Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

У грудні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТДВ «СК «Київ Ре», в якому просив ухвалити рішення про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 р. справу передано до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2020 р. позовну заяву залишено без руху, та позивачу надано строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків. На виконання вимог ухвали про усунення недоліків, 17 лютого 2020 р. позивач подав до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 18 лютого 2020 р. у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 10 грудня 2018 р. в м. Києві на вул. Василенко, 6 у припаркований автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яким керував позивач, було скоєно наїзд автобусом марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Оскільки оцінювана сума пошкоджень не перевищувала 50 000,00 грн., потерпілих не було, між учасниками дорожньо-транспортної пригоди було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). На момент час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем. Про дорожньо-транспортної пригоди позивач повідомив свого страховика СК «Уніка», аварійний комісар якої оглянув автомобіль та за погодженням з яким позивач замовив на СТО «Ніко Центр Київ» дефектовку пошкоджень. Звіт по пошкодженням та ціни по ремонту та заміни запчастин представники СТО направили до СК «Уніка». Після трьох місяців очікування на виплату страхового відшкодування позивач дізнався, що виплати від свого страховика не отримає, оскільки відповідач не є членом групи страхових компаній по прямому врегулюванню збитків. В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, представник якої оглянув пошкоджений автомобіль та наполіг на повторній дефектовці пошкоджень. Відповідач визначив суму страхового відшкодування в розмірі 9 811,18 грн., з якою позивач категорично не погоджувався. Через декілька днів у телефонній розмові відповідач повідомив позивачу скориговану суму страхового відшкодування - 13 861,45 грн. У встановлені законом строки страхове відшкодування позивач так і не отримав, що стало підставою для звернення до суду. Лише з наближенням зими та несприятливих погодних умов, позивач відремонтував автомобіль на СТО «Гарант-Автотехнік», вартість якого становила 18 705,30 грн., з яких: -364,80 грн. - дефектовка пошкоджень для виявлення прихованих пошкоджень автомобіля на СТО «Ніко Центр Київ»; -3 800, 00 грн. - вартість б/в лівого переднього крила для автомобіля «Mitsubishi Lancer» у автомагазині запчастин Alexavto -2 268,00 грн. - вартість б/в лівої фари у автомагазині Razborka 6062; -12 272,50 грн. - вартість ремонту на СТО «Гарант-Автотехнік». Також позивач просив стягнути сплачений ним судовий збір з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 18 лютого 2020 р. та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача, та повернулася на адресу суду без вручення з позначкою поштового відділення на конверті «вибули». Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що 10 грудня 2018 р. в м. Києві на вул. Василенко, 6 у припаркований автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яким керував позивач, було скоєно наїзд автобусом марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Учасники дорожньо-транспортної пригоди склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду - Європротокол,

Outcome: partial