Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 липня 2006 року по 11 січня 2010 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З моменту припинення шлюбних стосунків з відповідачем і по теперішній час [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям та здоров'ям доньки, не приймає участі у її вихованні, навчанні, не піклується про моральний та фізичний розвиток, не приймає участі в матеріальному забезпеченні доньки. Рішенням Автозаводського райсуду м.Кременчука від 01 серпня 2008 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно. Між тим, відповідач ухиляється від сплати аліментів. Дитина знаходиться на повному її утриманні. На підставі викладеного, просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно на підставі ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також надала висновок Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради про доцільність задоволення вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] Прокурор вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2006 року (а.с.8). 28 травня 2007 року в них народилась донька [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого ВДРАЦС по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Куровоградської області, 11 січня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с. 10). Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Потавської області від 01 серпня 2008 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки - розрахунку, виданої Іллічівським ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецькій області, заборгованість з виплати аліментів [PERSON] станом на 30 листопада 2015 року складає 34896,65 грн.(а.с.42). 29 грудня 2015 року Іллічівським ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області внесена заява [PERSON] до ЄРДР за № 12015050800003823 за ст.164 ч.1 КК України за фактом несплати [PERSON], аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] (а.с.41). 29.08.2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], подружжя мешкає у м.Кременчук Полтавської області. В пояснені [PERSON] зазначила, що у 2014 року [PERSON] надіслав СМС-повідомлення, в якому повідомив, що має дружину та двох доньок, та з родиною мешкає у Російській Федерації. Після чого, зв'язок з [PERSON] обірвався, і їй не відома його подальша доля. Згідно інформації комунального закладу Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 26, [PERSON] навчається у школі з 2013 року. Батько дитини, [PERSON], процесом виховання, успішності доньки не цікавився, батьківські збори не відвідував. Відповідно до інформації комунального закладу, поліклініки № 3 дитячої лікарні м.Кременчук, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку, лікаря відвідує з матір'ю, [PERSON] Рекомендації лікарів виконуються. Згідно акту відвідування від 01.04.2016 року, складеного службою у справах дітей Кальміуської районної адміністрації, за адресою: [ADDRESS] зі слів сусідів, [PERSON] не мешкає, поїхав з родиною більше п'яті років тому, навіть не навідується. Дім у занедбаному стані. Кальміуська районна адміністрація Маріупольської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Кальміуської районної адміністрації від 11 травня 2016 року № 8, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним висновком. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дитини не займається, життям дитини не цікавиться, з його боку відсутня будь-яка турбота про доньку, про її розвиток. Таким чином, з урахуванням переконливих доказів, наданих позивачкою, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню доньки, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved