Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 11 серпня 2009 року було укладено Кредитний договір № BL5225/1, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 36864,86, строком користування до 01 серпня 2016 року зі сплатою 22,00% річних. Згідно умов Кредитного договору та Угоди від 12.09.2014 року, укладеної сторонами - з 01.08.2010 року та з 12.09.2014 року змінювався розмір плати за користування кредитом. Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно кредитного договору. Однак, в порушення умов Кредитного договору відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором в сумі 30854,75 грн. та витрати на сплату судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Крім того, у позовній заяві зазначив, що в разі його неявки в судове засідання розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір №BL5225/1, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 36864,86 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Відповідно до п. 1.2.2 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до цього договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01 серпня 2016 року. 12 вересня 2014 року між сторонами було укладено Угоду про припинення зобов`язань за Кредитним договором №BL5225/1 від 11 серпня 2009 року, відповідно до умов якого, позичальник зобов`язаний в період з 12 вересня 2014 року по 01 вересня 2017 року включно сплатити кредитору грошову суму в розмірі 16297,88 грн.. Згідно п. 2.2 Угоди, протягом періоду, вказаного у п. 2.1 цієї угоди, за користування кредитними коштами (без порушення строку/термінів сплати всієї суми та/або частини кредиту та/або у разі порушення таких строку/термінів погашення кредиту) позичальник зобов`язаний сплачувати кредитору проценти у розмірі 0,0001% річних. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач свої обов'язки за договором виконав в повному обсязі. Факт надання грошових коштів відповідачу за Кредитним договором підтверджується копією меморіального ордеру № 0484262UAН000063/203015 від 11 серпня 2009 року (а.с.24). Проте, відповідач покладені на себе зобов'язання за Кредитним договором №BL5225/1 від 11 серпня 2009 року не виконує. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №BL5225/1 від 11 серпня 2009 року, який міститься в матеріалах справи, заборгованість станом на 04.12.2015 року становить 30854,75 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 13099,95 грн.; сума дострокового стягнення кредиту - 7240,10 грн.; відсотки - 5439,40 грн.; підвищені відсотки - 5075,30 грн. (а.с.21-23). Отже, враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні встановлено, що відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1218,00 грн..

Outcome: approved