Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кассад» (далі - ТОВ «Кассад») звернулося до суду з указаним позовом, просить зобовязати [PERSON] повернути позивачу в натуральній формі безпідставно набуте майно: 1350 літрів дизельного палива та 20 літрів бензину марки А-92. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 2012 року ТОВ «Кассад» займається господарською діяльністю з продажу рідкого палива (дизельного палива, бензину, мастильних матеріалів). У 2015 році між товариством та [PERSON], а також третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі ФОП [PERSON]Я.) було досягнуто домовленості в усній формі про відпуск паливно-мастильних матеріалів [PERSON] безпосередньо на автомобільній заправній станції по вул.\~Громова, 167 у м.\~Черкаси з умовою, що оплата буде здійснюватися у безготівковій формі після отримання палива, а факт отримання палива - фіксуватись у відомості на АЗС. Протягом 2015 року [PERSON] отримав на АЗС по вул.\~Громова, 167 у м.Черкаси 1370 літрів дизельного пального та 20 літрів бензину марки А-92, що підтверджується його розписом у відомостях, але грошові кошти за пальне не сплачено. Оскільки жодного договору між позивачем та відповідачем не укладено, а останній відмовляється сплачувати грошові кошти за отримане пальне, тому таке пальне набуто ним безпідставно та підлягає поверненню позивачу. Отримане відповідачем паливо не характеризується індивідуально-визначеними ознаками, тому для відновлення порушеного права позивача відповідач має повернути йому аналогічне за якісними характеристиками паливо, яке б відповідало ДСТУ 3868-99 «Паливо дизельне технічні умови» та ДСТУ 1567:2006 «Нафтопродукти. Бензини автомобільні та палива авіаційні». Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 1 лютого 2017 року повідомлено ФОП [PERSON] про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Додатково пояснив, що жодних домовленостей у його довірителя із ТОВ «Кассад» не було, вимог від ТОВ «Кассад» не надходило. Його довіритель повідомив йому, що не памятає, щоб будь-коли отримував чи купував пальне у ТОВ «Кассад» на АЗС, та не знає, що це за відомості, на які посилається ТОВ «Кассад» як на підставу цього позову. Адвокат відповідача також пояснив суду, що надані ТОВ «Кассад» відомості не є належним доказом у справі, оскільки вони належать не ТОВ «Кассад», а іншій юридичній особі. Крім того, у цих відомостях відображено господарські операції між трьома юридичними особами, до яких [PERSON] не має жодного відношення. Не є належним доказом у справі і бухгалтерська довідка ТОВ\~«Кассад», оскільки вона складена заінтересованими особами працівниками ТОВ «Кассад». Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ФОП [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову заперечила. Суду додатково пояснила, що надані ТОВ «Кассад» відомості за січень-червень 2015 року не є бухгалтерськими документами позивача. Крім того, ознайомившись із видатковими накладними, які було підписано ТОВ «Регіон Черкаси» та ТОВ «Кассад», вона зясувала, що кількість проданого ТОВ «Регіон Черкаси» пального повністю відповідає кількості придбаного такого пального ТОВ «Кассад», що на її думку свідчить про те, що все паливо на заправці по вул.\~Громова, 167 у м.\~Черкаси за період січень-червень 2015\~року відпускалось саме позивачу ТОВ «Кассад». Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом установлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 28 квітня 2012 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про реєстрацію ТОВ «Кассад», основним видом діяльності якого є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (КВЕД 46.71), а серед видів діяльності діяльність посередників у торгівлі паливом (а.с.\~209-212, т.1). У 2015 році ТОВ «Інтертранспостач» мало власну АЗС по вул.\~Громова, 167 у м.Черкаси, чере паливно-роздавальні колонки якої відбувався відпуск нафтопродуктів безпосередньо у паливні баки автотранспортних засобів як для власних потреб, так і іншим споживачам (а.с. 189-190, т.1). 21 листопада 2014 року між ТОВ «Інтертранспостач» (зберігач) та ТОВ «Регіон Черкаси» (поклажодавець) було укладено договір зберігання №\~211114, за змістом якого зберігач зобовязався за плату зберігати в резервуарах на АЗС по вул.\~Громова, 167 у м.Черкаси, зокрема, нафтопродукти поклажодавця (а.с. 127-129, т.2). Із повідомлення власника АЗС по вул.\~Громова, 167 у м.Черкаси - ТОВ\~«Інтертранспостач» на адресу суду випливає, що ТОВ «Регіон Черкаси» реалізовувало власні нафтопродукти через паливно-роздавальні колонки цієї АЗС своїм споживачам, шляхом відкриття відомостей на відпуск зі схову за листами на кожного споживача окремо. У відомостях зазначався час, день, вид нафтопродукту, кількість та особистий підпис водіїв (а.с. 126, т.2 ). За змістом договору купівлі-продажу нафтопродуктів № РРЧ-004 від 21\~листопада 2014 року, який діє до 31 грудня 2015 року, ТОВ «Кассад» придбало у ТОВ «Регіон Черкаси» бензин А-92, бензин А-95 та дизельне паливо, за асортиментом, ціною та кількістю, які вказані у рахунках-фактурах та видаткових накладних (а.с.118-119, т.2). Відповідно до п. 4.3 цього договору передача товару здійснюється по відомості шляхом заправки транспортного засобу. Кількість та марка товару вказуються у відомості. Продавець не може передати покупця товар іншої марки чи в кількості меншій (більшій), ніж зазначено у відомості. Після заправки транспортного засобу товар вважається переданим покупцю та з цього моменту до покупця переходить право власності. У судовому засіданні також установлено, що кількість придбаного ТОВ\~«Кассад» у ТОВ «Регіон Черкаси» згідно з наданими позивачем видатковими накладними за період із січня 2015 року по червень 2015 року (а.с.10-65, т.2 ), повністю відповідає кількості отриманого ТОВ «Кассад» пального. Сторони цієї обставини не заперечували, а відтак вона не підлягає доказуванню відповідно до ч.\~1\~ст. 61 ЦПК України. Відповідно до відомостей ТОВ «Регіон Черкаси» на відпуск зі схову дизпалива ТОВ «Кассад» за період із 1 січня 2015 року до 1 травня 2015 року (а.с. 8-19, т.1), а також бензину А-95 та А-92 за період із 1 травня 2015 року по 1 червня 2015 року (а.с. 20, т.1) водії, серед яких зазначено і прізвище «Хоменко» отримували пальне у відповідній кількості, про що розписувались у цих відомостях. Таким чином, оскільки ТОВ «Регіон Черкаси» зберігало свої нафтопродукти на належній ТОВ «Інтертранспостач» АСЗ по вул.\~Громова, 167 у м.Черкаси, а ТОВ\~«Кассад» придбало у ТОВ «Регіон Черкаси» нафтопродукти, то суд робить висновок про те, що з урахуванням даних у відомостях (а.с. 8-20, т.1), ТОВ «Кассад» фактично здійснювало посередницьку діяльність із продажу придбаних у ТОВ\~«Регіон Черкаси» нафтопродуктів через цю автозаправну станцію, що не суперечить змісту вищевказаних договорів та видам діяльності ТОВ «Кассад». Така діяльність фактично підтверджується і відповіддю ТОВ\~«Інтертранспостач» від 5 квітня 2017 року, відповідно до якої через АЗС\~цієї юридичної особи для ТОВ «Кассад» відпускались нафтопродукти, які належали ТОВ «Регіон Черкаси» та зберігались у підземних сховищах АЗС, згідно відомостей на відпуск зі схову за листами ТОВ «Регіон Черкаси». (а.с. 126, т.2). Під час розгляду справи представник позивача пояснював, що у 2014-2015 році він співпрацював із ФОП [PERSON] та здійснював відпуск паливно-мастильних матеріалів для потреб останнього. Оскільки між ними склались довірчі відносини, то в усному порядку вони домовились, що водії, які працюють у ФОП\~[PERSON] будуть отримувати пальне, необхідне для його діяльності (фактично в інтересах ФОП [PERSON]Я.), після предявлення талону на пальне від ФОП [PERSON] Судом установлено, що 23 січня 2014 року між ТОВ «Кассад» (продавець) та ФОП [PERSON] (покупець) було укладено договір поставки № 23/01-14 (а.с.\~90-92, т.1), за умовами якого продавець зобовязується передати у власність, а покупець приймати та оплачувати паливно-мастильні матеріали у кількості, якості та асортименті, зазначених у рахунках-фактурах. Згідно із п. 1.1 цього договору покупець зобовязується приймати та оплачувати паливно-мастильні матеріали у кількості, якості і асортименті, зазначених у рахунках-фактурах. Відповідно до п. 5.3 договору № 23/01-14 покупець зобовязаний: за відсутності обґрунтованих претензій до продавця прийняти товар за кількістю, якістю і в асортименті протягом 1 дня з моменту повідомлення про його надходження в місце доставки, скласти і підписати відповідні документи; сплатити вартість товару відповідно до умов розділу 6 цього договору. Положення договору № 23/01-14 від 23 січня 2014 року не передбачають отримання паливо-мастильних матеріалів уповноваженими особами (працівниками) покупця на підставі талонів на паливо, а відтак суд робить висновок про те, що розраховуватись за поставлені ТОВ «Кассад» паливо-мастильні матеріали за цим договором має ФОП [PERSON] особисто. Зазначений договір не розірвано, що встановлено також і рішенням господарського суду Черкаської області від 21 березня 2016 року, яке набрало законної сили 18 травня 2016 року, у справі №\~925/10/16 за позовом ТОВ «Кассад» до ФОП [PERSON] про стягнення грошових коштів (а.с.\~93-108, т.1). Не надано доказів розірвання цього договору і на час розгляду судом цієї цивільної справи. Суду не було надано доказів про існування інших договорів між ТОВ\~«Кассад» та ФОП [PERSON] щодо поставки паливо-мастильних матеріалів, які б по-іншому регулювали порядок розрахунків між цими особами. Таким чином, суд не вважає належним доказом у цій справі надані позивачем талони на паливо із штампом ПП [PERSON], що на аркушах справи 50-81, том\~1. Відповідно до ч.\~1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі (правовий висновок Верховного Суду України від 2\~жовтня 2013 року, справа № 6-88цс13). Згідно із правовим висновком Верховного Суду України від 24 вересня 2014\~року (справа № 6-122цс14), положення ст. 1212 ЦК України застосовуються лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої\~статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до\~ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2\~ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Надані сторонами докази, які досліджено судом, не дають підстав для висновку про те, що особи, які отримували пальне на відомість ТОВ «Кассад» у період із січня 2015 року по червень 2015 року, діяли в інтересах ФОП [PERSON] на виконання будь-яких договірних відносин між останнім та ТОВ «Кассад». Суд також звертає увагу й на те, що судом не встановлено факт внесення грошових коштів особами, які вказано отримувачами пального у досліджених судом відомостях на аркушах справи 8-20 (том 1), до каси АЗС по вул.\~Громова, 167 у м.\~Черкаси за таке отримане ними пальне. Таким чином, за відсутності встановлених судом доказів про інше, отримане такими особами пальне - отримано ними безпідставно. Судом установлено, що відповідач [PERSON] у період із 12 жовтня 2005\~року по 28 грудня 2015 року працював у ФОП [PERSON] водієм на підставі трудового договору (а.с. 5-7, т.2). Водночас, позивачем ТОВ «Кассад» не доведено, що у відомостях на аркушах справи 8-20 (том 1) міститься підпис саме відповідача [PERSON], а не будь-якої іншої особи із таким самим прізвищем (із урахуванням також того, що ініціалів отримувача пального у цих відомостях не вказано, а маршрутні листи на автомобілі, які були у використанні ФОП [PERSON] на час виникнення спірних відносин - відсутні). Крім цього, суд звертає увагу й на наступне. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна Пальне ТОВ «Кассад», яке вливалось у баки автомобілів отримувачів цього пального за дослідженими судом відомостями, було спожито такими особами і повернути саме це пальне в натурі, про що просить суд позивач, неможливо. За таких обставин, належним способом захисту права позивача є відшкодування вартості цього пального. Суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України неодноразово розяснював представнику позивача право уточнити позовні вимоги, але цього зроблено не було. З огляду на викладене, у задоволенні позову ТОВ «Кассад» необхідно відмовити.

Outcome: dismissed