Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, який у подальшому було доповнено, до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області, [PERSON] про визнання незаконними рішень сільської ради, визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, скасування їх державної реєстрації та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні проїздом. Свої вимоги мотивували тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в [ADDRESS], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Великодимерською селищною радою Броварського району 13.04.2010 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094001278. [PERSON] успадкувала після матері [PERSON], яка померла [INFO], земельні ділянки загальною площею 0,258 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,177 га та для ведення підсобного господарства 0,081 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Земельні ділянки належали покійній матері на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Великодимерською селищною радою Броварського району 25.07.2001р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. [PERSON] зазначала, що вона прийняла спадщину, однак не оформила правовстановлюючі документи на своє ім'я через фінансові труднощі. Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району від 12 березня 2009 року № 428 XXII-V було вирішено під час виготовлення технічної документації по розробці генерального плану смт. Велика Димерка передбачити наявність проїзду між домоволодіннями [NUMBER] та [NUMBER], що знаходяться по [ADDRESS]. Генеральним планом смт. Велика Димерка, розробленим ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» у 2012 році, передбачено проїзд з [ADDRESS] до [ADDRESS] шириною 6 м., який забезпечує доступ до земельних ділянок позивачі, до зони відпочинку та виконує функцію пожежного проїзду відповідно до правил пожежної безпеки в Україні, що підтверджується викопіюванням з генерального плану смт.Велика Димерка та листом ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» від 01.09.2014р. № 614. Позивачі вказували, що рішенням 14 сесії 22 скликання Великодимерської селищної ради Броварського району від 19 вересня 1997 року земельні ділянки загальною площею 0,35 га, що знаходяться по [ADDRESS], передано у власність [PERSON], відповідачу у справі. Рішенням селищної ради від 25 травня 2010 року № 545 було затверджено технічну документацію по передачі гр. [PERSON] у приватну власність даних земельних ділянок. Таким чином, проїзд, що був передбачений генеральним планом селища з [ADDRESS] до [ADDRESS], був включений землевпорядною організацією до складу земельних ділянок гр. [PERSON] при виготовленні державних актів на право власності на земельні ділянки, які були видані відповідачці у 2010 році. На даний час на тому місці, де був під'їзд з [ADDRESS] до [ADDRESS], яким: позивачі постійно користувалися для доступу до своїх земельних ділянок, [PERSON] встановила металевий паркан та не бажає добровільно поновити проїзд, як місце загального користування. Крім того, вищезгадуваним рішенням 14 сесії 22 скликання Велико димерської селищної ради Броварського району від 19 вересня 1997 року за гр. [PERSON] було додатково закріплено земельну ділянку площею 0,20 га за рахунок земель загального користування. Рішенням селищної ради від 25 травня 2010 року № 545 затверджено технічну документацію про передачу гр. [PERSON] у власність цієї земельної ділянки. У 2010 році [PERSON] видано на дану земельну ділянку державний акт на землю. Про наявність вищезазначених рішень та виданих державних актів на право власності на землю гр. [PERSON] позивачі дізналися з листа селищної ради від 31.07.2014р. № 539. У зв'язку з порушенням їх прав щодо приватизації проїзду загального користування, як зазначили позивачі, вони неодноразово зверталися до Великодимерської селищної ради з відповідними скаргами. Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району від 25 вересня 2014 року № 555 були скасовані вказані рішення цієї селищної ради від 19.09.1997р. щодо передачі [PERSON] у власність та дозакріплення за нею земельних ділянок площами 0,35 га та відповідно 0,20 га та рішення від 20.05.2010р. № 545 про затвердження технічної документації з виготовлення державних актів на землю загальною площею 0,35 га. Проте постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2015 року скасоване було рішення Великодимерської селищної ради Броварського району від 25 вересня 2014 року № 555. Позивачі вказували, що вони є суміжними власниками земельних ділянок з [PERSON] загальною площею 0,35 га, що підтверджується описом меж земельних ділянок у державних актах на право власності на землю. Однак, вони як суміжні землекористувачі не підписували [PERSON] акти погодження зовнішніх меж земельних ділянок, тому, технічна документація зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON] розроблена з порушеннями земельного законодавства, що і стало в подальшому для Великодимерської селищної ради підставою для скасування рішень про надання дозволу та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Зважаючи на все вищевикладене просили задовольнити їх позов. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Великодимерської селищної ради в судове засідання не з'явився, подано до суду листа, в якому сторонам пропонувалося укласти мирову угоду, а в разі не укладення такої, просили задовольнити позовні вимоги та слухати справу у відсутності представника відповідача. Представник Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області також у судове засідання не з'явився, подано заяву до суду про слухання справи у відсутності представника управління. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в [ADDRESS], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Великодимерською селищною радою Броварського району 13.04.2010р., зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094001278. [PERSON] успадкувала після матері [PERSON], яка померла [INFO], земельні ділянки загальною площею 0,258 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,177 га та для ведення підсобного господарства 0,081 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Земельні ділянки належали покійній матері на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Великодимерською селищною радою Броварського району 25.07.2001р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. [PERSON]. прийняла спадщину, однак не оформила правовстановлюючі документи на своє ім'я. Також судом з'ясовано і це вбачається з матеріалів справи, що рішенням Великодимерської селищної ради від 19 вересня 1997 року «Про трансформацію землі і закріплення земельних ділянок громадянам» прийнято рішення про вилучення у [PERSON] (батька [PERSON]), в землі запасу сільської ради 0,20 га землі постійного користування за адресою: [ADDRESS]. Цим же рішенням було дозакріплено [PERSON] з [ADDRESS] - 0,20 га до 0,15 га в постійне користування, всого 0,35 га з правом будівництва. Тобто фактично дозакріплено було за [PERSON] земельну ділянку вилучену у [PERSON] 19 вересня 1997 року, на підставі вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» Великодимерська селищна рада прийняла рішення «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам», яким [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,35 га за адресою: [ADDRESS] (а.с 69-74). Пізніше Великодимерською селищною радою було змінено нумерацію по вул. Гоголівській та домоволодінню [PERSON] присвоєна нова адреса, а саме: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки Великодимерської селищної ради від 01.04.2015 року (а.с.86). 20 травня 2010 року Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області на пленарному засіданні сесії прийняла рішення № 545 «Про передачу земельних ділянок у власність» яким було передано [PERSON] безкоштовно у власність, земельні ділянки загальною площею 0,35 га, які розташовані по [ADDRESS]. На підставі рішення, [PERSON] отримала державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та державний акт Серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства, видані управлінням Держкомзему у Броварському районі 18 листопада 2010 року. Також з матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 2014 року рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району № 555, було скасовано рішення 14 сесії 22 скликання цієї селищної ради від 19.09.1997 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельних ділянок площею 0,35 га за адресою: [ADDRESS]; рішення 29 сесії 5 скликання селищної ради від 20.05.2010 року № 545 про затвердження технічної документації по передачі у приватну власність [PERSON] земельних ділянок загальною площею 0,35 га; рішення 14 сесії 22 скликання селищної ради від 19.09.1997 року про дозакріплення у постійне користування [PERSON] земельної ділянки площею 0,20 га за рахунок земель загального користування (а.с15). Проте постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2015 року, яке набрало законної сили, скасовано вищевказане рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 555 від 25.09.2014 року (а.с.51 - 61). Таким чином [PERSON] у встановленому законом порядку набуто у приватну власність вищевказані земельні ділянки. Твердження позивачів про те, що [PERSON] приватизовано землі загального користування, на яких передбачався проїзд, спростовуються наступним. Великодимерською селищною радою 19 вересня 1997 року було прийнято рішення про вилучення у [PERSON] (батька [PERSON]), в землі запасу сільської ради 0,20 га землі постійного користування за адресою: [ADDRESS]. Одночасно, вказаним рішенням було передано [PERSON], в постійне користування вищевказану земельну ділянку із земель запасу. На момент прийняття рішення Великодимерською селищною радою 19 вересня 1997 року «Про трансформацію землі та закріплення земельних ділянок громадянам» чинним був Земельний кодекс України від 18.12.1990 року (в редакції від 22 червня 1993 року). Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу 1990 року землями запасу визнаються всі землі, не передані у власність або не надані у постійне користування. До них належать також землі, право власності або користування якими припинено відповідно до статей 27 і 28 цього Кодексу. Згідно ст. 81 Земельного кодексу 1990 року землі запасу перебувають у віданні сільських, селищних, районних, міських, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Рад народних депутатів і призначаються для передачі у власність або надання у користування, в тому числі в оренду, переважно для сільськогосподарських потреб. Визначаючи перелік земель, які не можуть передаватися у приватну чи колективну власність у п. 1 ч. 7 ст. 4 Земельного кодексу України (в редакції від 22 червня 1993 року), було зокрема і визначено склад земель загального користування населених пунктів, до яких відносились: майдани, вулиці, проїзди, шляхи, пасовища, сінокоси, набережні, парки, міські ліси, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів. У вищевказаному рішенні селищної ради від 19 вересня 1997 року чітко міститься припис, що було вилучено земельну ділянку в батька [PERSON] в землі запасу сільської ради та передано [PERSON] в користування саме із земель запасу, а не із земель загального користування, як вказують позивачі. Крім того, на час прийняття рішення № 545 від 20 травня 2010 року «Про передачу земельних ділянок у власність» діяв Земельний кодекс України від 01.01.2003 року (в редакції від 30.04.2010 року). Відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України (в редакції від 30.04.2010 року) до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. При цьому згідно із п. а ч. 3 ст. 83 Земельного кодексу України землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища тощо) відносяться до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, оскільки належать на праві власності відповідним територіальним громадам. Їх використання згідно ст. 39 ЗК України здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. На момент безкоштовної передачі [PERSON] у приватну власність вищевказаних земельних ділянок, діючими були Схема забудови села Велика Димерка 1974 року та Генеральний план села Велика Димерка 1997 року. На звернення [PERSON] від 07 квітня 2014 року Великодимерська селищна рада 14 квітня 2014 року надала відповідь №255, в якій вказано, що у вищевказаних документах відсутній проїзд між земельними ділянками по вул. Гоголівській [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.80). Також з копії довідки №1108 від 21.01.2015 року, виданої селищним головою вбачається, що згідно земельно - кадастрових даних за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,35 га. та фактів самовільного зайняття земель загального користування не виявлено (а.с. 85). Також факт приватизації [PERSON] проїзду (земель загального користування) спростовується й твердженнями самих позивачів, представник яких у судовому засідання пояснив, що земельна ділянка, що приватизована [PERSON], частково накладається на межі земельної ділянки [PERSON] саме там, де на їх думку має проходити проїзд. Крім того, проект спірного проїзду з'явився лише із затвердженням нового Генерального плану селища Велика Димерка 24 червня 2014 року, тобто через 4 роки після приватизації [PERSON] земельних ділянок. Як зазначалося вище, [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку в квітні 2010 року, а [PERSON] у липні 2001 року (а.с.9-10). Таким чином на момент прийняття Великодимерською селищною радою рішення про передачу [PERSON] у власність вищевказаних земельних ділянок, межі між сторонами були встановлені та погоджені, при оформленні своїх прав позивачами на належні їм земельні ділянки, оскільки без цього позивачі не змогли б оформити право власность установленому законом порядку. У державних актах позивачів зазначено, що суміжним землевласником є [PERSON] та в плані зовнішніх меж земельних ділянок чітко визначено межі земельних ділянок позивачів, а також визначено межі з відповідачем. Тобто, державні акти про право власності на земельні ділянки, які отримала [PERSON], були оформлені з врахуванням проекту відведення земельних ділянок суміжним землевласникам, зокрема з урахуванням раніше відведених земельних ділянок позивачам. Зважаючи на всі вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Управління Держземагенства у Броварському районі Київської області, [PERSON] про визнання незаконними рішень сільської ради, визнання Державних акта на право власності на земельні ділянки недійсними, скасування їх державної реєстрації та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні проїздом не ґрунтуються на вимогах закону та підлягають відхиленню у повному обсязі.

Outcome: dismissed