Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.11.2015 сторони у справі зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №2872.[INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] . Фактично шлюбні відносини припинені. Спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Шлюб носить формальний характер, подальше збереження сім`ї неможливе. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Відповідач є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід, має задовільний стан здоров`я. Будь-які стягнення по виконавчим листам з відповідача не здійснюються, інших малолітніх, неповнолітніх дітей чи осіб на утриманні не має. Зважаючи на вищевикладене, просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання у справі. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час повідомлялись належним чином. 24.11.2021 позивач подала до суду заяву, в якій просить здійснювати розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить покласти судові витрати на неї. Відповідач до суду 24.11.2021 скерував заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов визнає та проти задоволення позовних вимог не заперечує. З урахуванням положень ч.1 ст. 223 ЦПК, відповідно до яких неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд вважав за можливе проводити розгляд за відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення позивача та його представника, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 27 листопада 2015 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що 27.11.2015 складено відповідний актовий запис №2872. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народженням серії [NUMBER] від 16.12.2016 Згідно із положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судовим розглядом встановлено, що сторони не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків і поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Стосовно вимог про стягнення аліментів, суд приходить до такого висновку. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу батька, яка має стягуватись на утримання його неповнолітньої дитини, суд враховуєзаяву відповідача про визнання позову, його працездатний, відсутність даних про його незадовільний стан здоров`я, наявність будь-яких інших утриманців. Відтак, суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір аліментів на утримання дитини є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Позивачка просить встановити датою початку стягнення аліментів день пред`явлення позову. При цьому, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відтак, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав задоволення позовних вимог про стягнення на користь [PERSON] , аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про стягнення судового збору, суд враховує клопотання позивача, яка відмовилась від свого права на відшкодування судових витрат. Згідно із ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved