Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 28 вересня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Також в позові зазначила, що у них різні погляди на сімейні життя, тому в них часто виникали сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. У зв'язку з чим з весни 2018 року сторони разом не проживають, фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Місце проживання дітей визначили за домовленістю, а саме діти проживатимуть разом із позивачем. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому у судовому порядку шлюб вона просить розірвати. Також просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В підготовче засідання позивач не з'явилась, подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, при цьому зазначила що наполягає на задоволенні вимог. Відповідач в підготовче судове засідання не прибув, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07 грудня 2013 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 28 вересня 2013 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 737 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають двох дітей сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.03.2014 року, видане виконавчим органом Артемівської міської ради міста Дзержинськ Донецької області; та сина [PERSON], [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05 січня 2016 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.10,11). Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України об ставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до стовірно сті цих об ставин або добровільно сті їх визнання. Об ставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх пред ставників. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн.(а.с.2), тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказану суму судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved