Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

У грудні 2018 року ТОВ «Рада» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Експлуатуючою організацією, яка обслуговує будинок [ADDRESS] - є ТОВ «Рада». Між ТОВ «РАДА» та [PERSON] 17.12.2007 року було укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, відповідно до якого відповідач зобов`язався вносити плату за надані послуги на рахунок позивача не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Станом на 01.12.2020 року за боржником утворився борг в сумі 6572,31 грн. за період надання послуг з 01.03.2019 року по 30.11.2020 року. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.101.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача з`явилась, позовні вимоги підтримала та позов просила задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи; відзиву на позов суду не надала, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності за наявними в справі доказами та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Експлуатуючою організацією, яка обслуговує будинок [ADDRESS] - є ТОВ «Рада». Між ТОВ «РАДА» та [PERSON] 17.12.2007 року було укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, відповідно до якого відповідач зобов`язався вносити плату за надані послуги на рахунок позивача не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається із матеріалів справи, взяті на себе зобов`язання за договором від 17.12.2007 року, відповідачем належним чином не виконані, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком позивача, за [PERSON] утворилась заборгованість за період з 01.03.2019 року по 30.11.2020 року, що становить 6572,31 грн. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із розрахунком наданим позивачем, правильність якого перевірена судом на суму заборгованості нараховано інфляційну складову боргу - 158,51 грн., 3% річних - 45,82 грн., а також згідно із п.8 договору 17.12.2007 року нараховано пеню в сумі 137,95 грн., що підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов`язань порушено з вини відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved