Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

У жовтні 20019 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 18.11.2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку [PERSON] , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Шлюб розірвано рішенням суду від 21.01.2014 року. 01.08.2017 року вона уклала шлюб з [PERSON] та у шлюбі має дитину [PERSON] , [INFO] . Вказала, що на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, витрати на утримання сина [PERSON] збільшилися, зросли ціни на продукти харчування, одяг, ліки, канцелярські товари, окрім того, син навчається на курсах з підготовки водіїв. Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2118 грн. 00 коп. щомісячно до повноліття дитини. Позивач під час судового розгляду позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Зазначила, що вона на даний час працює продавцем магазину ПП «Колеснікова» та отримує заробітну плату у розмірі близько 4000 грн. 00 коп. на місяць, заміжня. Також вказала на стабільне отриманні аліментів від відповідача без заборгованості. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Представник відповідача під час розгляду справи позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що відповідач працевлаштований, має регулярний, стабільний заробіток. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України зобов`язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під час розгляду справи встановлено, що згідно даних фотокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.01.2003 року, батьками [PERSON] , [INFO] є сторони у справі - [PERSON] (у другому шлюбі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 18.11.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 63). Обґрунтовуючи зміст вимог, [PERSON] посилалася на те, що на даний час витрати на утримання сина [PERSON] збільшилися, зросли ціни на продукти харчування, одяг, ліки, канцелярські товари, окрім того, син навчається на курсах з підготовки водіїв. Між тим, вказані обставини з урахуванням положення ст. ст. 182-184, 192 СК України, не дають підстав до збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу з частки до заробітку на тверду грошову суму. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] працює, має постійний та регулярний заробіток. Згідно долучених до справи довідок про доходи, виданих директором ТОВ «Старосалтівський м`ясокомбінат» 28.11.2019 року та 12.02.2020 року, [PERSON] має постійний заробіток за період з 01.01.2019 року по 01.10.19 року отримав заробітну плату в сумі 54546 грн. 86 коп., а за період 01.12.2019 року по 01.02.2020 року його дохід склав 12200 грн.00 коп. (а.с. 46, 55). Не дає підстав для задоволення позову й та обставина, що позивач має малолітню дитину від іншого шлюбу, оскільки вона на теперішній час перебуває у зареєстрованому шлюбі, працює та отримує заробітну плату, близько 4000 грн. 00 коп., про що зазначила під час судового розгляду. Крім того, суд звертає увагу, що у поданому позові зазначено предмет спору - збільшення розміру аліментів, проте зміст вимог зводиться до зміни способу стягнення аліментів, в той час як відповідач працевлаштований, має регулярний, стабільний заробіток. Також, суд враховує й зміст вимог, які зводяться у більшості їх доводів до обґрунтування зміни розміру аліментів з огляду на необхідність компенсації понесених позивачем додаткових витрат, спрямованих на навчання дитини. Проте такі вимоги заявлено не було. Матеріалами справи не доведено, що після ухвалення рішення про стягнення з [PERSON] аліментів змінилися обставини, які у відповідності до ст.192 СК України дають підстави до зміни аліментів, стягнутих рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 18.11.2013 року. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed