overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

У грудні 2019 року до Червонозаводського районного суду із вищевказаною позовною заявою звернувся [PERSON] . Ухвалою судді від 20.12.2019 відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За місцем реєстрації відповідач не мешкає, ніяких родинних відносин сторони не підтримують, про місцезнаходження відповідача стало відомо з телефонної розмови між [PERSON] та [PERSON] , останній повідомив, що виїхав на постійне місце проживання до Польщі і не планує повертатися до України, проти знаття його з реєстрації не заперечує і покладає це на позивача. Відповідач у встановлені ухвалою строки відзив на позов не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Позивач є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок належить йому на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину р. №7-635 від 26.04.2011. Стаття 319 ЦК України закріпляє право власника володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, позивач самостійно несе всі витрати по підтриманню будинку [ADDRESS] в належному стані та сплачує комунальні послуги за відповідача. Реєстрація відповідача в будинку [ADDRESS] перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі реалізовувати права власності та розпорядження частки належного будинку та призводить до додаткових витрат по сплаті комунальних послуг за особу, яка в будинку не проживає. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. п. 3,7 ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особливого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, факт не проживання відповідача у жилому будинку без поважних причин понад року знайшов своє підтвердження зібраними по справі доказами, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

У грудні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , від якого вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивач вказує, що протягом останніх декількох років стосунки між сторонами зіпсувались, відсутнє взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, більше року шлюбні стосунки не підтримують. Вказує, що кожен з них має окремий бюджет , спільного господарства, як подружжя не ведуть, сім`я фактично припини існувати. Позивач вважає, що подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе, оскільки це суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Ухвалою від 12.12.2019 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.05.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті в судове засідання. В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач вказав про те, що не заперечує проти розірвання шлюбу, визнає позовні вимоги та просить їх задовольнити. Також, зауважив, що з 14 лютого 2020 року не підтримують шлюбних стосунків взагалі. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.05.2010 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], актовий запис №631 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 6). При цьому, як встановлено з матеріалів справи, сторони по справі втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, що, як наслідок, призвело до того, що з березня проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та їх дитини. Вимогами ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Позивач не виявила бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

У грудні 2019 року заявник ЖБК «КВАЗАР-13» (місце знаходження: 04114. м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 81, код ЄДРПОУ 22894506) звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) заборгованості по внескам за послуги з утримання будинків та прибудинкової території у розмірі 7 181 грн. 21 коп. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. Судом встановлено, що ЖБК «КВАЗАР-13» просить стягнути з боржника заборгованість за період з січня 2017 року по 01 грудня 2019 року у розмірі 7 181 грн. 21 коп. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що боржник [PERSON] користується лише частиною квартири [ADDRESS] , хоча заборгованість заявником ЖБК «КВАЗАР-13» нарахована за всю житлову площу. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. З огляду на зазначене, беручи до уваги неточності розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку, що із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається спір про право щодо стягнення заборгованості по внескам за послуги з утримання будинків та прибудинкової території в період з січня 2017 року по 01 грудня 2019 року у розмірі 7 181 грн. 21 коп., що потребує додаткового дослідження в порядку позовного провадження. Положеннями ч. 3 ст. 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу. У відповідності до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу не позбавляє можливості заявника звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. З огляду на зазначене та враховуючи той факт, що із заяви про видачу судового наказу вбачається спір про право,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У грудні 2019 року заявник звернувся до суду з указаною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом на земельну частку (пай), розташовану на території с. Жданівка Вінницької області. Будучи її спадкоємцем, у визначений строк ним подано заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за місцем знаходження спадкового майна, де була заведена спадкова справа. Утім виявилися перешкоди в оформленні спадщини, так як в свідоцтві про народження заявника в графі «мати» по батькові вказано « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про її смерть зазначено « [PERSON] ». Тому заявник просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є його матір`ю. Заявник та її представник вимоги заяви підтримали з викладених у заяві підстав, пояснивши, що він є єдиним спадкоємцем після смерті його матері. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, вказавши про відсутність заперечень проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.05.2013 року виконкомом Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Із свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 05.02.1960 року вбачається, що матір`ю заявника зазначено « [PERSON] ». На ім`я [PERSON] 13.09.2005 року було видано державний акт про право власності на земельну ділянку площею 3,0967 га на території Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання про те, що вона особисто знала заявника та померлу [PERSON] як матір та сина. Її показання суд приймає до уваги, оскільки вони є правдивими та відповідають матеріалам справи. Встановлення вказаного факту родинних відносин заявнику потрібно для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , перешкодою чому є наведені вище розбіжності у зазначенні по батькові спадкодавця. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між заявником та спадкодавцем і факт родинних відносин, який просить встановить заявник, підтверджується показаннями свідка та письмовими матеріалами справи, тому вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

У грудні 2019 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви посилається на те, що на підставі договору дарування від 30.12.1970, посвідченого Четвертою державною нотаріальною конторою за №2-3840, вона прийняла у дар житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] . Утім, при проведенні державної реєстрації виявилося, що у договорі дарування не вірно зазначено по батькові заявника, а саме: було вказано « [PERSON] », тоді як правильним є « [PERSON] ». За таких обставин, заявник звернулася до суду та просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - Договору дарування від 30.12.1970, оскільки даний факт має юридичне значення у зв`язку з яким надасть можливість для реалізації своїх прав власності. В судове засідання заявник не з`явилася, надавши заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені заяви наполягала. Представник заінтересованої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 30.12.1970 укладено договір дарування, яким передано у дар [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] , і який посвідчено Четвертою державною нотаріальною конторою за № 2-3840 та зареєстровано у Реєстровій книзі за № 5-85. При оформлені зазначеного договору невірно було зазначено по батькові заявника, а саме: « [PERSON] », тоді як правильним є « [PERSON] ». 22.04.1972 між заявником та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис 604, у зв`язку з чим, заявником змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Факт встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки надає їй можливість реалізувати своє право власності. За змістом п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином вимоги заявника підлягають задоволенню. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, судові витрати слід віднести на рахунок заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

У грудні 2019 року заявники звернулися до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, було виявлено неможливість встановлення родинного зв`язку [PERSON] та [PERSON] із померлою на підставі наявних документів, оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] ім`я матері вказано, як « [PERSON] », в свідоцтві про народження [PERSON] ім`я матері вказано, як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть вказано ім`я « [PERSON] ». В зв`язку з чим, заявники просять суд встановити, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 16.12.2019 року було відкрито провадження у справі. В судове засідання заявники не з`явилися, заявами просили розглянути справу за їх відсутності, заяву підтримали. Представник Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, заявою від 27.12.2019 року просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.1950 року матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.05.1955 року матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.05.1973 року [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії1- [NUMBER] від 16.04.2015 року [PERSON] , померла [INFO] . Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] є встановленим в судовому засіданні, в зв`язку з чим в порядку п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, вважає за необхідне заяву задовольнити, оскільки це дасть можливість заявникам оформити спадщину після померлої матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

У грудні 2019 року з Крюківського районного суду м. Кременчука до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява від ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь кошти сплаченого страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 8512 грн., а також кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 02 вересня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ «Укфаворіт» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ103010, забезпеченим транспортним засобом за вказаним полісом є «Тойота» днз [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 30 травня 2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за адресою: м. Кременчук, проспект Свободи, буд. 32 , внаслідок якої [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Шкода», днз [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» днз [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 червеня 2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП за ст.. 124 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вищезазначених страхових актів ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 12276,72 грн. Оскільки цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом № АЕ7453140 ПрАТ «СК «Інго Україна», то остання,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

У грудні 2019 року КП «Тепловик» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення 29 226 грн. 76 коп. заборгованості за надані підприємством послуги з теплопостачання, а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] КП «Тепловик» надає послуги по опаленню вищезазначеної квартири, однак відповідачі на порушення вимог ст.ст. 64, 67, 68\~Житлового кодексу\~України отриманих послуг не оплачують, через що станом на 01 грудня 2019 року виникла заборгованість в сумі 29 226 грн. 76 коп. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 17 січня 2020 року прийнято справу розглядати за правила спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачі протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надали відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 травня 2020 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] . За цією адресою на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок і КП «Тепловик» надає відповідачам послуги з теплопостачання, які вони отримують, однак в повному обсязі їх не оплачують, й станом на 01 грудня 2019 року за відповідачами рахується заборгованість за надані позивачем послуги з теплопостачання в сумі 29 226 грн. 76 коп. Вказані обставини підтверджуються повідомленням Старокостянтинівського БТІ від 03.03.2012 року за № 395 та роздруківкою особового рахунку № 380 на дану квартиру з розрахунком розміру заборгованості з оплати за послуги з теплопостачання. Відповідно до ст.7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~09\~листопада 2017\~року №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В силу ст.19\~Закону України\~«Про теплопостачання»\~від 02\~червня 2005\~року споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.67\~Житлового кодексу\~України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За період часу з 01 листопада 2016 року по 01 грудня 2019 року відповідачі не оплачували у повному обсязі спожиті послуги з теплопостачання, плата за які обрахована у відповідності до визначених тарифів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь КП «Тепловик» підлягає стягненню заборгованість з оплати за надані послуги з теплопостачання, яка утворилась станом на 01 грудня 2019 року в сумі 29 226 грн. 76 коп. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

У грудні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 75 421,78 грн. витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1300,00 грн., а також судовий збір. Позовні вимоги мотивує тим, що 08 липня 2016 року в м. Києві відбулась ДТП, за участю автомобіля «Skoda», державний номер [NUMBER] під керуванням відповідача, та автомобіля «Chery» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Chery» державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , вартість відновлювального ремонту якого становить 90 506,14 грн. 27.12.2016 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування на користь потерпілої особи - [PERSON] страхове відшкодування в сумі 75 421,78 грн. У зв`язку з чим, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди, на підставі чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 січня 2020 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чино. Направив на адресу суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача,позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Суд,

Outcome: approved