Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом про зняття заборони відчуження майна, в обґрунтування якого зазначила, що після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] , вона звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Пянтковоської О.Г. з заявою про прийняття спадщини. До спадкової маси входить нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] по [ADDRESS] , який зареєстрований на праві власності за померлим [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія якої долучається до позову. Позивачка єдиним спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, за її заявою 06.08.2018 року було заведено спадкову справу № 62809421 (35/2018), однак, при оформленні нотаріусом спадкового майна виникли перешкоди, які пов`язані з наявністю в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, архівного запису щодо заборони відчуження об`єкта нерухомого майна - реєстраційний номер обтяження 2093933, зареєстровано 16.06.2005 року, реєстратором Запорізький обласний державний нотаріальний архів, підстава обтяження - договір застави б/н Перша Запорізька нотконтора, об`єкт обтяження - будинок 134-А по [ADDRESS] , власник [PERSON] , архівний номер 5074112 [NUMBER] , дата виникнення 01.01.1950 року, номер реєстру 16799-101 (внутр. № А401653Р28ЕЕ372Р4С34). Відповідно до листа Першої Запорізької державної нотаріальної контори запис про накладення заборони відчуження було зроблено 22 березня 1961 року на підставі повідомлення Запорізького трансформаторного заводу. Листом від 05.11.2018 року № 1/05-и-1811137 на мій запит ПАТ «Запоріжтрансформатор» було повідомлено, що за даними бухгалтерського обліку заборгованість у [PERSON] перед ПАТ «Запоріжтрансформатор» відсутня, а документи, на підставі яких було здійснено напис про накладення заборони відчуження відсутні. Згідно відповідей на звернення позивачки до Першої державної нотаріальної контори та Запорізького обласного державного нотаріального архіву, у зв`язку з відсутністю, за терміном зберігання, первинних документів, що були підставою для вчинення запису про заборону відчуження, вирішення даного питання можливо тільки в судовому порядку, у зв`язку з чим позивачка звернулась з вказаним позовом до суду, в якому просить зняти заборону відчуження нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, накладену на об`єкт нерухомості: будинок [ADDRESS] по [ADDRESS] , власник [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 2093933, зареєстровано 16.06.2005 року, реєстратором Запорізький обласний державний нотаріальний архів, підстава обтяження - договір застави б/н Перша Запорізька нотконтора, архівний номер 507411 [NUMBER] , архівна дата 30.07.1997р., дата виникнення 01.01.1950 року, номер реєстру 16799-101, внутр. № A401653F28EE372F4C34. В судове засідання позивачка не з`явилась, її представник адвокат Боярчук Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про слухання справи без його участі, В судове засідання представники третіх осіб не з`явились, подали суду заяви про слухання справи без їх участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Вислухавши думку та пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які [PERSON] посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.2 ст.30\~ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 08.01.1955 року уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 13.02.2018 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. На час смерті [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 138818872 від 24.09.2018 року, і який увійшов до складу спадкового майна. [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка. За її заявою до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Пянтковської О.Г. про прийняття спадщини заведено спадкову справу 35/2018, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 52864907 від 06.08.2018 року. При оформленні нотаріусом спадкового майна було встановлено, що на житловий будинок [ADDRESS] існує запис про накладення заборони відчуження №16799 від 22.03.1961 року, який було вчинено на підставі повідомлення Запорізького трансформаторного заводу, що підтверджується копією Інформаційної довідки № 139613687 від 29.09.2018 року. Згідно Листа ТОВ ЗМБТІ № 7668 від 10.08.2018 року, Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченому Другою Запорізькою нотаріальною конторою 24.02.1961 року р№910, була відведена земельна ділянка для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] . До первинної технічної інвентаризації 04.02.1963 року житловий будинок літ.А було представлено з поштовою адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] . В подальшому, Рішенням виконкому Запорізької міської ради депутатів трудящих ся 3333 від 30.07.1970 року вулицю Миру в селищі В. Хортиця перейменували на [ADDRESS] . З метою вирішення питання про зняття заборони відчуження зі спадкового майна, позивачка звернулась з заявами до ПАТ «Запоріжтрансформатор», в інтересах якого було вчинено заборону відчуження, та до реєстраторів заборони відчуження Першої державної нотаріальної контори та Запорізького обласного державного нотаріального архіву. Згідно Листа Першої Запорізької державної нотаріальної контори № 2357/01-16 від 19.10.2018 року, запис про накладення заборони відчуження було зроблено 22 березня 1961 року на підставі повідомлення Запорізького трансформаторного заводу. Листом ПАТ «Запоріжтрансформатор» від 05.11.2018 року № 1/05-и-1811137 позивачку було повідомлено, що за даними бухгалтерського обліку заборгованість у [PERSON] перед ПАТ «Запоріжтрансформатор» відсутня, документи, на підставі яких було здійснено напис про накладення заборони відчуження відсутні. Згідно Листа Запорізького обласного державного нотаріального архіву №2743/01-17 від 01.11.2018 року, у зв`язку з відсутністю, за терміном зберігання первинних документів, що були підставою для вчинення запису про заборону відчуження, вирішення даного питання можливо тільки в судовому порядку. У зв`язку з тим, що відповідно до листа ПАТ «Запоріжтрансформатор» заборгованість у [PERSON] перед ПАТ «Запоріжтрансформатор» відсутня, задоволення даного позову не порушить права особи, в інтересах якої накладено заборону відчуження. При відсутності жодних боргових зобов`язань будь-які обмеження у праві власності є порушенням прав і інтересів власника (володільця) майна. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Ст. 386, 391 глави 29 ЦК України передбачають право власника на захист своїх прав, в тому рахунку шляхом звернення з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню своїх прав та усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 396 ЦК України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). Прийнявши в установленому законом порядку спадщину, позивачка з часу її відкриття, а саме з 12.02.2018 року, набула речові права на успадковане майно - право володіння та право користування ним і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження житловим будинком виникає у позивачки з часу державної реєстрації її права власності на майно (ч. 2 ст. 1299 ЦК України, постанова ВСУ від 23.01.13 р. №6-164цс12, постанова ВСУ від червня 2016 року №6-1376ц16). Поновлення прав позивачки та усунення перешкод в оформленні права власності на спадкове майно можливо шляхом зняття заборони відчуження зі спадкового майна, а саме будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно с. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Нормами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця ні пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 3 даної статті встановлено підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини у відкритому виконавчому провадженні. Згідно ч. 5 ст. 59 даного закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Outcome: approved