Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 серпня 2018 року між нею і відповідачем [PERSON] в Індустріальному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 460, посилаючись на те, що від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що на протязі останніх шести місяців сімейні відносини з відповідачем ускладнилися, вона втратила почуття любові до відповідача, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час спільного господарства з відповідачем не ведуть, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Вважає, що примирення між ними неможливе. У зв`язку з наведеним, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, судові витрати покласти на неї. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 вересня 2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, також надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій проти задоволення позову не заперечує. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 11 серпня 2018 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 460. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Також судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, примиритися сторони не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи взаємовідносини між сторонами, причини позову про розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, всі обставини життя сторін, небажання сторін зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не ставила питання про відновлення її дошлюбного прізвища, прізвище дружині після розірвання шлюбу необхідно залишити « [PERSON] ». Щодо розподілу судових витрат, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому статтею 142 ЦПК України визначено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. Так, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Аналогічні положення містяться й у ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». З огляду на те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті була подана заява, в якій він проти задоволення позову і розірвання шлюбу не заперечує, тобто відповідач до початку розгляду справи по суті позов про розірвання шлюбу визнав, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету частину судового збору в розмірі 454 грн. Щодо іншої частини витрат, то позивач у своєму позові просила судові витрати покласти на неї. Суд вважає, що в даному випадку покладення на позивача судових витрат не суперечить загальним засадам цивільного процесуального законодавства, згідно з якими судові витрати несуть сторони, а тому суд не стягує їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved