Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . У позові вказує, що 01.08.2015 сторони уклали шлюб. На теперішній час до Солом`янського районного суду міста Києва позивачем подано позов до відповідача про розірвання шлюбу. Зазначає, що від шлюбу мають одну спільну малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спору з відповідачем про місце проживання дитини не має. Вказує, що як мати спільної малолітньої дитини, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, забезпечує свою дитину самостійно на теперішній час. Однак, грошових коштів для забезпечення нормального розвитку дитини і матеріального забезпечення сім`ї не вистачає. Позивачка зазначає, що нормальний рівень вона одна забезпечити не може, тому, батько, який здоровий та працездатний зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку. У позові вказується, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти на утримання спільної дитини, стан здоров`я відповідача нормальний, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, непрацездатних осіб на його утриманні немає, аліменти відповідач більш нікому не сплачує, стягнень за виконавчими документами з ним не має, а тому він може сплачувати такий розмір аліментів. З огляду на викладене просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 02.10.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. 25.01.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування відзиву вказано, що 01.08.2015 сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають одну спільну малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Зазначає, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, вони проживають окремо. Проте відповідач з дитиною спілкуються та він приймає участь у її вихованні та розвитку, приїжджає за місцем проживання дитини або забирає її до себе на вихідні дні, за своїм місцем проживання. Вказує, що не відмовляється від сплати аліментів. Однак, не погоджується з позивачем, що розмір аліментів повинен бути встановлений у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, так як ця позивна вимога нічим не обґрунтовується. Разом з тим, відповідач зазначає, що має постійний дохід, оскільки заробляє на життя власною працею. З 2006 року по теперішній час працює в КП «Київський метрополітен». Таким чином, відповідач вважає, що аліменти у розмірі чверті його заробітної плати є справедливим і таким, що узгоджується із законодавством, тому просить суд частково задовольнити позов та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 01.08.2015, актовий запис № 2113, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 серпня 2015 року, прізвище після державної реєстрації - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 квітня 2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1458, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з довідки №221, виданої КП «Київський метрополітен» від 23.09.2020, [PERSON] дійсно працює в КП «Київський метрополітен» з 10.03.2006, та в період з вересня 2019 року по серпень 2020 року заробітна плата становила 285000,77 грн. Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачкою вказано, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, вказані обставини відповідачем не спростовані, а відтак беруться судом до уваги. Також вказано, що відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, що також підтверджує і сам відповідач у відзиві. Суд бере до уваги доводи відповідача, що він працевлаштований та не заперечує щодо сплати аліментів у розмірі ј частини його заробітку (доходу). З огляду на викладене вище, враховуючи вимоги чинного законодавства, оскільки позивачкою не надано суду жодних доказів в обґрунтування стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial