Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку, 04 січня 2003 року було зареєстровано шлюб, актовий запис 13. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2018 року між сторонами шлюб було розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2018 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22 вересня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач вказує, що старший син [PERSON] має здібності щодо вивчення іноземних мов, він відвідує курси англійської мови, які надає фізична особа-підприємець [PERSON] , за вивчення якої загалом сплачено викладачу 6379, 00 грн, що підтверджується відповідними квитанціями. Також, позивач зазначає, що син [PERSON] мав суттєві проблем із зубами, що зумовило встановлення йому «Брекет стеми». За послуги стоматолога було сплачено 20300,00 грн, що підтверджується відповідною квитанцією № 313 від 18 травня 2018 року. Також, позивач зазначає, що нею було витрачено на оздоровлення дітей в літній період в ДУ БВ «Конча-Заспа» 16275,00 грн, що підтверджується квитанція про сплату грошових коштів. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернулась до суду та просила стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання сина [PERSON] у розмірі 17 408, 25 грн та додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] у розмірі 4068, 75 грн. Ухвалою суду від 20.02.2020 у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.31). 01.04.2020 на електронну адресу суду надійшов відзив позивача у якому він зазначає, що витрати, компенсувати які просить позивач, не є додатковими витратами на дітей, викликаними особливими обставинами, а є звичайними витратами на утримання дітей, для цього з нього вже стягнуто аліменти. Також, відповідач зазначає, що, наразі, має статут безробітного та не має на даний час доходу, а тому не може сплачувати кошти в такому розмірі, як бажає позивач; Вказує, що оскільки зазначені у позові витрати позивач робила раніше, він добровільно ці витрати позивачу вже компенсував. Також позивач просив розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с. 36-42). Ухвалою суду від 06.04.2020 постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін (а.с.101). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що позов було нею подано, оскільки їй тяжко самостійно нести всі витрати, пов`язані з життєдіяльністю дітей, при цьому, зазначила, що вирішити це питання з відповідачем не виявилось можливим. Вважає, що вказані витрати підпадають під визначення додаткових витрат, тому у неї є всі правові підстави звертатись з вказаним позовом. Окрім того, вказала, що спосіб життя відповідача, свідчить про те, що він має певні доходи, які не можуть бути доведені нею за відсутності відповідних доказів. Наголошувала, що вона постійно несе, додаткові витрати, пов`язані з забезпеченням життєдіяльності дітей, проте витрати, заявлені в позові вона може підтвердити документально. Окрім того, зауважила, що витрати на вивчення сином англійської мови зумовлені необхідністю розвитку мовних навичок, встановлення брекет-систем не мало на меті покращення естетичного враження, а було обов`язковим елементом лікування зубів сина, зумовленим особливостями його стану здоров`я, так само, відпочинок був оплачений задля загального оздоровлення дітей. У зв`язку з чим, позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що тривалий час він сплачував аліменти у значному розмірі, у відповідності до отриманого ним рівня доходу. Наразі, він є безробітним і сплачує аліменти виходячи з вимог чинного законодавства. Наголошував. Що характер витрат, які просить стягнути відповідач не додатковими витратами. Так, зазначив, що курси англійської мови син відвідував за бажанням, в подальшому, він змінив своє бажання та став відвідувати тренажерний зал, за відвідування якого сплачував відповідач до введення карантину. Щодо путівок, вказав, що він також приймав участь в оплаті їх вартості, сплативши за додатковий тиждень відпустки в період з 4 по 11 серпня 2019 року грошові кошти в розмірі 3250,00 грн. Також, вказував, що організував та оплатив дві путівки до літнього табору «Червона Гвоздика», вартість яких склала 11 000,00 грн за кожну дитину без врахування вартості квитків. Вважає, що аліменти на утримання дітей, які були стягнуті з нього за рішенням суду повністю покривали витрати на дітей. При цьому, повідомив, що з він був звільнений, 08.01.2019 став на облік в центр зайнятості, а 21.01.2019 отримав статус безробітного, з жовтня 2019 виплати по безробіттю йому було припинено, з того часу він взагалі не має доходів. Щодо витрат відносно встановлення брекет-систем сину. Відповідач зазначив, що встановлення брекет систем не є хворобою чи каліцтвом, у зв`язку з чим, вказані витрати не є додатковими і повинні сплачуватись виходячи з загального встановленого розміру аліментів. При цьому, відповідач наголошував, що окрім сплати аліментів, також здійснював витрати на утримання дітей, зокрема, купівлю одягу тощо. У задоволенні позову просив відмовити. Позивач визнала витрати відповідача в розмірі 3250,00 грн, понесені ним на оздоровлення дітей, при цьому зазначила, що одяг та аксесуари відносно яких надані чеки, були подаровані відповідачем дітям з нагоди свят, вважала, що вказані витрати не відносяться до предмету розгляду вказаної справи. При цьому заперечувала щодо взяття до уваги сплачені відповідачем квитанції за надання освітніх послуг, оскільки вказані послуги не відносяться до періоду додаткових витрат, що становлять предмет позовних вимог. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Відповідно до рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2018 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 22.09.2017 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.8). В позові позивач зазначила, що [PERSON] , [INFO] вивчає англійську мову, за вивчення якої загалом сплачено викладачу 6379, 00 грн, на підтвердження чого, позивачем надано квитанції №0.0.1154193566.1 від 09.10.2018, №0.0.1175658841.1 від 02.11.2018, №0.0.1222891882.1 від 25.12.2018, №0.0.1251866531.1 від 26.01.2019, №0.0.1283351697.1 від 28.02.2019, №0.0.1291510435.1 від 11.03.2019, №0.0.1341222867.1 від 01.05.2019, №0.0.1353826166.1 від 15.05.2019 - призначення платежу: за освітні послуги, [PERSON] (а.с. 9-16). На підтвердження витрат щодо встановлення брекет-системи, позивачем надано копію товарного чеку №313 від 18.05.2018 року, відповідно до якого за послуги стоматолога було сплачено - 20 300 грн, а також, копії фотознімків зубного ряду та встановленої системи. що, за словами позивача підтверджує необхідність встановлення вказаної системи саме з метою лікування зубного ряду дитини (а.с.17, 106-109). Згідно з дублікатом квитанції №0.0.1399012274.1 від 04.07.2019 [PERSON] на рахунок ДУ БВ «Конча-Заспа» МФУ було сплачено 10695, 00 грн., призначення платежу: згідно заяви [PERSON] буд. № 5 за путівку з 04.07.2019 до 27.07.2019 (а.с.18). Відповідно до дублікату квитанції №0.0.1324130355.1 від 15.04.2019 [PERSON] було сплачено 2325, 00 грн., банк одержувач: Держказначейська служба України, м. Київ, призначення платежу: згідно заяви [PERSON] буд. № 5 за путівку з 29.06. по 04.07.(а.с. 19). Згідно з дублікатом квитанції №0.0.1417982747.1 від 23.07.2019 [PERSON] було сплачено 3255, 00 грн., банк одержувач: Держказначейська служба України, м. Київ, призначення платежу: згідно заяви [PERSON] буд. №11 за путівку 28.07.2019-04.08.2019(а.с. 20). Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати наданої корпорацією «Артеріум» за постановою від 11.06.2018 року ВП №65468753, виконавчим листом №759/14153 від 07.03.2018 року за період з липня 2018 по 29 грудня 2018 року з [PERSON] було здійснено відрахування у сумі 97057,03 грн. (а.с.43). Згідно з наданими відповідачем квитанціями №2677165 від 07.07.2018 ним було сплачено 7920 грн., квитанції №2641802 від 22.06.2018 - 6675 грн., №2602776 від 07.06.2018 - 8550 грн., №2540246 від 21.05.2018 - 6444 грн., №2480488 від 09.05.2018 - 10000 грн., №2476181 від 08.05.2018 - 11000 грн., №2375900 від 22.04.2018 - 6610 грн., №2315024 від 12.04.2018 - 3350 грн., №2284909 від 06.04.2018 - 7330 грн., №2190817 від 22.03.2018 - 6645 грн., №2089753 від 06.03.2018 - 6270 грн., №2015625 від 21.02.2018 - 7600 грн., №1928616 від 06.02.2018 - 7900 грн., №1836265 від 20.01.2018 - 4600 грн., №1762837 від 05.01.2018 - 4100 грн., №1681203 від 21.12.2017 - 9600 грн., призначення платежу: переказ коштів з карти [NUMBER] на карту [NUMBER] через систему Райффайзен Онлайн (а.с.44-59). Відповідно до наданих відповідачем платіжних доручень №Р24А240543719С99535 від 12.03.2020 ним було перераховано [PERSON] - 2311, 56 грн., №98632910085848698407 від 09.01.2020 - 1306, 53 грн., №98632910080596906738 від 03.01.2020 - 1005,03 грн., №98632910065050003165 від 16.12.2019 - 2311,56 грн., №98632910004502252443 від 07.10.2019 - 2311,56 грн., №98632910097746461197 від 29.09.2019 - 1005,03 грн., №98632910084799248075 від 14.09.2019 - 1005,03 грн., №98632910083773661917 від 13.09.2019 - 2311,56 грн., №98632910051737654918 від 07.08.2019 - 2311,56 грн., №98632910021564322473 від 03.07.2019 - 2311,56 грн., №98632910098325701294 від 06.06.2019 - 2311,56 грн., №98632910090514904655 від 28.05.2019 - 904,52 грн., №98632910079096284916 від 15.05.2019 - 2311,56 грн., №98632910061213042174 від 24.04.2019 - 529,65 грн., №98632910051399296907 від 13.04.2019 - 1507,54 грн., №98632910019784945035 від 07.03.2019 - 2037,19 грн. (а.с. 62-77). Відповідно до квитанції №0.0.1538519322.1 від 29.11.2019 [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] кошти в розмірі 836,00 грн., призначення платежу: оплата за консульт. послуги з англійської мови, [PERSON] (а.с. 89). Згідно з квитанцією №0.0.1495258542.1 від 16.10.2019 [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] кошти в розмірі 716,00 , призначення платежу: оплата за навчальні послуги за [PERSON] , жовтень (а.с. 90). Відповідно до квитанції №0.0.1575789766.1 від 09.01.2020 [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] кошти в розмірі 836,00 грн., призначення платежу: оплата за консульт. послуги з англійської мови, [PERSON] (а.с. 91). Згідно з квитанцією №0.0.1456111723.1 від 05.09.2019 [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] кошти в розмірі 880,00 грн., призначення платежу: за освітні послуги за [PERSON] (а.с. 92). Відповідно до довідки №3526 від 23.04.2019, наданої Київським міським центром зайнятості Святошинська районна філія [PERSON] був зареєстрований в Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості 08.01.2019, статус безробітного надано 21.01.2019, перебуває на обліку (а.с. 97). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 16.06.2020 №38096, ВП№56468753, заборгованість станом на 01.01.2019 у [PERSON] відсутня. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вказано у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 749/106/17, положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З огляду на викладене, враховуючи, що окрім квитанцій про сплату за освітні послуги ФОП [PERSON] , відповідачем не надано жодних доказів, підтверджуючих, що витрати на вивчення іноземної мови викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини), а також, що вказані витрати з призначенням платежу «за освітні послуги» передбачають саме надання послуг з вивчення англійської мови. З огляду на викладене, суд приймає до уваги заперечення відповідача щодо можливості віднесення вказаних витрат до додаткових витрат, оскільки позивачем не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вказаних позовних вимог. Щодо витрат на стоматологічні послуги, суд вважає, що позивачем доведено необхідність таких витрат, зумовлених особливостями стану здоров`я дитини, відтак, вказані витрати є додатковими витратами на утримання дитини, які покладають на обох батьків. У зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позову в частині стягнення половини сплаченої суми коштів на стоматологічні витрати підлягають задоволенню. Щодо витрат на оздоровлення дітей в літній період в ДУ БВ «Конча Заспа», слід зазначити, що позивач вказує, що розмір таких витрат складає 16 275,00 грн, при цьому відповідач вказує що також сплачував 3250,00 грн в рахунок оплати вартості додаткового періоду відпочинку дітей в ДУ БВ «Конча Заспа». Вказаний факт не заперечується позивачем. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Відтак, суд дійшов висновку, що витрати на оздоровлення дітей є різновидом додаткових витрат на утримання дітей та має бути відшкодований обома батьками. При цьому, судом враховано, що загальний розмір витрат на оздоровлення складав 19525,00 грн, з яких, 16 275,00 грн сплатила позивач, а 3250,00 грн - відповідач. Відтак, з відповідача підлягають стягненню додаткові витрати в розмірі 6512,5 (19525,00/2- 3250,00/2). Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи, що позивачем частково підтверджено понесення нею додаткових витрат на дітей, позов підлягає частковому задоволенню, стягненню підлягають, додаткові витрати понесені на утримання сина [PERSON] у розмірі 13406,25 грн (20300/2+6512,5/2), на утримання доньки [PERSON] у розмірі 3256,25 грн (6512,5/2). В іншій частині позовних вимог, позов задоволенню не підлягає. Окрім того, згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Outcome: partial