Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

У грудні 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просили суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що вони на праві приватної власності є власниками квартири №52 розташованої в будинку №56-а по проспекту Аношкіна в м. Камянське, що підтверджено технічним паспортом. Право власності на придбану квартиру, розташованої за адресою: [ADDRESS] відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.09.2016 року, [PERSON] та [PERSON] мають по ? частини приватної власності на нерухоме майно 31.07.2003 року. Дана квартира складається з 3-х кімнат житловою площею 39,3 кв.м., загальною площею 54,8 кв.м. Крім того, в квартирі №52 розташованої в будинку №56-а по пр. Аношкіна у м. Камянське був зареєстрований [PERSON], [INFO], який являється колишнім чоловіком. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.01.2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07.07.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №274- розірвано. Враховуючи те, що на даний час місце мешкання [PERSON] залишається [ADDRESS], але в силу агресивного відношення, постійно вчиняв сварки, погрожував фізичною розправою та застосовував фізичну силу, в наслідок чого за заявою від 15.09.2016 року Заводським ВП було порушено кримінальне провадження № 12016040800002550 за ч.1 ст.125 КК України, та повторно 21.09.2016 року за заявою [PERSON] Заводським ВП було порушено кримінальне провадження № 12016040800002595 за ч.1 ст.125 КК України. На вимогу звільнити приміщення відповідач [PERSON] відмовляється тому вони вимушені звернутися до суду із позовом. Позивачі до судового розгляду справи звернулися з письмовою заявою, в якій вказано, що заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просять суд розглянути справу у їх відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу, крім того у газеті «Вісті Придніпровя» №45 (1844) від 15.06.2017 року було надруковане оголошення про час місце та дату розгляду справи, і тому в силу ст.77 ЦПК України відповідач вважається повідомленим, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи [PERSON] районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області до залу судового засідання надали заяву про розгляд справи без їх участі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності є власниками квартири №52 розташованої в будинку №56-а по проспекту Аношкіна в м. Камянське, що підтверджено технічним паспортом. (а.с.15-16). Право власності на придбану квартиру, розташованої за адресою: [ADDRESS] відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.09.2016 року, [PERSON] та [PERSON] мають по ? частини приватної власності на нерухоме майно 31.07.2003 року. (а.с.17). Відповідно до технічного паспорту на квартиру №52 в житловому будинку №56-а по пр. Аношкіна у м. Дніпродзержинську, власниками якої є [PERSON] та [PERSON], квартира складається з 3-х кімнат житловою площею 39,3 кв.м., загальною площею 54,8 кв.м. (а.с.15-16). Крім того, в квартирі №52 розташованої в будинку №56-а по пр. Аношкіна у м. Камянське був зареєстрований [PERSON], [INFO], який являється колишнім чоловіком, відповідно до Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.01.2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07.07.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №274- розірвано. (а.с.11). Факт реєстрації відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджено довідкою про склад сімї №000956415 виданої ТОВ «Інфо-КОМ» від 30.09.2016 року. (а.с.18). В силу агресивного відношення відповідача [PERSON] до позивачів [PERSON] та [PERSON], який постійно вчиняв сварки, погрожував фізичною розправою та застосовував фізичну силу, в наслідок чого за заявою [PERSON] від 15.09.2016 року Заводським ВП було порушено кримінальне провадження № 12016040800002550 за ч.1 ст.125 КК України. (а.с.23). Відповідно до акту судово-медичного дослідження №1152 від 13.09.2016 року встановлено що, виявлені у [PERSON] пошкодження у вигляді синців на лівій верхній, правій нижній кінцівках, рани правої кисті відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів, можливо у термін указаний обстеженою. (а.с.24). Відповідно до заяви від 21.09.2016 року за заявою [PERSON] [PERSON] ВП було порушено кримінальне провадження № 12016040800002595 за ч.1 ст.125 КК України. (а.с.26). Відповідно до акту судово-медичного дослідження №1153 від 13.09.2016 року встановлено що, виявлені у [PERSON] пошкодження у вигляді саден на голові, лівій кисті - відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею можливо у терміни указані обстеженим. (а.с.27). Відповідно до акту від 12.07.2017 року, складеного начальником юридичного відділу КП КМР «УКОЖФ» [PERSON] у присутності свідків, вбачається, що [PERSON], [INFO], у квартирі зареєстрований, але фактично з 20.02.2017 року не проживає. (а.с.54). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А за ч. ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивачів [PERSON] та [PERSON], проте досі зареєстрований та мешкає у квартирі [ADDRESS] (довідка про склад сімї №000956415 виданої ТОВ «Інфо-КОМ» від 30.09.2016 року. (а.с.18), чим чинить позивачам перешкоди у здійсненні її права власності (володіння, користування та розпорядження) цим будинком. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи здійснюється протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання за заявою особи. Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстраційного обліку громадян здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). За таких обставин суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved