Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 10.09.1998 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19.06.2018 року розірваний. Під час шлюбу ними за спільні кошти придбано гараж № [NUMBER] по вул. Добринінська, 5, ряд [NUMBER] у ГБК «Озерний-2» та автомобіль «Hyundai Accent», 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Оскільки згоди щодо добровільного поділу цього майна між ними не досягнуто, [PERSON] просить визнати гараж по [ADDRESS] , який розташований за адресою: м. Київ, ГБК «Озерний-2» та автомобіль «Hyundai Accent», 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , спільною сумісною власністю подружжя та у порядку поділу майна подружжя виділити [PERSON] автомобіль «Hyundai Accent», 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , та гараж по вул. Добринінська, 5, ряд [NUMBER] , який розташований за адресою: м. Київ, ГБК «Озерний-2», стягнувши з [PERSON] на її користь 229 518 грн. 88 коп. грошової компенсації за належну їй Ѕ частку у спірному майні. У відзиві на позовну заяву [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на його безпідставність, оскільки спірний гараж був придбаний за кошти, які йому подарувала мати, а автомобіль за кредитні кошти, які він виплачує одноособово. [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ майна подружжя. Зустрічний позов [PERSON] обґрунтовує тим, що гараж по [ADDRESS] був придбаний ним під час перебування у шлюбі з [PERSON] за кошти, отримані ним у подарунок від матері. З цих підстав [PERSON] просив суд визнати гараж по [ADDRESS] , який розташований за адресою: м. Київ, гаражно-будівельний кооператив «Озерний-2» його особистою приватною власністю. У відзиві на зустрічну позовну заяву [PERSON] просила відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на його безпідставність, оскільки спірне майно було придбане під час перебування у шлюбі, а тому належить подружжю на праві спільної сумісної власності. У судовому засіданні [PERSON] та її представник просили первісний позов задовольнити повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. [PERSON] та його представник у судовому засіданні проти первісного позову заперечували, посилаючись на його безпідставність, зустрічну позовну заяву підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені у зустрічній позовній заяві обставини. Заслухавши пояснення [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову в зустрічному позові, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що 10.09.1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19.06.2018 року розірвано (т. 1 а.с. 10). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом пп. 2 та 3 ч. 1 ст. 57 СК України установлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, зокрема, на підставі дарування. 26.11.2008 року ВАТ «Ощадбанк» відкрито на ім`я [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) в іноземній валюті (т. 2 а.с. 20-21). За інформацією АТ «Державний ощадний банк України» 17.12.2008 року на поточний рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) зараховано переказ від [PERSON] в розмірі 20 000 доларів США, що підтверджується довідкою цього банку від 23.07.2021 року за № 1562 (т. 2 а.с. 18). Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] , [PERSON] є його матерю. 25.12.2008 року [PERSON] знято з поточного рахунку № 3928/5-834290 ( [NUMBER] ) 18 870 доларів США 00 центі про, що свідчить квитанція ВАТ «Ощадбанк» № 1 від 25.12.2008 року (т. 2 а.с. 22). 17.06.2010 року [PERSON] набуто право власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] гараж [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру правочинів. Згідно п. 4 цього договору [PERSON] придбав у [PERSON] гараж за 21 685 грн. 00 коп., які повністю сплатив під час підписання договору. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що спірний гараж ним придбано за рахунок грошових коштів подарованих матерю у 2008 році, що були перераховані нею на його банківський рахунок та фактично були спрямовані на розподіл спадщини після батьків. Інших коштів для придбання цього майна подружжя не мало, оскільки дохід подружжя у той період повністю спрямовувався на поточні потреби сім`ї й не давав можливості накопичувати грошові кошти. При цьому, у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що у період з грудня 2008 року по червень 2010 року включно ними ніяких покупок цінного майна, включаючи нерухомість, транспортні засоби, прикраси, не здійснювалось. За таких обставин та з урахуванням досліджених письмових доказів у їх сукупності, суд вважає правдивими твердження [PERSON] про придбання ним спірного гаража за рахунок грошових коштів одержаних у дар від матері [PERSON] , а тому вважає доведеною ту обставину, що спірний гараж є його особистою власністю, як майно набуте під час шлюбу, але за рахунок коштів, що належали йому особисто. Таким чином, вимоги первісного позову [PERSON] про визнання спірного гаража спільною сумісною власністю подружжя та його поділ задоволенню не підлягають, а зустрічний позов [PERSON] про визнання цього нерухомого майна особистою власністю судом задовольняється. При вирішенні спору в цій частині суд не бере до уваги відповідь АТ «Державний ощадний банк України» від 26.02.2021 року на запит суду щодо відсутності запитуваної інформації, оскільки вона надалася банком без конкретизації вхідних даних та у подальшому була деталізована банком листом від 23.07.2021 року за № 1562. Крім того, 11.09.2014 року [PERSON] укладено з ПАТ «Ідея Банк» кредитний договір № 910.26685 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 181 890 грн. 00 коп. строком на 84 місяців для купівлі транспортного засобу Hyundai Accent, 2013 року випуску (т. 1 а.с. 59-60). За інформацією з Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві транспортний засіб Hyundai Accent, 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , зареєстровано 11.09.20154 року за [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Наведена норма кореспондується також із ч. 4 ст. 65 СК України за якою договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для іншого, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин право власності на спірний автомобіль набуто [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та за кредитні кошти, використані в інтересах сім`ї, а тому цей транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя й відповідно вимога первісного позову [PERSON] про визнання його спільною сумісною власністю підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що, за своїм змістом, свідчить про їх солідарний характер, незважаючи на відсутність у законі вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають із правочинів, укладених в інтересах сім`ї. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватися при поділі майна подружжя. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі №638/18231/15-ц. Як вбачається з листа АТ «Ідея Банк» від 30.11.2018 року [PERSON] виконав зобов`язання за кредитним договором № 910.26685 від 11.09.2014 року в повному обсязі (т. 1 а.с. 200). З квитанцій АТ «Ідея Банк» щодо сплати [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 910.26685 вбачається, що після фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу з [PERSON] , ним перераховано на погашення кредиту 95 357 грн. 08 коп. (03.07.2018 року - 4 000 грн. 00 коп. + 08.08.2018 року - 4 000 грн. 00 коп. + 02.11.2018 року - 4 000 грн. 00 коп. + 29.11.2018 року - 3 027 грн. 02 коп. + 29.11.2018 року - 72 330 грн. 06 коп. + 04.09.2018 року - 4 000 грн. 00 коп. + 03.10.2018 року - 4 000 грн. 00 коп.) (т. 1 а.с. 61-66). Таким чином виконання [PERSON] боргового зобов`язання після припинення шлюбних відносин з [PERSON] у розмірі 47 678 грн. 54 коп. (95 357 грн. 08 коп./2) підлягає врахуванню при поділі спірного транспортного засобу, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 1-2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України Оскільки спірний транспортний засіб перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , він виявляє бажання залишити цей автомобіль у своєму володінні, суд дійшов висновку про можливість стягнення з нього в порядку поділу майна подружжя компенсації за частку, що належить [PERSON] . Згідно висновку експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 24/206/13-3/432 від 17.09.2020 року ринкова вартість автомобіля марки Hyundai моделі Accent, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 08.09.2020 року становить 281 193 грн. 09 коп. (т. 1 а.с. 93-108). За таких обставин, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 92 918 грн. 00 коп. грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя (281 193 грн. 09 коп./ 2 - 47 678 грн. 54 коп.). Оскільки первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 929 грн. 20 коп. та 1 015 грн. 20 коп. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи щодо визначення ринкової вартості спірного автомобіля, а з [PERSON] на користь [PERSON] - 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial