Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1 500, 00 грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття з відповідача [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем уклала шлюб 30 вересня 2005 року. Від шлюбу народилася донька [PERSON] - [INFO]. Однак сімейне життя не склалося та з часу фактичного припинення сімейних відносин відповідач не надає допомоги на утримання доньки. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Відповідач належним чином не цікавиться ні утриманням доньки ні її вихованням. Позивачка бажає, щоб відповідач матеріально допомагав їй утримувати дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо стягнення аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатні чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 30 вересня 2005 року, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис - 1593 (а.с. 3). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). 09 лютого 2015 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано (а.с. 29). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу Україна. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, передбачено статтею 185 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача, приходить до висновку, що оскільки відповідач маючи неповнолітню доньку, не належно виконує свій обов'язок щодо її утримання, то позов підлягає задоволенню, тобто аліменти необхідно стягнути з нього примусово в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500, 00 гривень, щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову до суду і до виповнення дитиною повноліття.

Outcome: approved