Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої 89642 грн. 90 коп., з яких: 81753 грн. 53 коп. заборгованість за договором позики оформленого у формі розписки від 17 січня 2012 року, 2889 грн. 37 коп. 3% річних, 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а також 896 грн. 43 коп. витрат з оплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання умов договору позики укладеного 17 січня 2012 року з [PERSON], [PERSON] надав останній у позику грошові кошти. Оскільки [PERSON] зобов'язання за договором позики не виконуються виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з неї в примусовому порядку. Крім того, [PERSON] вважає, що неповернення [PERSON] позикових коштів завдало йому моральної шкоди. В судове засідання представник позивача не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 36), проте подав до суду заяву, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити, а також не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку за його відсутністю (а.с. 39). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином проте на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою поштового відділення зв'язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 38). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 17 січня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у формі розсписки (а.с.6). На виконання умов вищевказаного договору [PERSON] надав [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 81753 грн. 53 коп. (а.с. 6). У визначений договором строк [PERSON] позикові кошти [PERSON] не повернула, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 81753 грн. 53 коп. повернуті . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3% річних за прострочення виконання [PERSON] зобов'язань за договором позики складає 2889 грн. 37 коп. Крім того, суд вважає, що відповідно до ст. 1167 ЦК України, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди також підлягають задоволенню, в узагальненому вигляді моральних страждань, оскільки в судовому засіданні встановлено, що внаслідок несвоєчасного повернення коштів позивач зазнав значні вимушені зміни в своїх життєвих та виробничих стосунках. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту повернення позивачу позикових коштів, відповідачем суду не надано. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено передбачений договором порядок повернення коштів, то позов підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог в загальній сумі 89642 грн. 90 коп. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 896 грн. 43 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved