Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування вимог зазначила, що 17 травня 2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді будинку №8 по провул.Клубному в с.Сартана м.Маріуполя, який належав померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, після смерті її матері - [PERSON], яка померла 30.06.1988 року.\~ Проте вказане свідоцтво [PERSON] в БТІ м.Маріуполя не реєструвала, а згодом загубила, тому на теперішній час за документами будинок №8 по провул.Клубному в с.Сартана м.Маріуполя належить [PERSON], спадкоємцями якої були її чоловік [PERSON], а також діти [PERSON] (мати позивачки) та [PERSON] (відповідач по справі). [PERSON] помер 10.09.1997 року, [PERSON] відмовився від належної йому частини спадщини на користь [PERSON], яка 17.05.2015 року померла. Єдиним\~ спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] є позивачка. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці було відмовлено, з тих підстав, що правовстановлюючий документ на житловий будинок №8 по провул.Клубному в с.Сартана м.Маріуполя відсутній. При цьому зі Спадкового реєстру було виявлено наявність спадкової справи №609/1988 до майна померлої [PERSON], яка була заведена\~ 18.08.1988 року та закрита 08.09.1988 року. Отримати дублікат вказаної спадкової справи не має можливості, оскільки даний документ знаходиться на зберіганні в Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, який розташований на тимчасово окупованій території. Також зазначила, що її батьки [PERSON] та\~ [PERSON] у шлюбних відносинах не перебували. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на будинок №8 по провул.Клубному в с.Сартана м.Маріуполя в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 17 травня 2015 року. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Повістки про виклик відповідача [PERSON], на підставі ч.10 ст.187 ЦПК України, були опубліковані на офіційному веб-сайті судової влади України. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою суду від 27.02.2019 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час\~ та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч.1 ст.1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Судом встановлено, що позивачка\~ [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО №085211, виданого 03.11.1998 року Виконкомом Сартанської селищної ради м.Маріуполя, актовий запис №67. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-УР №991494, виданого 29.05.1962 року Приморською селищною радою м.Жданова, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис №69. В матеріалах справи міститься довідка Маріупольського бюро технічної інвентаризації №1558 від 26.06.2017 року, згідно якої\~ будинок №8 по провул.Клубному в с.Сартана м.Маріуполя належить [PERSON] на підставі договору дарування від 24.09.1980 року реєстраційний №5361, посвідченого державним нотаріусом Першої Ждановської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого у Маріупольському БТІ 30.09.1980 року за реєстраційним №208. Відповідно до технічного паспорту, будинок №8 по провул.Клубному в с.Сартана м.Маріуполя, житловою площею 28,5 кв.м., загальною площею 71,3 кв.м., складається з житлового будинку літ.А-1, сіней літ.а-1, сіней літ.а-1-1, убиральні літ.Е-1. Згідно свідоцтва про смерть серії ІІ-НО №058717, виданого повторно 20.11.2018 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що 01.07.1988 року померла [PERSON], актовий запис №51. Таким чином, після смерті [PERSON]\~ відкрилась спадщина у вигляді будинку №8 по провул.Клубному в с.Сартана м.Маріуполя. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її чоловік - [PERSON] та діти\~ - [PERSON] та [PERSON], які проживали за зазначеною адресою на момент її смерті, що підтверджується копією домової книги. Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІ-НО №058718, виданого повторно\~ 20.11.2018 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, 10.09.1997 року помер [PERSON], актовий запис №97. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №48404137 від 13.07.2017 року убачається, що при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину, виявлено наявність спадкової справи №609/1988 до майна померлої [PERSON], яка була заведена\~ 18.08.1988 року та закрита 08.09.1988 року. Проте інформація щодо спадкоємців та спадкового майна відсутня. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №913387, виданого 18.05.2015 року виконкомом Сартанської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, вбачається, що 17.05.2015 року померла мати позивачки [PERSON], актовий запис №56. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді будинку №8 по провул.Клубному в с.Сартана м.Маріуполя. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42108496 від 13.11.2015 року, вбачається, що підставою для відкриття спадкової справі після смерті [PERSON], померлої 17.05.2015 року, стала заява [PERSON] про прийняття спадщини, подана в передбачених законом строк. Отже, з моменту відкриття спадщини, жодна особа, окрім позивачки, з заявою про прийняття спадщини не зверталась та претензій на майно не заявляла. Постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] №1797/02-31 від 13.07.2017 року [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріально дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок №8 по провул.Клубному в с.Сартана м.Маріуполя після померлої 17.05.2015 року [PERSON], у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок, який за останніми даними належить [PERSON] При цьому зі Спадкового реєстру було виявлено наявність спадкової справи №609/1988 до майна померлої 30.06.1988 року [PERSON], яка була заведена 18.08.1988 року та закрита 08.09.1988 року,\~ інформація щодо спадкоємців та спадкового майна відсутня. Отримати дублікат вказаної спадкової справи не має можливості, оскільки даний документ знаходиться на зберіганні в Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, який розташований на тимчасово окупованій території. Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що дублікат спадкової справи після померлої [PERSON], померлої 30.06.1988 року, переданий на зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву. Отримати дублікат цього документу з архіву неможливо, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких на теперішній час відсутній, через проведення операції обєднаних сил в м.Донецьк та тимчасову окупацію вказаного міста. Окрім того, відповідно до листа Центру поштового звязку №5 Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 07.03.2016 року на даний час поштові відправлення в м.Донецьк не приймаються, що позбавляє можливості, в тому числі і суд, витребувати будь-які докази із Донецького обласного нотаріального архіву. Попри це, суд вважає доведеними іншими письмовими доказами факт того, що єдиним спадкоємцем щодо майна померлої [PERSON] за законом є позивачка, яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте має обєктивні перешкоди для оформлення своїх спадкових прав в досудовому порядку. Водночас суд зауважує, що на державу в цілому та її державні органи покладається обовязок забезпечити збереження документів, які передані органами нотаріату та державними органами влади на зберігання та від яких залежить виникнення і реалізація майнових прав спадкоємців. Незабезпечення належного зберігання нотаріальних документів в державних архівах і невиконання своїх гарантійних функції державою, незалежно від надзвичайності підстав та як наслідок обмеження громадянам доступу до державних архівних установ не має нівелювати або обмежувати майнові права позивача на їх підтвердження документами, які залишились в архівосховищах в м.Донецьк. Відповідно ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивачки законними та можливим їх задовольнити, визнавши за нею право власності на\~ будинок №8 по провул.Клубному в с.Сартана м.Маріуполя в порядку спадкування за законом після смерті матері\~ [PERSON], яка померла 17 травня 2015 року.

Outcome: approved