовий збір, оскільки під час звернення до суду позивачем були понесені та підтверджені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved