Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з позовною заявою, у якій просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що за час свого життя [PERSON] склала заповіт, за яким вона все належне їй майно заповіла в рівних долях [PERSON] та [PERSON] Позивач в усному порядку звернувся до нотаріуса з приводу порядку прийняття та оформлення спадщини. Як з'ясувалось, у нього були відсутні всі необхідні документи, збирання яких потребувало тривалого часу. В шестимісячний строк з дня смерті спадкодавиці він не встиг їх отримати, а тому і пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 17.12.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 12 годину 30 хвилин 16 січня 2019 року. 7 лютого 2019 року ухвалою суду було задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 25 лютого 2019 року ухвалою суду було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 30 хвилин 01.04.2019 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник Сеньківської сільської ради у судове засідання не з'явився та надіслав заяву (а.с.45), в якій він позов визнає та просить суд розглянути цивільну справу у його відсутності. Заслухавши представника позивача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 грудня 2008 року (а.с.8). За час свого життя, а саме 6 грудня 2000 року, [PERSON] склала заповіт, що посвідчений секретарем Сеньківської сільської ради [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №61 (а.с.9). Як вбачається зі змісту цього одностороннього правочину, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з листа приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Ткач Є.В. №21/01-26 від 12 лютого 2019 року, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, не заводилась в зв'язку з пропущенням строків для її прийняття. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач дійсно пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, а тому йому слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини строком в 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Встановлено, що [PERSON] має обґрунтовані сподівання на набуття права власності на спадкове майно. Відмова позивачу у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини призведе до невиправданого втручання у право [PERSON] на набуття та володіння спадковим майном. Ця обставина свідчитиме про пряме порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Суд вважає, що запобігання такого порушення є додатковою підставою для задоволення позову.

Outcome: approved