Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

У грудні 2020 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем у період з 01.08.2016 по 31.10.2020 надавались відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою надання послуг: [ADDRESS] . За вказаний період відповідачі всупереч вимог ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України та ст. ст. 322, 526 ЦК України, не виконували свій обов`язок щодо здійснення оплати за надані послуги, внаслідок чого у них перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 63 485 грн. 10 коп. Посилаючись на вказані обставини, Концерн «МТМ» просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 позовну заяву Концерну «МТМ» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача у судові засідання, що призначалися на 28.01.2021, 03.03.2021, 30.03.2021, 29.04.2021, 28.05.2021, жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, неодноразово подавав заяви про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Пузін Д.М. проти позовних вимог заперечував, та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не надано достатніх доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог. Так, позивачем не надано суду доказів того, що Концерн «Міські теплові мережі» надавало за адресою: [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Крім того, матеріали позову не містять тарифів, з яких виходив Концерн «Міські теплові мережі» при розрахунку заборгованості за надані послуги. Вимоги до відповідача [PERSON] взагалі є необґрунтованими, оскільки остання не зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . Крім того, представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду справи суду не подавали, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність осіб, які не з`явилися. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов Концерну «Міські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Згідно з п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Вказані обставини є загальновідомими у межах міста, а відтак не підлягають доказуванню при розгляді цивільної справи. Отже, Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, яка надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки. Статтею 68 ЖК України та ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача послуги оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 17.04.1987 та з 25.01.2000 року, відповідно, по теперішній час, що підтверджується інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 30.12.2020 вих. 01-71/20055 та вих. 01-71/20057, яка надана на запит суду (а.с. 14, 15), а відтак є споживачами житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 24.03.2004 по теперішній час, що підтверджується інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 30.12.2020 вих. 01-71/20056, яка надана на запит суду (а.с. 16). Договір купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не укладався, а для проведення розрахунків по оплаті послуг було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . З позовної заяви та доданих до неї довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та розрахунку суми позову, випливає, що загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися Концерном «МТМ» за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.08.2016 по 31.10.2020 складає 63 485,10 грн., та, як зазначає позивач, вказана сума боргу підлягає стягненню із відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які за твердженням позивача зареєстровані за вказаною адресою. Однак, судом встановлено, що на момент виникнення заборгованості та увесь час, за який нараховано заборгованість, відповідач [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою. Отже, із наявних у розпорядженні суду доказів достовірно встановлено, що за адресою надання послуг, а саме: [ADDRESS] , із кола зазначених Концерном «МТМ» відповідачів, у період виникнення заборгованості, були зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як передбачено ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті цієї ж статті обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідачами не спростовано факт надання позивачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою надання послуг: [ADDRESS] . Разом із тим, суд вважає, що позивачем не доведено розмір заборгованості за централізоване постачання гарячої води, яку він просить стягнути з відповідачів, та його вимоги про стягнення заборгованості із відповідача [PERSON] . Так, як встановлено судом, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстрована, і згідно довідки, яка надана, Департаментом реєстраційних послуг, з 24.03.2004 по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відомостей про те, що вказаний відповідач є власником квартири [ADDRESS] суду не надано, і як убачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка долучена до позовної заяви Концерном «Міські теплові мережі», право власності на кватиру [ADDRESS] , не зареєстровано. Вказані обставини спростовують доводи позивача, що відповідач [PERSON] є споживачем наданих за адресою: [ADDRESS] послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідно позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості на надані у вказану квартиру послуги є безпідставними та необґрунтованими. Під час складання та подання позову позивачем не враховано ті обставини, що один із відповідачів не зареєстрований у квартирі, до якої надавалися послуги згідно заявлених позовних вимог, позовні вимоги у ході судового розгляду справи не уточнені, хоча із розрахунку позивача випливає, що нарахування за надані послуги здійснювалось, виходячи із того, що у квартирі зареєстровано 3 особи. В матеріалах справи відсутні дані про порядок нарахування плати за надані послуги з централізованого постачання гарячої води, дані щодо тарифів за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.08.2016 по 31.10.2020, а також достовірна інформація про осіб, на яких нараховувалась вказана плата, та їх кількість. Відповідно до п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. При цьому, за п. 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. З наданого розрахунку, а також з інших матеріалів справи, неможливо встановити, чи відбувалось нарахування плати за гаряче водопостачання на підставі показів квартирного засобу обліку або без такого. При цьому, у розрахунку заборгованості відсутні дані про показники квартирного обліку гарячої води, проте, зазначено, що кількість зареєстрованих у квартирі становить 3 особи, що підтверджує той факт, що нарахування заборгованості за постачання гарячої води відбувалось виходячи із кількості зареєстрованих, на 3 особи, у тому числі і [PERSON] , яка у період, за який здійснено розрахунок, не була зареєстрована за вказаною у позові адресою. З огляду на викладені обставини, суд вважає не доведеними позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання, оскільки, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи відомостей про порядок нарахування плати за ці послуги та про тарифи, виходячи з яких була нарахована відповідна заборгованість, суд позбавлений можливості розрахувати заборгованість інших відповідачів за послуги централізованого водопостачання, оскільки відсутні достатні вихідні дані для обрахунку заборгованості на одну зареєстровану особу. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за централізоване опалення, то суд вважає, що вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , оскільки відповідно до положень чинного законодавства плата за опалення квартири відбувається, виходячи із розміру опалювальної площі, і не залежить від кількості зареєстрованих у ній осіб. Разом із тим, вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки стягненню підлягає сума заборгованості у межах строку позовної давності, про застосування якої представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пузіним Д.М. подано заяву. Так, згідно розрахунку заборгованості, який відповідачами належними та допустимими доказами не спростований, заборгованість за надані у квартиру [ADDRESS] послуги з централізованого опалення за період з 01.08.2016 по 01.11.2020 становить 21 456 грн. 15 коп. Тобто, Концерн «Міські теплові мережі» нарахував заборгованість за централізоване опалення за період з 01.08.2016. З позовом про стягнення вказаної суми заборгованості позивач звернувся 16.12.2020 (згідно відмітки на конверті). Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідачі протягом тривалого часу, з серпня 2016 р. не здійснювали оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти, які повинні були бути сплачені не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяця. Проте, до суду із даним позовом позивач звернувся лише 16.12.2020, відповідно до конверту, в якому позовна заява надійшла до суду, тобто зі спливом строку позовної давності за позовними вимогами за період з 01.08.2016 по 01.11.2017. За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У вказаній справі представником відповідача [PERSON] заявлено про застосування строку позовної давності, про що подано письмову заяву. Позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності, а також не заявлено клопотання про поновлення цього строку. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за централізоване опалення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] за період з 01.08.2016 по 01.11.2017, слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Проте, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення, задоволенню підлягають позовні вимоги у межах строку позовної давності, і стягненню підлягає заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у період з 01.11.2017 по 01.11.2020, яка, з урахуванням сплаченої субсидії, становить 16 074 грн. 86 коп. За таких обставин, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, а солідарному стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає сума заборгованості за централізоване опалення у розмірі 16 074 грн. 86 коп. Крім того, у відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 532 грн. 22 коп., тобто по 266,11 грн. з кожного.

Outcome: partial