Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08.09.2013 року у виконавчому комітеті Майдано-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис № 4. В обґрунтування позову зазначила, що 08.09.2013 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого у них народилась дочка [PERSON] , 2015 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення господарства, відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, їхній шлюб існує формально. Тому [PERSON] , вважаючи, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини, та не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. Ухвалою від 23.09.2020 року відкрито провадження у справі, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. У судове засідання 21.10.2020 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, просила розгляд справи проводити за її відсутності та не надавати строк на примирення. Також просила стягнути на її користь із відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у визначений в ухвалі строк відзив суду не надав, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав, а тому відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 08.09.2013 року у виконавчому комітеті Майдано-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дочка -- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яка на даний час проживає разом із позивачем. Як випливає із змісту позовної заяви, сторони мають різні погляди на шлюб та сімейні обов`язки, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, і їхній шлюб існує формально. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом, проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач у судове засідання не з`явився, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved