Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третіх осіб: Відділу опіки і піклування Словянської міської ради Донецької області, Відділу опіки і піклування Горлівської міської ради Донецької області про визнання батьківства, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 2009 року він проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. 14.08.2010 року у них народилася спільна дитина [PERSON]. Під час реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану, запис про батька дитини було зроблено за вказівкою матері, на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України, у звязку з тим, що між ними не було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку. Таким чином, запис про народження дитини було проведено за прізвищем матері, а імя та по-батькові за його імям. 09 травня 2016 року [PERSON] померла, після її смерті їх син постійно проживає з ним, знаходиться на його матеріальному забезпеченні. Однак, у звязку з тим, що в свідоцтві про народження дитини запис про батька зроблено за заявою матері, він не може повноцінно виконувати свої права та обовязки батька. У звязку з викладеним, у нього немає іншого способу визнання свого батьківства, тому він вимушений звернутися до суду з дійсним позовом. Просить суд визнати його батьком малолітнього [PERSON] Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, за участю його представника (а.с.29). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів від 18.07.2016 року (а.с.27), у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити, пояснення надав аналогічні викладеним у заяві. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, не зявилася. Представник Відділу опіки та піклування Словянської міської ради, будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, просили постановити рішення на розсуд суду (а.с.41). Представник відділу опіки та піклування Горлівської міської ради до суду не зявився, юридичною адресою третьої особи зазначено: Донецька область, м. Горлівка, пр.Перемоги, буд. 67, Під час розгляду справи, судом приймались усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення третьої особи про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду представника відділу опіки та піклування Горлівської міської ради. Дослідивши подані позивачем документи, заслухавши пояснення свідків, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народився 14.08.2010 року, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 347052 (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 953714, виданого 10.05.2016 року ВДРАЦС Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла 09.05.2016 року (а.с.9). Зазначене також підтверджується довідкою про смерть №297 від 10.05.2016 року (а.с.10). Як вбачається з акту КП «Стройспецкомплект» м. Горлівка від 13.06.2016 року, [PERSON] з 2009 року по 2014 рік фактично проживав за адресою: [INFO], вів спільне господарство з [PERSON] та виховував їх спільну дитину [PERSON] (а.с.23). Зазначене також підтверджується фотокартками сімї [PERSON] та [PERSON] (а.с.24-26). Крім того, факт спільного проживання позивача та [PERSON], а також народження нею від позивача дитини в судовому засіданні знайшов своє підтвердження за медичними документами дитини, наявними у розпорядженні батька (а.с.13-18), заявою померлої про згоду на тимчасовий виїзд до Російської Федерації дитини з позивачем (а.с.20) та довіреністю [PERSON] від 25.04.2016 року на імя [PERSON] на представлення її інтересів як матері та інтересів її малолітнього сина [PERSON] (а.с.21). Факт батьківства [PERSON] також підтверджується показаннями свідків. Так, допитана в судовому засіданні [PERSON] зазначила, що відповідач по справі [PERSON] її сусідка з 2006 року. Їй достовірно відомо, що донька її сусідки [PERSON] проживала разом з чоловіком на імя [PERSON], від якого в серпні 2010 року народила дитину [PERSON], який ходить з її донькою, [INFO], в одну групу дитячого садка. Батько хлопчика проживав з сімєю, відвідував святкові заходи у дитячому садку та був присутнім при медичних щепленнях свого сина, її донька та їх син гуляли разом у дворі. Зазначила, що [PERSON] померла 09.05.2016 року та відтоді їх син залишився проживати разом зі своїм батьком [PERSON], якого її сусідка, відповідач по справі, називає зятем. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що померла [PERSON] та її чоловік, позивач по справі, - її куми, оскільки вона хрестила їх сина [PERSON]. Вона та Емма познайомились на спільній роботі у 2008 році та їй достовірно відомо, що її подруга та [PERSON] зустрічалися, проживали разом та народили сина [PERSON]. Вони мешкали окремо від [PERSON] та у 2016 році [PERSON] померла, а [PERSON] так і продовжує проживати разом з сином, опікується ним, хлопчик називає його батьком. Позивач відвідує дитячий садок сина та медичні установи за потребою, вони разом приходять до неї, як до хрещеної матері у гості та їх діти, приблизно одного віку, грають між собою. При вирішення справи по суті судом також враховано, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються, відповідно до приписів частини 1\~статті 121 СК України, на походженні від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями\~122,\~125\~цього\~Кодексу. Частиною 2\~статті 125 СК України\~встановлено, що у випадку, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду, яке виноситься за позовом про визнання батьківства, пред'явленим особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до\~ст. 128 СК України\~та постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справа щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визначено за рішенням суду. При цьому підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлено особою, яка вважає себе батьком дитини, бо\~ст. 141 СК України\~встановлено, що як матір так і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. На підставі\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, духовний і фізичний розвиток, забезпечити одержання нею повної загальної середньої освіти, готовити дитину до самостійного життя. Преамбула та ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов'язків по вихованню дітей. А ст.ст. 3, 4 Декларація про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей... , прийнята резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачає, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. \~Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення\~позовних вимог [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб: Відділу опіки і піклування Словянської міської ради Донецької області, Відділу опіки і піклування Горлівської міської ради Донецької області про визнання батьківства. В зв'язку з задоволенням позову на підставі\~ст. 134 СК України\~орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов'язаний внести відповідні зміни до актових записів про народження дитини та видати нове свідоцтво про її народження.

Outcome: approved