Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до кредитного договору №б/н від 27.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатною відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії станом на 31.08.2013р. обсяг невиконаних зобов'язань відповідача складає 23002,92 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6782,63 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 11121,56 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 3527,16 грн., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - фіксована частина, 1071,57 грн. процентна складова, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що штраф та комісія розраховані не у відповідності до умов договору, позов пред'явлено з пропуском строку позовної давності, простив застосувати позовну давність до заявлених вимог. У судове засідання 16.06.2014р. сторони не з'явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без участі представника позивача. Представник відповідача звернувся із заявою, в якій просить розглянути справу за його відсутності, застосувати позовну давність до позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н від 27.07.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатною відсотків за користування кредитом у розмірі 3% в місяць (36,00% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (кредитна карта Універсальна, 30 днів пільгового періоду). Зі змісту заяви позичальника вбачається, що він ознайомився і погоджується з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані відповідачу для ознайомлення. Факт отримання кредиту, його розмір, неповернення коштів, правильність розрахунку заборгованості відповідачем не заперечується, крім нарахування комісії і фіксованої частини штрафу. Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, між сторонами було укладено договір кредиту (договір приєднання) на умовах, запропонованих ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до пункту 3.1. Умов і правил надання банківських послуг (далі - Умов) для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх вид і строк дії визначений у заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, указаного в розділі «Відмітки банку» заяви. Відповідно до пункту 9.12. цих же Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не попередить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. У п.3.1.3 Правил користування платіжною картою по закінченню строку дії відповідної карти карта продовжується банком з новим строком (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для сплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. У примітці до п. 3.5. Умов передбачено, що пам'ятка клієнта оформляється і є невід'ємною частиною договору тільки у разі оформлення і видачі карти за кредитною схемою. Зазначені положення свідчать про те, що строк дії договору визначається Умовами, Правилами користування платіжною картою та строком дії кредитної карти. Відповідно до п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. В заяві про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки передбачено, що погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання з коштів з дебетової карти. Позивачем надано Тарифи банку, як складову договору, а саме, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», де встановлено розмір щомісячних платежів (що включають плату за користування кредитними коштами в звітному періоді) у розмірі 7% заборгованості, але не менше 50 грн., строк внесення яких - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Комісія не передбачена умовами договору, які викладені у заяві позичальника, однак Тарифами перебачено сплату щомісячної комісії за несвоєчасне погашення заборгованості (при виникненні прострочення на суму понад 50 грн.) - 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Між тим, згідно заяви позичальника, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк вимушений буде звернутися в суд, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. і 5% від ціни позову. З урахуванням цього суд дійшов до висновку, що застосуванню підлягають умови договору, які узгоджені сторонами в заяві позичальника. Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.08.2013р. відповідач має заборгованість у сумі 23002,92 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 6782,63 грн., заборгованості по процентам у сумі 11121,56 грн., комісії у сумі 3527,16 грн., а також штрафів у сумі 500,00 грн. і 1071,57 грн. На підтвердження цього позивачем надано розрахунок заборгованості, виписку з особового рахунку. Так, проценти за користування кредитом обґрунтовано розраховані позивачем виходячи з процентної ставки 36% на рік. Як зазначалося, Тарифами передбачено сплату щомісячної комісії за несвоєчасне погашення заборгованості (при виникненні прострочення на суму понад 50 грн.) - 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць. Як вбачається з розрахунку, комісія за несвоєчасне погашення заборгованості, нарахована у розмірі 1% від загальної суми заборгованості у січні, лютому 2008 року, була погашена позичальником, далі несвоєчасне погашення заборгованості мало місце з травня 2009 року, нарахована з цього часу комісія позичальником не сплачувалася, тому утворилася заборгованість по комісії станом на 31.08.2013р. у сумі 3527,16 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст.530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116 цс13. Факт здійснення операцій, а саме, зняття кредитних коштів, погашення кредиту, прострочки платежів підтверджується рухом коштів по особистому рахунку 41496058367375367. Після березня 2009 року відповідач кредит не погашав. Як зазначалося вище, сторони встановили виконання зобов'язань внесенням щомісячних платежів у розмірі 7% від залишку заборгованості. Останній платіж в сумі 220,44 грн. нарахований за червень 2011 року, кредит остаточно мав бути повернутий до 30.06.2011 року. З вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 02.10.2013р., включивши до позовних вимог всю заборговану суму, строк сплати якої сплинув за три роки до пред'явлення позову. Таким чином, вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості, що існувала станом на 02.10.2010р. задоволенню не підлягають за пропуском позовної давності. Виходячи з наданого позивачем розрахунку, станом на 02.10.2010р. існувала наступна заборгованість: по тілу кредиту - 4538,72 грн.; по процентам - 3898,06 грн. (3884,50 грн. станом на 29.09.2010р. включно і 13,56 грн. за два наступні дні); по комісії - 1153,00 грн. Таким чином, станом на 31.08.2013 року, як просить банк, та в межах позовної давності, яка складає три роки, з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 2243,91 грн., заборгованість за процентами 7223,50 грн. (11121,56 грн. - 3898,06 грн. = 7223,50 грн.), комісія в сумі 2374,00 грн. (3527,00 грн. - 1153,00 грн. = 2374,00 грн.), а всього 11841,41 грн. Відповідно підлягає стягненню з відповідача штраф в сумі 250,00 грн. і 592,07 грн. (5% від суми заборгованості), а всього за кредитним договором 12683,48 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial