Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» (далі - відповідач-1), Національного банку України (далі - відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (далі - відповідач-3), третя особа: [PERSON], про визнання недійсним Договору про передавання в управління непроданих активів, укладеного 20.11.2013р. між АБ «Банк регіонального розвитку», Національним банком України та ТОВ «Агенція з комплексного захисту бізнесу «Дельта М» в частині передавання в управління фінансового активу - Кредитного договору № 27/10-7211 від 05.12.2006р. між АБ «Банк регіонального розвитку» та [PERSON] із договорами забезпечення: Іпотечним договором № 027/Д39461 від 05.12.2006р. із змінами відповідно до Додаткового договору № 1 від 10.04.2008р. між АБ «Банк регіонального розвитку» та [PERSON] та Договором поруки № 027/ДП9451 від 05.12.2006р. між АБ «Банк регіонального розвитку» та [PERSON]. Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 05.12.2006р. між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 27/10-7211 за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 56 000,00 доларів США, строком погашення до 04.12.2016р., а позичальник зобов'язався сплачувати за користування кредитом проценти із розрахунку 13% річних. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором 05.12.2006р. між Банком та Позивачем було укладено іпотечний договір № 027/Д3946І, поручителем виступив [PERSON] за договором поруки № 027/ДП9451 від 05.12.2006р. Згідно з постановою НБУ від 02.12.2009р. № 713 з 07.12.2009р. було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації АБ «Банк регіонального розвитку». На підставі рішення комісії НБУ з питань нагляду та регулювання діяльності банків від 29.02.2014р. № 105 затверджено ліквідаційний баланс Банку, ухвалено звіт ліквідатора та завершено процедуру ліквідації. У зв'язку із завершенням строку ліквідаційної процедури Банку його непродані активи та перелік незадоволених вимог кредиторів та договору про передавання в управління непроданих активів банку від 20.11.2013р. були передані в управління визначеній НБУ юридичній особі - ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М». Так, ТОВ «Дельта М» не мала права укладати Договір управління від 20.11.2016р. та приймати в управління активи Банку, оскільки не є фінансовою установою, тому Договір управління від 20.11.2013р. є недійсним на загальних підставах цивільного законодавства. В судовому засіданні представники Позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник Національного банку України в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні. Підтримав письмові заперечення, в яких зазначено, що оскільки оскаржуваний Договір про передавання в управління непроданих активів від 20.11.2013р. укладався саме в рамках проведення процедур ліквідації банківської установи, тому укладення вказаного правочину здійснювалось на підставі спеціальних норм права, на підставі яких проводилась процедура ліквідації АБ «БРР», аналіз яких дає підстави стверджувати, що для проведення операцій з управління непроданими активами банківської установи, що ліквідується, набуття статусу фінансової установи в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є необов'язковим. Окрім того, Позивач не зазначив виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, а саме: яким чином укладений між відповідачами договір порушує права Позивача та не навів жодних доказів, що підтверджували порушення прав Позивача. Відповідачі - Акціонерний банк «Банк регіонального розвитку», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та третя особа в судове засідання не з'явились та не направили своїх представників, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представників Позивача та Національного банку України, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 05.12.2006р. між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 27/10-7211, за умовами якого Банк зобов'язується надати Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти у сумі 56 000,00 доларів США в строк до 04.12.2016р., а Позичальник зобов'язується сплачувати за користування кредитом проценти із розрахунку 13% річних, комісійну винагороду, та повернути Кредит в терміни та на умовах, встановлених цим Договором (а.с.16-21). В забезпечення виконання зобов'язань Позивача за кредитним договором, 05.12.2006р. між АБ «Банк регіонального розвитку» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 027/Д3946І, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. та зареєстрований в реєстрі за № 4949 (а.с.22-26) з урахуванням Додаткового договору № 1 від 10.04.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1039 (а.с.27-28); та Договір поруки № 027/ДП9451 від 05.12.2006р., укладений між АБ «Банк регіонального розвитку», [PERSON] та [PERSON] (а.с.29-30). В жовтні 2015 року Поручитель [PERSON] отримав вимогу про виконання договірних зобов'язань по Кредитному договору № 27/10-7211 від 05.12.2006р., з якої дізнався про те, що 20.11.2013р. між Банком, ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та Національним банком України було укладено Договір про передавання в управління непроданих активів, у відповідності до якого Банк передав в управління Товариству наявні на балансі активи, а Товариство прийняло в управління дані активи. В подальшому 30.09.2015р. між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» було укладено Договір № 009 про відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором № 27/10-7211 від 05.12.2006р., згідно якого Товариство відступило Компанії усі права за Кредитним договором (а.с.34-35). З матеріалів справи вбачається, що Постановою Правління Національного банку України від 02.12.2009р. № 713 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації з 07.12.2009р. Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» (а.с.62). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 91 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим Законом. Статтею 96 Закону України «Про банки та банківську діяльність» у разі, якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи банку і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов'язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів. Згідно рішення Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків Національного банку України від 27.09.2013р. № 735 погоджено порядок та умови проведення конкурсу Національним банком України з визначення управителя непроданих активів Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» (а.с.65). Рішенням Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків Національного банку України від 25.10.2013р. № 834 «Про визначення юридичної особи, якій за договором передаватимуться в управління непродані активи Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» визначено юридичною особою, якій за договором передаватимуться в управління непродані активи Банку. Рішенням Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків Національного банку України від 28.02.2014р. № 105 «Про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора та завершення ліквідаційної процедури Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» затверджено ліквідаційний баланс банку станом на 14.11.2013р., ухвалено остаточний звіт ліквідатора, процедуру ліквідації банку завершено (а.с.63). 20.11.2013р. між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» (Установник управління за договором), Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (Управитель за договором) та Національним банком України було укладено Договір про передавання в управління непроданих активів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3960, за умовами якого Установник управління передає в управління Управителеві активи, наявні на балансі Установника управління на дату укладення цього Договору, а Управитель приймає в управління Активи і зобов'язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів Установника управління відповідно до Переліку (реєстру) вимог кредиторів за рахунок Активів (а.с.9-15). Позивач просить визнати недійсним договір про передавання в управління непроданих активів від 20.11.2013р. в зв'язку з тим, що ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» не є фінансовою установою, відтак не може управляти активами банку, що є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним. Відповідно до п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 09.11.2009р., відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. Згідно ст. 1029 ЦК України визначено, що за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно. Законом чи договором управління майном можуть бути передбачені обмеження права довірчої власності управителя. Статтею 1033 ЦК України передбачено, що управителем може бути суб'єкт підприємницької діяльності. Управителем не може бути орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування, якщо інше не встановлено законом. Вигодонабувач не може бути управителем. Відповідно до п.п.13.2., 13.3. глави 13 розділу VI Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства (далі - Положення), затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001р. № 369, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.09.2001р. за № 845/6036 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, юридична особа, яка претендує здійснювати управління непроданими активами банку (далі - управитель), має відповідати таким вимогам: банк, який надає послуги з довірчого управління коштами і цінними паперами за договорами з юридичними та фізичними особами, за умови, що він здійснює беззбиткову діяльність, дотримується економічних нормативів, забезпечує в повному обсязі формування резервів за активними операціями та не є об'єктом застосування заходів впливу щодо обмеження, зупинення чи припинення здійснюваних банком операцій; юридична особа, яка здійснює професійну діяльність щодо надання аудиторських, юридичних, консалтингових, фінансових послуг не менше трьох років, веде беззбиткову діяльність і не має заборгованості перед Державним бюджетом України та місцевими бюджетами. Управителем не може бути юридична особа, яка: є кредитором, пов'язаною особою або акціонером/учасником банку; не виконала зобов'язань перед цим банком; є стороною в судовій справі за участю банку. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» є юридичною особою та здійснює наступні види діяльності: дослідження кон'юнктури ринку та виявлення суспільної думки, проведення розслідувань та забезпечення безпеки, консультування з питань комерційної діяльності та управління, нотаріальна та інша юридична діяльність, надання інших комерційних послуг (а.с.68). З вищевикладеного вбачається, що нормами чинного законодавства не передбачено обов'язковість статусу фінансової установи для здійснення функцій управителя непроданих активів банку, згідно вищезазначених норм управителем непроданих активів банку може бути суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа, яка відповідає відповідним вимогам, серед яких відсутня вимога про наявність статусу фінансової установи. Як зазначив представник Національного банку України ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» було подано до Національного банку України необхідні документи, передбачені п.13.7. глави 13 розділу VI Положення, за якими було встановлено, що ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» відповідає всім вимогам, що висуваються до юридичної особи, яка претендує здійснювати управління непроданими активами банку. Доказів зворотного позивачем не надано та в судовому засіданні не здобуто. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги щодо визнання недійсним Договору про передавання в управління непроданих активів від 20.11.2013р. не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed