Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~ \~У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 2200 дол. США, що станом 06.06.2018 року за офіційним курсом НБУ становить 57\~552 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позову зазначав,\~що 07.12.2017\~року між\~ним та\~[PERSON]\~було укладено\~договір позики,\~відповідно до\~якого він\~передав,\~а [PERSON]\~прийняв у\~власність грошові\~кошти в\~сумі 2500\~дол.\~США,\~що станом\~на 07.12.2017\~року становило\~67\~775\~грн.\~та зобов'язувався\~повернути отримані\~гроші до\~01.04.2018\~року.\~В порядку\~ч.\~2\~ст.\~1047\~ЦК України,\~на підтвердження\~укладення договору\~відповідачем була\~надана розписка.\~На виконання\~умов договору\~відповідачем було\~повернуто частину\~позики в\~еквіваленті 300\~дол.\~США.\~Проте в\~строк,\~визначений договором\~решта грошових\~кошти [PERSON]\~повернуті не\~були,\~відтак станом\~на 06.06.2018\~року сума\~боргу [PERSON]\~перед ним\~складає 2\~200 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 06.06.2018 року складає 57 552 грн. \~ \~ \~ \~Позивач та його представник в судове засідання не зявився, до суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення судом заочного рішення у справі не заперечив, також до клопотання надав оригінал розписки (а.с. 34). Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі (а.с.22, 26), який також був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку статей 128, 130 ЦПК України, в судове засідання не прибув, про причини свого неприбуття суд не повідомив, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у встановлений судом строк не подав відзиву на позовну заяву. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК\~Україна суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не зявилися в судове засідання,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. \~ \~ \~ \~ Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України,\~\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що 07.12.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 2500 дол. США та зобов'язувався їх повернути до 01.04.2018 року, про що свідчить оригінал письмової розписки (а.с. 35). Як вбачається з позовної заяви та не заперечував представник позивача відповідач на виконання умов договору повернув позивачу частину боргу у розмірі 300 дол. США. Позивач направляв відповідачу претензію про повернення коштів, однак, відповідачем не було вчинено ніяких дій щодо повернення залишку коштів. \~ \~ \~ \~Зобов'язання позичальника, який отримав у власність грошові кошти, повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів, підпадають під регулювання розділу І книги п'ятої Цивільного кодексу України, яким визначені загальні положення про зобов'язання, параграфу 1 глави 71 розділу ІІІ Цивільного кодексу України, яким визначені положення про договір позики. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків стаття 11 ЦК України визначає договори та інші правочини. Згідно частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. \~ \~ \~ \~За загальним правилом, визначеним у статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. \~ \~ \~ \~Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. \~ \~ \~ \~За таких обставин будь-яка обіцянка позикодавця надати позику в майбутньому не має юридичного значення, оскільки саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника (частина друга статті 1047 ЦК України). \~ \~ \~ \~Таким чином, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. \~ \~ \~ \~Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. \~ \~ \~ \~Отже, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України, повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046,1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у справі № 6-63 цс13 та від 02.07.2014 р. у справі № 6-79цс14. Згідно зі\~статтею 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша\~стаття 192 ЦК України). Іноземна\~\~валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття\~193, частина четверта статті\~654 ЦК України,\~Закон України від\~\~16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність»,\~Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93,\~Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94\~ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою\~статті 533 ЦК України\~використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм\~\~права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у\~статті 1048 ЦК України, та при застосуванні\~статті 625 ЦК України. \~ \~ \~ \~Оскільки в судовому засіданні встановлено, що з тексту розписки відповідача вбачається визнання відповідачем свого боргу, а відтак і отримання грошових коштів відповідачем, його розмір, строк та порядок їх повернення, будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання ним умов договору позики та враховуючи, що відповідач належним чином свої зобов'язання не виконав та не повернув позивачу грошові кошти, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат між сторонами вирішується за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 704,80 гривень з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved