Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) розміром 2,50 ум. кад.га, яка розташована на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Оформити право на спадщину через нотаріальну контору [PERSON] не зміг, в зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року провадження у справі було відкрито і підготовче засідання призначено на 21 січня 2020 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує. В судове засідання представник Стінянської сільської ради не з`явився, однак від Стінянської сільської ради надійшла заява, в якій просить справу розглянути без присутності їхнього представника, у задоволенні позовних вимог не заперечують. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме право на земельну частку(пай). З матеріалів справи видно, що [PERSON] є сином покійного [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] виданого 5 квітня 1962 року (а.с.7). Згідно довідки № 30 від 27 листопада 2019 року, виданої Стінянською сільською радою Томашпільського району Вінницької області про те, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом залишився [PERSON] , який на протязі шести місяців спадщину прийняв. Інших спадкоємців у спадкодавця не має (а.с.10). Як видно з копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0348332 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Стінянське» розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах (а.с.8). Відповідно до довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 451/01-16 від 21 листопада 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 11). Як видно з повідомлення державного нотаріального архіву Вінницької області спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори не виявлено (а.с. 15). До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч. 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved