Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

У грудні 2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 30 січня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту у сумі 88 072 дол. США. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,95%, строком до 30 січня 2015 року. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим [PERSON] має заборгованість в розмірі 32\~205,83 дол. США, яка складається з боргу за кредитом 19\~566,76 дол. США, заборгованість по процентах 2\~161,47 дол. США, пені за прострочення погашення кредиту та відсотків 10\~477,60 дол. США. Також зазначили, що між ним та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким поручитель несе солідарну відповідальність за належне виконання боржником умов кредитного договору. Просили суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 32\~205,83 дол. США; судові витрати стягнути з відповідачів. У судове засідання представник позивача не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. З врахуванням наведеного та у відсутність заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 30 січня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №2203725459, за яким банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобовязувався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити відсотки за користування кредитним коштами, а також виконати інші зобовязання, визначені цим договором. У п.1.1, 1.2, 2.1 договору визначено, що кредитор надає кредит в розмірі 88 072 дол. США на строк користування до 30 січня 2015 року, зі сплатою відсотків у розмірі 12,95% річних, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, встановлені даним договором і виконати свої обовязки за договором у повному обсязі. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору, п.3,5 [PERSON] мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором порядку та строки. У п.10 кредитного договору передбачено, що за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення. У п.6.6 кредитного договору вказано, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у разі невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором. 08 липня 2014 року банк надіслав [PERSON] вимогу про погашення заборгованості та дострокове повернення кредиту. З огляду на наведене, суд вважає, що позивачем виконано п. 6.5 кредитного договору щодо повідомлення боржника про погашення заборгованості, тому має право вимагати від боржника дострокового повернення кредиту. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та, які підтверджували їх вимоги та заперечення. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Перевіривши поданий суду розрахунок, суд вважає, що до стягнення з [PERSON]А підлягає заборгованість за кредитом 32\~205,83 дол. США, яка складається з боргу за кредитом 19\~566,76 дол. США, заборгованість по процентах 2\~161,47 дол. США, пені за прострочення погашення кредиту та відсотків 10\~477,60 дол. США Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Встановлено, що між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено договір поруки від 30 січня 2008 року. П.1. договору поруки передбачено, що поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №2203725459 від 30 січня 2008 року в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до договору боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність. За ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За таких обставин позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. При поданні позову було сплачено судовий збір 3654 грн. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжні документи №356554 від 13 листопада 2014 року. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідачів понесених судових витрат підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved