Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

У вересні 2019 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що позичальник звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав анкету заяву б/н від 21.05.2014 року, отримавши кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 700, 00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява № б/н від 21.05.2014 року разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у анкеті заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів банку» додані до позовної заяви. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем станом на 05.09.2019 року у розмірі 12\~605, 62 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 1230, 65 грн., заборгованості за пенею у розмірі 7898,51 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу у розмірі 2400, 00 грн., штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), штраф у розмірі 576, 46 грн. (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 12\~605, 62 грн. та судові витрати у розмірі 1921, 00 грн. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 грудня 2019 року суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] було відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням до дисциплінарної відповідальності у вигляді подання про звільнення з посади. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 11.03.2020 року справу передано судді [PERSON] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2020 року справу прийнято в провадження судді [PERSON] . Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 29 липня 2020 року за № 2299/3дп/15-20, суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із внесенням подання про звільнення судді з посади. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 25.11.2021 року справа передана судді Яковлеву Д.О. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 грудня 2020 року суддю Яковлева Д.О. було відсторонено від здійснення правосуддя. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 28.01.2021 року справа передана судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2021 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А. Представник позивача надав заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заявою від 07.12.2020 року представником позивача були долучені документи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.05.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір шляхом приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 700, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Розмір процентної ставки в подальшому був збільшений банком в односторонньому порядку з 30,00% до 43,20%. Як убачається із розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, заборгованість [PERSON] перед позивачем, станом на 05.09.2019 року становить 12\~605, 62 грн. Структура заборгованості наступна: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 1230,65 грн., пеня у розмірі 7898,51 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу 2400, 00 грн., штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), штраф у розмірі 576, 46 грн. (процентна складова). Вирішуючи питання про обґрунтованість даних сум боргу та наявність правових підстав для їх стягнення, суд виходить з такого. Відповідно ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1054ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В силу ст. ст.\~526,\~527ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. В силу ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.611ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: право вимагати дострокового повернення всієї суми позики, сплата неустойки, штрафів. Згідно ст.612ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З аналізу наведених норм слідує висновок, що боржник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, а у разі порушення ним грошового зобов`язання та не повернення позикодавцю суми позики або її частини, може нести цивільну відповідальність у вигляді сплати неустойки, відшкодування збитків тощо. Суд враховує те, що анкета заява № б/н від 21.05.2014 року, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, які містяться на офіційному веб порталі АТ КБ «Приватбанк», або в друкованому вигляді, до яких приєднався відповідач шляхом підписання відповідної анкети-заяви, не складають між відповідачем і банком кредитний договір, оскільки не доведено, з якою саме редакцією цих Умов, правил надання банківських послуг, Тарифів, ознайомився відповідач, а також не доведено, що такі документи взагалі містили положення про істотні умови кредитування. Також названі Умови, правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів банку, не містять підпису позивача, а отже суд не може застосувати спрощений порядок укладання кредитних договорів до цих правовідносин. Але разом з тим, судом установлено, що в позивача відсутня заборгованість за тілом кредиту, що також підтверджується й матеріалами справи. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Заборгованість за тілом кредиту - це витрати клієнта за рахунок кредитного ліміту. Заборгованість за простроченим тілом - це заборгованість за тілом кредиту, строк сплати якого минув, тобто це частина витраченого клієнтом кредитного ліміту, яка вже має бути погашена клієнтом станом на конкретну дату.\~ Оскільки відповідачем було повернута заборгованість по тілу кредиту, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення простроченого тіла кредиту, оскільки стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту передбачено Умовами та правилами, які відповідач не підписував та не був з ними ознайомлений. Для стягнення саме простроченого тіла кредиту необхідно, щоб умовами кредитного договору було чітко передбачено строк користування кредитним лімітом та дата, станом на яку заборгованість можна вважати простроченою. Однак з матеріалів справи цього не вбачається. Фактично банк намагається стягнути ще раз тіло кредиту, однак згідно розрахунку, який подано банком, заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня. З приводу стягнення пені та штрафів за порушення кредитного договору, суд виходить з такого. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували, що відповідач був ознайомлений із розміром та порядком нарахування пені за кредитним договором, розмірами штрафів за порушення умов договору. Оскільки Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, не є складовою кредитного договору, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 7898,51 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу у розмірі 2400, 00 грн., штрафу у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), штрафу у розмірі 576, 46 грн. (процентна складова). Таким чином, за результатами вирішення спору суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні позову повністю, оскільки заборгованість по тілу кредиту відсутня, а стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту передбачено Умовам та правилами надання банківських послуг, які відповідач не підписував та не був з ними ознайомлений. Водночас для стягнення пені, штрафів також немає підстав, оскільки умови та порядок нарахування останніх передбачені названими правилами надання банківських послуг, які не є складовою кредитного договору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 253-267, 526, 530, 536, 654, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed