Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У грудні 2014р. КП «Одесміськелектротранс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування упущеної вигоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди . Позивач зазначав, що 22.03.2014р., відповідач [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ-21913, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вулиці Сегедська-Гагаріна в м. Одесі, при виникненні небезпеки для подальшого руху, своєчасно не прийняв заходів для зменшення швидкості руху і скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай Соната», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в наслідок чого транспортні засоби отримали ушкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2014р. відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП. В результаті ДТП, яка сталася з вини [PERSON] була затримка руху міського електротранспорту-трамваїв маршрутів №№ 17,18,19 з 08год.04хв. до 09.год. Внаслідок затримки руху їм була нанесена шкода у вигляді недоотриманих доходів на суму 2165,17грн., що підтверджується калькуляцією, яка розрахована на підставі Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.12.2010р. №490. Посилаючись на вказані обставини і те, що відповідач добровільно не бажає відшкодовувати їм завдані збитки, просили позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися, заяв про слухання справи до суду не надавали, представників до суду не направляли, незважаючи на те,що повідомлені належним чином, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає нормам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази надані позивачем, суд встановив такі обставини та відповідні їм право відношення. З постанови Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2014р. встановлено, що 22.03.2014р.складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що 06.11.2013р. о 08год. водій [PERSON] , керував транспортним засобом «ВАЗ-21913», реєстраційний номер [NUMBER] , в м. Одесі на перехресті вул. Сегедська-Гагаріна, при виникненні небезпеки для подальшого руху, своєчасно не прийняв заходів для зменшення швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай Соната», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 5) Постанова в зазначеній справі набрала законної сили, а тому у відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд вважає встановленим факт, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , який порушив Правила дорожнього руху. Однак зазначена постанова не підтверджує питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ніяких доказів того, що цим ДТП, яке скоєно з вини відповідача [PERSON] , було затримано рух міського електротранспорту-трамваїв маршрутів №№ 17,18,19 з 08год.04хв. до 09.год., позивач суду не надав. Навпаки, суду надано Акт про затримку руху від 06.11.2013р., який стосується інших учасників дорожнього руху та місця скоєння правопорушення: це автомобілю ВАЗ-1, реєстраційний номер [NUMBER] , водій [PERSON] та автомобілю реєстраційний номер [NUMBER] Фольцваген», водій [PERSON] - місцем скоєння правопорушення є ділянка Фонтанскої дороги. Далі зазначено, що в обох напрямках було затримано рух трамвайних маршрутів: №№17,18 з 08год.04хв. до 09год. (а.с.14 ). Тобто цей акт стосується не [PERSON] , а стосується іншої особи, яка не є стороною по справі та місця скоєння правопорушення Крім того у тексті позову зазначається, що 22.03.2014р., відповідач [PERSON] скоїв ДТП, тоді як у постанові Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2014р. вбачається що ДТП було скоєно відповідачем 06.11.2013р. , тобто через п`ять місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв`язку між порушенням права й збитками. Відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач повинен довести, що з вини відповідачів він не отримав прибуток, на який мав право розраховувати. Отже суд вважає, що нема законних підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів свої вимоги, не зважаючи на обов`язок позивача доказування та подання доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також вважає відмовити у задоволенні стягнення з відповідача судових витрат у сумі 243,60грн.

Outcome: dismissed