Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У вересні 2020 р [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» (відповідач), третя особа: директор Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» Аверкін Віталій Володимирович, в якому просила суд визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Бест Альтернатива» від 13.07.2020 р. №58-к про звільнення [PERSON] з посади менеджера з логістики за грубе порушення трудової дисципліни, змінити формулювання підстав звільнення [PERSON] , вказавши формулювання підстав звільнення - у зв`язку з розірванням трудового договору з ініціативи працівника на підставі ст. 38 КЗпП України, зобов`язати відповідача внести зміни до трудової книжки [PERSON] , стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9333,33 грн, лікарняні в сумі 4372,47 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 12.05.2008 р. позивач працювала на посаді менеджера з логістики ДП «Бест Альтернатива». З 12.06.2020 р. по 10.07.2020 р. позивач перебувала на лікарняному, під час якого, а саме: 15.06.2020 р. подала заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 ч.1 КЗпП України за власним бажанням з 29.06.2020 р. 29.06.2020 р. позивач направила заяву про направлення трудової книжки поштою. 03.07.2020 р. відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви про звільнення за власним бажанням в зв`язку з перебуванням на лікарняному та припадання 29.06.2020 р. на вихідний день. 24.07.2020 р. засобами поштового зв`язку позивач отримала наказ від 13.07.2020 р. про звільнення з посади менеджера з логістики ДП «Бест Альтернатива» за грубе порушення трудової дисципліни на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП, трудову книжку та 16579,75 грн розрахунку. Підставою для звільнення на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП стало неналежне виконання обов`язків, підробка первинних документів, 10.07.2020 р. та 13.07.2020 р. не з`явлення на роботі. Позивач вважає звільнення за грубе порушення трудової дисципліни, яке було оформлено наказом від 13.07.2020 р., незаконним, оскільки фактично трудові відносини з відповідачем були припиненні 30.06.2020 р. внаслідок подання заяви про звільнення за власним бажанням. Крім цього, при звільненні відповідач не виплатив 1150,65 грн лікарняних за п`ять днів тимчасової непрацездатності за період з 12.06.2020 р. по 16.06.2020 р. та 3221,82 грн за період з 17.06.2020 р. по 30.06.2020 р. Оскільки трудова книжка отримана позивачем 24.07.2020 р., з 30.06.2020 р. по 24.07.2020 р. середній заробіток за несвоєчасну видачу трудової книжки складає 9333,33 грн. Ухвалою суду від 03.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 12.11.2020 року витребувано у Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» довідки про суми належні до виплати у зв`язку з звільненням [PERSON] , довідку про середньоденний заробіток [PERSON] , наказ про її прийняття на роботу на посаду менеджера з логістики ДП «Бест Альтернатива» і наказ про встановлення посадового окладу [PERSON] на цій посаді. Ухвалою суду від 12.11.2020 року залучено директора Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» Аверкіна Віталія Володимировича в якості третьої особи до участі в справі за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, зміну формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, лікарняних. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити. Відповідач в судове засіданні свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направила. Третя особа в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи, причини неявки суду не відомі. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 12.05.2008 р. була прийнята на посаду менеджера з логістики ДП «Бест Альтернатива». З 12.06.2020 р. по 09.07.2020 р. позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності. (а.с. 17-18) 15.06.2020 р. позивач звернулась до відповідача з заявами про звільнення з посади менеджера з логістики за власним бажанням 29.06.2020 р. на підставі ст. 38 КЗпП України та про отримання довідки про невикористану відпустку. (а.с. 15, 19) З відповіді ДП «Бест Альтернатива» вих 192 від 30.06.2020 р. вбачається, що звільнення позивача 29.06.2020 р. неможливе, оскільки вказаний день є вихідним днем. Крім цього, звертає увагу, що звільнення під час перебування на лікарняному заборонено. (а.с. 27-28) Згідно наказу ДП «Бест Альтернатива» №58-к від 13.07.2020 р. за грубе порушення трудової дисципліни застосовано до [PERSON] дисциплінарне стягнення у виді звільнення та звільнено з роботи на підставі ст. 40 ч.1 п. 3 КЗпП України. З вказаного наказу вбачається, що [PERSON] допустила неналежне виконання обов`язків, вдалась до підробки первинних документів- накладних на внутрішнє переміщення товару. Крім цього, після закінчення лікарняного 10.07.2020 р. та 13.07.2020 р. [PERSON] не з`явилась на роботу, чим допустила прогул. (а.с. 35-37) Згідно зі статтею 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Як встановлено судом 15.06.2020 р. позивач звернулась до відповідача з заявою про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КзпП України з 29.06.2020 р. Між тим, відповідачем не було звільнено позивача 29.06.2020 р. в зв`язку з перебуванням на лікарняному та припадання 29.06.2020 р. на вихідний день. Верховний Суд в постанові від 20.05.2020 р. у справі №686/21225/17 дійшов висновку, що трудові відносини можуть бути продовжені з працівником, який подав заяву про звільнення у порядку, передбаченому частиною першою статті 38 КЗпП України, лише в разі наявності одночасно двох умов, коли працівник не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору та за умови, коли на його місце не запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Відповідно до встановлених фактичних обставин справи позивач не вийшла на робоче місце, що визначене трудовим договором, не продовжила виконання трудових обов`язків та не відкликала раніше подану заяву про розірвання трудового договору після спливу встановленого законом двотижневого строку, а тому трудовий договір мав бути розірваний з ініціативи працівника із закінченням встановленого частиною першою статті 38 КЗпП України двотижневого строку. Розірвання трудового договору за статтею 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Правове значення для припинення трудового договору має письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою не має значення, чи була погоджена ця ініціатива з роботодавцем та чи згідний він з такою вимогою робітника. Для працівника виявлення цієї ініціативи створює лише один обов`язок - продовжувати виконання усіх умов трудового договору протягом двох тижнів від дня подання роботодавцю такої заяви. Трудові відносини припиняються незалежно від того, чи видано роботодавцем наказ про звільнення працівника, чи не вчинено такої дії. Відсутність такого наказу не зобов`язує працівника надалі виконувати покладені на нього трудові обов`язки та не продовжує дії трудового договору. Відповідно до встановлених фактичних обставин справи позивач не вийшла на робоче місце, що визначене трудовим договором, не продовжила виконання трудових обов`язків та не відкликала раніше подану заяву про розірвання трудового договору після спливу встановленого законом двотижневого строку, а тому трудовий договір мав бути розірваний з ініціативи працівника із закінченням встановленого частиною першою статті 38 КЗпП України двотижневого строку. У чинному законодавстві відсутня заборона на звільнення працівника у відповідності до ст. 38 КЗпП, у період його перебування на лікарняному, аналогічна позиція містится у ст. 40 КЗпП. Також, аналогічну думку висловило Міністерство соціальної політики України у листі від 27.04.2012 за № 70/06/186-12, а саме те, що чинним законодавством не заборонене звільнення працівників в період тимчасової непрацездатності за власним бажанням. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 815/6606/15. Тому, звільнення позивача з роботи згідно наказу ДП «Бест Альтернатива» №58-к від 13.07.2020 р. за грубе порушення трудової дисципліни без розгляду заяви про звільнення за власним бажанням від 15.06.2020 р. суперечить вимогам закону. Крім того, відповідачем не доведено та не вбачається зі спірного наказу №58-к підстав для звільнення позивача за систематичне невиконання нею без поважних причин обов`язків і застосування попередньо заходів дисциплінарного впливу за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до частини третьої статті 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. В зв`язку з цим є підстави для визнання незаконним та скасування наказу Дочірнього підприємства «БЕст Альтернатива» від 13 липня 2020 року за №58-к про звільнення [PERSON] з посади менеджера з логістики на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, зміни формулювання підстав звільнення [PERSON] з посади менеджера з логістики ДП «Бест Альтернатива», вказавши формулювання звільнення - у зв`язку з розірванням трудового договору з ініціативи працівника на підставі ст.38 КЗпП України з 30 червня 2020 року та зобов`язання ДП «Бест Альтернатива» внести зміни (запис) до трудової книжки [PERSON] , вказавши формулювання звільнення - у зв`язку з розірванням трудового договору з ініціативи працівника на підставі ст.38 КЗпП України. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 22 ч.2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. П. 2.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат передбачає, що підставою для оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів страхувальника та надання допомоги, пов`язаної з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням за рахунок коштів Фонду, є виданий в установленому порядку листок непрацездатності та наявність акта розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, або акта розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Тобто, саме на роботодавця покладено обов`язок оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання. Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (частина 5) у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. На основі даних, що містяться у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнобовязкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) встановлено, що оскільки її останні два місяці роботи є квітень та травень 2020 року, а зарплата нарахована за них відповідачем становить 7000,00 грн за квітень та 7000,00 грн за травень, середньоденна заробітна плата буде становити 518,5 грн. Між тим, суд вважає необхідним стягнути кошти невиплачених лікарняних у розмірі - 4372 грн. 47 коп. в межах заявлених позовних вимог. Щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасну видачу трудової книжки за період з 30.06.2020 р. по 24.07.2020 р., суд зазначає наступне. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Згідно з пунктом 4.1 та пунктом 4.2 Інструкції при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Частиною п`ятою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, для застосування цієї норми права необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 09.03.2021 р. у справі № 600/121/19. Беручи до уваги те, що 13.07.2020 р. позивача було звільнено на підставі наказу №58-к, а трудову книжку отримано останньою лише 24.07.2020 р. (доказів протилежного суду не надано), потрібно стягнути з ДП «Бест Альтернатива» на користь [PERSON] кошти середнього заробітку за затримки у видачі трудової книжки за період з 13.07.2020 року по 24.07.2020 року у розмірі - 4666 грн. 50 коп. Підстави для стягнення середнього заробітку за період з 30.06.2020 р. по 13.07.2020 р. відсутні, оскільки тільки в рамках розгляду цієї цивільної справи було визнано незаконним та скасовано наказ Дочірнього підприємства «БЕст Альтернатива» від 13 липня 2020 року за №58-к, тому відсутня вина власника щодо невидачі трудової книжки [PERSON] в вказаний період. Відповідно до ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 3363,20 грн. Враховуючи вищевикладене на підставі ст.ст. 38, 47, 116, 235, КЗпП України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», та

Outcome: partial