Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 12 липня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького МУЮ України, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис №542. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що під час подружнього життя, виявилось, що вони не знаходять спільну мову у вирішенні різних життєвим питань. Між ними постійно виникали конфлікти, які поглибились після народження дитини. Відсутність взаєморозуміння роз'єднало їх, та призвело до втрати почуття любові та поваги. Крім того, на початку 2014 року позивач дізналась про те, що її чоловік вживає наркотичні засоби та не бажає це залишати. У квітні 2014 року шлюбні відносини між ними були припинені, з того часу, як зазначає позивач, їх сім'я остаточно розпалась. Спільне господарство сторони не ведуть. Майно, придбане під час шлюбу, сторони розділили добровільно. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд розірвати шлюб укладений із [PERSON] У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації його місця проживання, причини неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис №542. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через те, що між ними постійно вникали конфлікти, фактично шлюбні відносини припинилися з квітня 2014 року. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved