overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 25 серпня 2005 року, від даного шлюбу у них є двоє малолітніх дітей. Спільне життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, сімейні стосунки припинено влітку 2013 року. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася з вказаним позовом до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] при вирішенні спору поклався на розсуд суду, однак, вказав, що бажає вберегти сім'ю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області 25 серпня 2005 року за актовим записом № 96, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Сім'я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків позивач не має. Враховуючи наведені обставини, а також те, що сторонам надавався строк на примирення, однак, примирення не досягнуто, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх малолітніх дітей, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що 07 листопада 2011 року у виконавчому комітеті Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та нею, про що зроблено актовий запис за №2. В шлюбі в них народився син [PERSON],[INFO]. Сімейне життя з чоловіком склалось невдало через різні погляди на життя. З часу народження сина вони проживають окремо, участі у вихованні дитини чоловік не приймає. Миритись не бажає, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу, оскільки бажає зберегти шлюб. У разі ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог позивача просив змінити прізвище на [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого Вишнівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області вбачається, що 07 листопада 2007 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], про що зроблено актовий запис за №2. Від спільного проживання в шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджує свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Ухвалами Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2014 року та від 17 березня 2014 року подружжю Борис було призначено строк для примирення, який в сукупності становив чотири місяці, що не суперечить вимогам ст.111 СК України та ч.5 ст.191 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Сімейний союз підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до вимог ст.112 СК України, при розірвані шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із пояснень позивача сімейні стосунки між ними не склалися, жодних вагомих дій для збереження сім'ї чоловік не вчиняє. Позивач не бажає відновлювати шлюбні відносини, про що свідчить наданий термін для примирення, яким вони не скористались. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінити прізвище на [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 16 травня 2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 травня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 420. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; оскільки почуття любові та поваги між сторонами втрачено, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута. Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначала, що 07 грудня 2007 року вони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1422. Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, вони мають різни погляди на життя та сім'ю, в результаті чого часто виникали непорозуміння та сварки. З кінця 2011 року шлюбних відносин сторони не підтримують, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Шлюб носить лише формальний характер. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку слухання справи подала заяву про розгляд у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти надання строку для примирення заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 07 грудня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1422 (а.с.4). Від спільного шлюбу у сторін є дочка [PERSON] - [INFO] (а.с.5). Крім того, було встановлено, що сторони з кінця 2011 року не підтримують шлюбних стосунків, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя між сторонами є неможливим та шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 06 серпня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Погарщинської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за № 03. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. З часу реєстрації шлюбу відповідач жив своїм окремим життям, інтересами сім'ї не цікавився, вихованням та утриманням дитини не займався. У травні 2010 року він скоїв тяжкий злочин (вбивство), за що вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 21.03.2012 року був засуджений до позбавлення волі строком на 15 років. У сторін погляди на життя несумісні та вони є абсолютно різними людьми, тому позивач дійшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. До судового засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої позов підтримала, просила слухати справу у її відсутність та судові витрати покласти на відповідача. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». До судового засідання надійшла заява від відповідача [PERSON], відповідно до якої він позов визнав, просив слухати справу у його відсутність. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконкомом Погарщинської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, 06 серпня 2006 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., про що зроблено відповідний актовий запис № 03 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно довідки Полтавської виправної колонії №64 від 27.09.2013р. №5215 відповідач [PERSON], [INFO], засуджений за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 21.03.2012 року до 15 років позбавлення волі, відбуває покарання в Полтавській виправній колонії № 64 УДДУ ПВП в Полтавській області з 12.04.2013 (а.с. 4). Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки з часу реєстрації шлюбу відповідач жив своїм окремим життям, інтересами сім'ї не цікавився, вихованням та утриманням дитини не займався, крім того, у сторін різні погляди на життя, вони є абсолютно різними людьми. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК України усі судові витрати по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 17.07.2004 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в них з відповідачем не склалось, у зв'язку з чим на протязі останніх 3-х років шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені, подружніх стосунків вони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Причиною припинення шлюбних відносин є несумісність їхніх із відповідачем характерів, відмінність поглядів на життя, неможливість дійти єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем. Зусилля, які докладались нею для збереження сім'ї та шлюбу виявились марними. За таких обставин примирення між ними неможливе. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, просить строк на примирення не давати, оскільки вже три роки з відповідачем не проживають разом. Відповідач у судове засідання надіслав заяву про те, що справу просить розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згідний, строк на примирення просить не давати в зв'язку з тим, що більше трьох років з позивачкою не проживає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 09 липня 2005 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Близько двох місяців шлюбні відносини з відповідачем вони не підтриммують, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Через втрату порозуміння між собою та внаслідок несумісності характерів вони втратили почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 липня 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 78. [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18.08.2005 року, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції,серії [NUMBER] від 17.10.2012 року, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. З середини жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; оскільки почуття любові та поваги між сторонами втрачено, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітніх дітей між ними досягнута, діти постійно проживають з матір'ю [PERSON] Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи позов тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання сина та доньки не надає. Позивач в судовому засіданні, позов підтримала та просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконкомом Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с. 5) Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4). Із довідки № 03-14/708 від 26.12.2013 року виданої виконкомом Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] дійсно проживають спільно з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с. 6). Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. З таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах. Зазначала, що згідно рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з відповідача на її користь стягувалися аліменти на утримання їхніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, починаючи з 04.11.2005 року до повноліття дітей. В даний час стягнення аліментів припинено у зв'язку з досягненням дітьми повноліття, однак станом на 01.03.2013 року існує заборгованість по аліментах в розмірі 6064,54 грн., яку позивач просила стягнути з відповідача на її користь, а також просила стягнути судові витрати в розмірі 150 грн., пов'язані з наданням їй правової допомоги. В судове засіданні позивач не з'явилася, але надала суду заяву, де зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, про що надав суду письмову заяву. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і його слід задовольнити. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості по виконавчому листу № 2-165 від 01.03.2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, наданого відділом державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції, відповідачем допущено заборгованість по аліментах на суму 6064,54 грн. Стягувач на чию користь стягуються аліменти в разі виникнення заборгованості, має право звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за аліментами відповідно до ст. 194 СК України. Згідно зі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по наданню правової допомоги в розмірі 150 гривень, підтверджені квитанцією адвоката [PERSON] Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, від 08.07.2011 року, позивача звільнено від сплати судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок, тому на підставі статті 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача. Враховуючи наведене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення моральної шкоди. Виписані в позовній заяві вимоги обґрунтувала тим, що відповідач був засуджений Первомайським міськрайонним судом за скоєння розбійного нападу на неї (ч. 3 ст. 187 КК України) Неправомірними діями [PERSON] була завдана моральна шкода, яка полягає в завданому їй стресі, душевним хвилюванням, яку оцінює в 3000 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнав. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини., крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Викладене підтверджується вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 липня 2013 року. Із матеріалів справи вбачається, що вироком Первомайського міськрайонного суду від 02.07.2013 року, який вступив в законну силу [PERSON] засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України за скоєння розбійного нападу на потерпілу [PERSON] з метою заволодіння грошима. Таким чином, в результаті неправомірних дій відповідача, позивачці заподіяні моральні страждання. Глибину фізичних та душевних страждань, яких позивачка зазнала в зв'язку з скоєнням відповідачем злочину відносно неї вона оцінює в 3000 грн. Цей розмір моральної шкоди на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості. Визнання позову відповідачем відповідає вимогам закону, не порушує його права та права третіх осіб, а тому відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України може бути прийнятий судом. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст.. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог..

Outcome: approved