Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У вересні 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому уточнивши позовні вимоги просила стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. На обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що 14.12.2011 року між нею та відповідачем укладено шлюб від якого у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . 30.11.2016 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано. На даний час, дитина проживає разом із матір`ю та батьком та повністю перебуває на утриманні матері. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, спільне господарство ними не ведеться, тому позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді від 02 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву (пояснення) про розгляд справи без його участі та відзив в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дочки у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), щомісячно. За вказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходить з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Судом установлено, що 14.12.2011 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.11.2016 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Як убачається з матеріалів позову на даний час дитина виховуються матір`ю та перебуває на її утриманні, батько дитини на її утримання матеріальну допомогу не надає. Сторонами не надано суду доказів про досягнення згоди про добровільну сплату аліментів. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні, позивач не в змозі самостійно забезпечити дитину в достатньому обсязі для її розвитку, оскільки протилежного не доведено, тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом розгляду справи. Посилання відповідача на ті обставини, що на його утриманні перебуває мати похилого віку, як на підставу для зменшення розміру аліментів є безпідставними, оскільки як встановлено в судовому засіданні вона є пенсіонеркою та отримує пенсію. Ч. 2 ст.182 СК України викладено в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Разом з цим, відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову з відповідача підлягають стягненню 840,80 гривень судового збору на користь держави. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Представництво позивача [PERSON] у суді здійснював адвокат Омелай Д.В. на підставі ордеру серії ПТ № 228809. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: -Копію квитанцій № 1 від 23.04.2021р.; -Розрахунок та опис наданих адвокатом послуг від 23.04.2021р.; Згідно з розрахунком адвоката у даній справі було надано послуги позивачу, вартість яких разом складає 6356 грн., які сплачені позивачем адвокату Омелай Д.В. згідно наданої квитанції. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Беручи до уваги те, що позов задоволено, суд вважає необхідним відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6356 гривень, які підтверджені документально.

Outcome: approved