Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

У жовтні 2014р. [PERSON] звернувся до суду з уточненим та доповненим у подальшому позовом до [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON], яка при житті залишила на його ім'я заповіт, яким все своє майно, а саме 1/2 частину квартири [ADDRESS], заповіла йому. Позивач зазначав, що після смерті [PERSON] він у встановлений ст.1272 ЦК України термін не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи, оскільки в даний період знаходився на території АР Крим тимчасово окупованої Російською Федерацією, а тому не мав можливості виїхати на територію материкової України. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки, позивач отримав відмову нотаріуса в оформленні свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що стало причиною його звернення до суду. Посилаючись на вище викладені обставини позивач просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Ухвалою сулу від 19.11.2014р., за заявою представника позивача було замінено неналежного відповідача у справі Одеську міську раду на належного [PERSON], який є чоловіком померлої (а.с.32). Представник позивача, діючий за ордером від 21.10.2014р. та угодою від 20.10.2014р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі (а.с.8,9). Відповідач та його представник, діючий за ордером та угодою від 01.12.2014р., у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні у повному обсязі (а.с.63,64). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд приймає рішення за наявними в справі доказами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебував з [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому 12.03.1980 р. Іллічівським ЗАГС м. Одеси, актовий запис №170, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.38 обор.). При житті, а саме 09.03.2011р. [PERSON] оформила на ім'я позивача [PERSON], який був її рідним племінником, заповіт, яким все своє майно заповіла останньому (а.с.5). [INFO] [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.12.2006р. (а.с.44 звор. бік). Інша частина квартири [ADDRESS], належить на праві власності відповідачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.12.2006р. (а.с.44 звор. бік). Право власності [PERSON] на вказану частину вказаної вище квартири 18.04.2007р. зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» (а.с. 44). Відповідно до довідки від 13.02.2014р. №484 [PERSON] з 17.05.1972р. по день смерті була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (а.с.39 звор. бік). Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік, [PERSON], який своєчасно 26.02.2014р. звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.37). Відповідно до спадкової справи, інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає. Встановлено, що 14.08.2014р. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса п'ятої одеської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с.53). Оскільки інших спадкоємців не було, 14.08.2013р. на ім'я [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.56 звор. бік). З матеріалів спадкової справи вбачається, що ніхто крім [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса п'ятої одеської державної нотаріальної контори, не звертався. При зверненні до державного нотаріуса П'ятої одеської державної нотаріальної контори, позивачу було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що він пропустив строк на прийняття спадщини, що підтверджується листом від 28.10.2014р. №2038/01-16 від 04.08.2014р. (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Зі змісту п.24 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач зазначав, що в даний період знаходився на території АР Крим, тимчасово окупованої Російською Федерацією, а тому не мав можливості виїхати на територію материкової України. На підтвердження даних обставин надав до суду фотознімки. В судовому засіданні встановлено, що позивач знаходився в Криму в липні - серпні 2014р. у відпустці. На питання суду, чому позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в період з лютого по серпень 2014р., представник позивача не надав суду обґрунтованої відповіді, а також не подав докази поважності пропуску строку не прийняття спадщини. За таких обставин, суду прийшов до висновку, що строк для прийняття спадщини позивач пропустив без поважної причини. Вказані обставини свідчить про відсутність існування для позивача об'єктивних труднощів для своєчасного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для відмови в задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 243,60грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.2).

Outcome: dismissed