Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

у грудні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд зобов'язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 2689278) накладений постановою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві №643/11 від 08.12.2005. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що під час купівлі-продажу гаража позивач дізнався у нотаріуса проте, що на все його майно накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження від 08.12.2005, після чого він звернувся до Відділу із заявою про зняття арешту з майна, однак йому надано відмову так як згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, інформація щодо арешту, накладеного на майно вказаного постановою відсутня. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.01.2018 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 12). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 08.12.2005 на підставі постанови №643/11 державного виконавця виконавчої служби Святошинського району управління юстиції було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], через несплату штрафу у розмірі 170 грн 00 коп. (а.с. 5, 9). Як вбачається із матеріалів справи вказаний штраф сплачено (а.с. 6). Позивач 06.12.2017 звернувся до Відділу із заявою зняття арешту з майна (а.с. 7). Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Згідно відповідді Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, зняти арешт накладений постановою від 08.12.2005 №643/11 не є можливим, оскільки згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, інформація щодо арешту, накладеного на майно вказаною постановою відсутня (а.с. 8). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до частини 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку позовна заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved