Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі - АТ «Банк Форвард»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є. В., приватний виконавець Павелків Т. Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи, позов [PERSON] задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є. В., зареєстрованиий в реєстрі за № 6207 від 25 вересня 2019 року, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 102753400 від 22 грудня 2012 року за період з 23 грудня 2017 року по 22 січня 2018 року в розмірі 26 788,52 грн та витрати за вчинення нотаріальних дій в сумі 850,00 грн. Стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. 28 січня 2021 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Костюк Я. Р. - про ухвалення додаткового рішення в указаній справі. Заява мотивована тим, що при ухваленні рішення від 13 січня 2021 року судом не було вирішено питання про розподіл понесених позивачем витрат на правничу допомогу, хоча при поданні позову позивачем були надані докази понесення таких витрат. Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Пунктом 3 частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Відповідно до частин другої, третьої статті 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем вказувалось про те, що ним понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Зі змісту мотивувальної та резолютивної частин ухваленого 13 січня 2021 року рішення у справі вбачається, що судом не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Тому, з даного приводу, на думку суду, слід зазначити наступне. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано суду ордер на надання правової допомоги адвокатом Костюк Я. Р. № 1050709, договір про надання правової допомоги б/н від 28 серпня 2020 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги б/н від 28 сепня 2020 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 22 січня 2021 року, звіт про хід виконання договору про надання правової допомоги б/н від 28 серпня 2020 року, відповідно до яких вартість наданих позивачу послуг правової допомоги адвоката становить 8 000,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved