Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У грудні 2013 року Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації заявив позов про зобов'язання [PERSON] повернути автомобіль «Славута» ЗАЗ-110308 номер кузова [NUMBER] номер двигуна [NUMBER]. В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилався на те, що вказаний автомобіль 24 грудня 2010 року був виданий у користування інваліду першої групи [PERSON], який [INFO] року помер. Автомобіль залишився у його дочки [PERSON], котра не скористалась правом викупу автомобіля і не повернула автомобіль, незважаючи на неодноразові повідомлення відповідача про необхідність повернути автомобіль. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2014 року у позові відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким зобов'язати [PERSON] повернути автомобіль до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації. Позивач вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи і вимогам закону. Зокрема, позивач посилається на те, що висновок суду про звернення відповідача та її доньки до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про залишення автомобіля члену сім'ї не відповідає дійсності. Позивач стверджує, що відповідач утримує автомобіль незаконно. У судовому засідання відповідач [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те, що відповідно до усної консультації спеціаліста Управління праці та соціального захисту населення вона з донькою, яка є інвалідом з дитинства, збирали документи для того, щоб автомобіль залишити собі, але працівники Управління ці документи не надіслали до відповідної медичної установи. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Вислухавши доповідь судді, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову. По справі встановлено, що [PERSON] грудня 2010 року був наданий автомобіль«Славута» ЗАЗ-110308 номер кузова [NUMBER] номер двигуна [NUMBER], 2010 р. випуску, як інваліду першої групи, який потребує забезпечення автомобілем за медичними показниками ( а.с. 5). Адреса проживання [PERSON] [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року. Відмовляючи у позові, суд першої інстанції послався на те, що відповідач та її окремо її донька (члени сім'ї померлого інваліда) звертались до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради з приводу безоплатного переоформлення на них автомобіля, але в матеріалах справи відсутні докази отримання письмової відповіді на таке звернення. Такі висновки суду не відповідають обставинам справи, не підтверджені доказам і суперечать Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. № 999. В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач або її донька [PERSON] звертались із письмовою заявою про безоплатне переоформлення автомобіля. Посилання відповідача на те, що Управлінням праці і соціального захисту населення її донька направлялась до медичного закладу для проходження медичного огляду для вирішення питання про наявність медичних показань для забезпечення автомобілем (а.с. 29) не можуть бути підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги. Цей документ не є підтвердженням письмового звернення про безоплатне переоформлення автомобіля, яким користувався [PERSON] Натомість, із місту листа № 02-11/4307 від 15.05.13 за підписом директора Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на адресу [PERSON] вбачається, що [PERSON] виявила бажання пройти обстеження МСЕК для встановлення медичних показань для забезпечення автомобілем і, відповідно, у разі наявності таких показань та відсутності протипоказань для керування ним, буде поставлена на облік для забезпечення автомобілем у порядку загальної черги. Крім того, відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. № 999 в редакції від 25 січня 2012 р., яка була чинною на час смерті інваліда [PERSON], автомобіль, строк експлуатації якого менше 10 років, залишається в користуванні сім'ї, якщо в ній є інвалід, який мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше шести місяців з дня смерті інваліда; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації ; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. [PERSON] не має права на залишення їй автомобіля, враховуючи те, що вона не була зареєстрована за місцем проживання [PERSON] на час його смерті (а.с. 29, 30, 27 зворот). Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання інваліда, автомобіль залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету розрахункової суми викупу. У даному випадку [PERSON] - дочка померлого інваліда, яка проживала і зареєстрована за місцем його проживання правом викупу автомобіля не скористалась, відповідної заяви до органів соціального захисту не подавала і суми викупу не вносила. З березня 2013 року органи соціального захисту населення неодноразово письмово повідомляли відповідача про необхідність звернення для вирішення питання щодо автомобіля і про повернення автомобіля (а.с. 46, 45, 40). За таких обставин висновок суду першої інстанції про передчасність заявлених вимог є безпідставним.

Outcome: approved