Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У грудні 2011 р. позивач домовилася про купівлю житлового будинку [ADDRESS] з власником цього будинку - відповідачем по справі. У забезпечення зобов'язання щодо купівлі - продажу позивач передала, а відповідач прийняв грошову суму у розмірі 10 000 доларів США, що на момент передачі грошей становила 129 000 грн. На підтвердження факту отримання грошей, відповідач власноручно написав розписку, в якій зазначив про отримання ним грошових коштів. Сторони виявили бажання у письмовій формі викласти всі істотні умови домовленостей між собою щодо предмету купівлі - продажу. Цей договір підписаний сторонами. Юридичної сили укладений 20.10.2014 року договір не має, тому що не відповідає вимогам про обов'язкове нотаріальне посвідчення договору відчудженння нерухомого майна, однак має силу письмового доказу. Як позивачу стало відомо, сторона продавця не підготувала пакет документів для укладання угоди у нотаріуса: відсутній звіт про грошову експертну оцінку вартості будинку, земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер. Відсутність останнього унеможливлює виготовлення звіту про грошову експертну оцінку вартості земельної ділянки. Таким чином, стороною відповідача порушені умови договору. Саме з цих підстав сторона позивача поставила питання про повернення суми грошей, які були передані стороні відповідачів. Позивач на адресу відповідачів надіслала телеграму з проханням повернути вищевказану суму грошей. Однак прохання залишилося без задоволення. Сторона відповідача безпідставно заволоділа власністю позивача - грошовою сумою у розмірі десяти тисяч доларів США , тому повинна їх повернути. Як зазначено вище, сторони домовлялися стосовно всіх істотних умов договору купівлі - продажу. Факт домовленостей підтверджує розписка від 20.10.2014 року, яку можливо б було вважати попереднім договором. Просить стягнути з відповідача на її користь суму грошей у розмірі 129 000 грн., сплачений судовий збір в розмірі 290 грн, витрати на послуги адвоката в розмірі 2 500 грн. та 180 грн витрат, пов'язаних з викликом відповідача через засоби масової інформації В судове засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, на адресу суду наслали заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'явились, про причину неявки суд не повідомили,хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями та оголошенням в засобах масової інформації (а.с.28,39, 43-44). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 20.10.2014 р [PERSON] отримав від [PERSON] 129 000 грн, що еквівалентно 10 000 доларів США в рахунок часткової оплати за купівлю будинку та земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Нотаріально договір зобов'язався оформити 20.10.2015 р при отриманні залишку суми, та зобов'язався підготувати документи для оформлення договору купівлі-продажу в строк до 20.10.2015 р, що підтверджується розпискою від 20.10.2014 р. (а.с.9) На адресу відповідача позивач надіслала телеграму з вимогою повернути її грошові кошти (а.с.10) Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Тягар доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог законодавство покладає на неї, про що зазначає ст. 60 ЦПК України. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України) Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не обмежував сторони в наданні ними доказів по справі. Стаття 527 ЦК України регламентує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст..610 ЦК України) Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 1212 ЦК України регламентує, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. (ч.2 ст.1212 ЦК України) Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином. Ст. 658 ЦК України встановлює, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Стаття 215 ЦК України розкриває зміст недійсності правочину. Відповідно до ч. 1 вказаної норми, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5-6 ст.203 ЦК України Стаття 203 ЦК України називає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам , особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Стаття 220 ЦК України визначає правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору . Відповідно до ч 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. (ст..509 ЦК України) Стаття 526 ЦК України регламентує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (дата) виконання боржником зобов'язання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 546 ЦК України зазначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Стаття 548 ЦК України вказує, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ст.571 ЦК України при порушенні зобов'язання забезпеченого завдатком з вини боржника (позивача), завдаток залишається у кредитора (відповідача). Повернення завдатку та додаткової суми у розмірі завдатку передбачається цією нормою закону тільки в випадку порушення зобов'язання з вини кредитора. Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена,- у письмовій формі. (ст..635 ЦК України) За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (ст..655 ЦК України) Стаття 656 ЦК України вказує, що предметом договору купівля-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Судом встановлено, що відповідач отримав від позивача 129 000 грн у забезпечення укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, в строк до 20.10.2015 р договір повинен бути укладений, з вини відповідача договір не укладений до теперішнього часу, тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 129 000 грн. Оскільки позовні вимоги задовольняються з відповідача згідно до ст. 88 ЦПК України належить стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору, витрати на послуги адвоката та витрати, пов'язані з викликом відповідача через засоби масової інформації На підставі викладеного,

Outcome: approved