Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У вересні 2021 року\~\~позивачі звернулися\~\~до суду з зазначеним вище позовом до відповідачки, посилаючись на те, що 01 квітня 2019 року між ними з однієї сторони та відповідачкою з другої сторони було укладено Договір позики, згідно якого позивачі [PERSON] та [PERSON] передали відповідачці [PERSON] для власних потреб грошову суму у розмірі 200\~000,00 (двісті тисяч) гривень, терміном на 2 роки, тобто до 01 квітня 2021 року. У зв`язку з тим, що відповідачка не повернула позику у встановлений строк, позивачі у своїй позовній заяві просять суд визнати за ними в рівних частках по Ѕ частині за кожним право власності на належне відповідачці нерухоме майно в порядку п.п. 4.3. і 4.4. зазначеного договору позики, а саме на земельну ділянку, площею 0,5644 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5123755300:01:002:1774, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; … Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 01 квітня 2019 року між позивачами з однієї сторони та відповідачкою з другої сторони було укладено Договір позики, згідно якого позивачі [PERSON] та [PERSON] передали відповідачці [PERSON] для власних потреб грошову суму у розмірі 200\~000,00 (двісті тисяч) гривень, терміном на 2 роки, тобто до 01 квітня 2021 року. До теперішнього часу, відповідачка не повернула позивачу позивачам борг. Пунктами 4.3. та 4.4. договору позики, укладеного 01 квітня 2019 року між позивачами та відповідачкою, передбачено, що позика може бути повернута, як у грошовому еквіваленті так і шляхом передачі позикодавцям у власність нерухомого майна у вигляді земельної ділянки, площею 0,5644 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5123755300:01:002:1774, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене вище нерухоме майно належить відповідачці [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з реєстру речових прав на нерухоме майно та Витягом з Державного земельного кадастру. На підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що відповідачкою порушено умови договору позики, у зв`язку з чим за позивачами підлягає визнання права власності на зазначене вище нерухоме майно, що передбачено пунктами 4.3. та 4.4. зазначеного вище договору позики. При цьому, відповідачка позов визнала повністю.

Outcome: approved