overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і прохало стягнути з неї 6254,53 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача прохає винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, про місце і час розгляду справи її повідомлено належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 22.11.2006 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 7500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 11). Пунктом 8.6. «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена відповідальність за порушення будь-якого із зобов'язання, а саме при порушенні позичальником строків платежів передбачених Договором, по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову (а. с. 15). Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 29.08.2014 року має заборгованість на загальну суму 6254,53 грн., що складається: 5339,11 грн. - заборгованість за кредитом; 141,39 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом. А також штрафи відповідно до пункту 8.6. «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 274,03 грн. - штраф (процентна складова). Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 6254,53 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ «Київобленерго» звернулося до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заподіяних збитків, мотивуючи тим, що відповідач [PERSON], який проживає [ADDRESS] самовільно підключився до мережі поза засобами обліку, таким чином електроенергія, що споживалася відповідачем електролічильником не обраховувалася. Про виявлені порушення був складений акт від 23.10.2014 року № К 026879 та зроблено розрахунок збитків, заподіяних енергопостачальнику. Добровільно відповідач погасити суму збитків відмовляється, тому просить стягнути з відповідача суму збитків в розмірі 13 519,58 грн. та судові витрати у розмірі 243,60. У судовому засіданні представник позивача Тимошенко \~О.В. позовну заяву підтримав та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] проживає [ADDRESS], є споживачем електроенергії, яку постачає ПАТ «Київобленерго» та повинен дотримуватися Правил користування електричною енергією для населення, якими регулюються відносини між споживачем та постачальником електроенергії. 23 жовтня 2014 року представниками енергопостачальника ПАТ «Київобленерго» було виявлено порушення відповідачем Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення до мережі поза засобами обліку, про що було складено відповідний акт № К 026879 від 23 жовтня 2014 року (а.с. 2). На підставі п.53 Правил та Методики, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 04.05.2006 року № 562 зроблено розрахунок збитків, заподіяних енергопостачальнику по акту № К 022331 за не обліковану електричну енергію в сумі 2730,50 грн. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, а також шкода, завдана майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, оскільки відповідач в добровільному порядку ухиляється від сплати боргу, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за недораховану спожиту електричну енергію в сумі 13 519 грн. 58 коп. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося внаслідок різних поглядів на подружнє життя, відносин між подружжям, ведення домашнього господарства Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], до суду не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов визнає. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 24 вересня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №1546 від 24 вересня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] зареєстроване та видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 13 листопада 2008 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] зареєстроване та видане Октябрський відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 22 вересня 2006 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати неповнолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохав розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду клопотання про розгляд справи без її участі зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 08 вересня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №148 від 07 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстрованим Щербанівською сільською радою Полтавського району, Полтавської області та видане виконкомом Щербанівської сільської ради Полтавського району 08 вересня 2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 12 червня 2012 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати малолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 листопада 2004 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 480. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Причинами розірвання шлюбу є різні за характери та погляди на сімейне життя, через що в сім'ї постійно виникали сварки і непорозуміння. Спільне господарство [PERSON] і [PERSON] не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Кожен з них веде самостійний спосіб життя, незалежно один від одного. Сім'я існує формально. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 06 листопада 2004 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 480. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 листопада 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 480, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивач та відповідач різні за характером люди, з різними поглядами на життя. Їхня сім'я розпалася, понад півтора року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачу після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 28 від 16.12.2014 року. Від шлюбу подружжя дітей не має. Причинами розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя, через що в сім'ї постійно виникали сварки і непорозуміння. Спільне господарство [PERSON] і [PERSON] не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Подружжя разом не проживають з 2013 року. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 18 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 28. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу подружжя дітей не має. Спільне життя між ними не склалося, оскільки позивач та відповідач різні за характером люди, з різними поглядами на життя. Їхня сім'я розпалася, 10 місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачу після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

У грудні 2014 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачки - [PERSON] про виключення його з запису як батька дитини - сина [PERSON], [INFO], з актового запису про народження за № 278 від 12.04.2013 року, здійсненого відділом ДРАЦС по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського МУЮ у Житомирської області. Позовні вимоги мотивуються тим, що рішенням Житомирського районного суду від 10 січня 2013 року по цивільній справі за № 2-2222/12 шлюб між сторонами було розірвано. Позивач стверджує, що подружні стосунки з відповідачкою фактично припинені в липні 2011 році. З того часу вони перестали нести взаємні права та обов'язки подружжя, їх перестав пов'язувати спільний побут, їх спільне проживання припинилось. У жовтні 2014 року позивачу стало відомо, що відповідачка весною 2013 року народила хлопчика Давіда, батьком якого зазначила його. На вимогу позивач відповідачка надала йому копію свідоцтва про народження вказаної вище дитини. Позивач наполягає на тому, що не є батьком [PERSON], [INFO]. До органу реєстрації актів цивільного стану з заявою про реєстрацію його як батька народженої відповідачкою дитини він не звертався. На час зачаття зазначеної дитини позивач з відповідачкою не зустрічався, не проживав, не вів спільне господарство тощо. Таким чином, з урахуванням зазначеного, своє кровне споріднення з дитиною [PERSON], [INFO], позивач заперечую. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує з наведених підстав, просив суд його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, не заперечила проти його задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до вимог ст.ст. 122, 124, 126 та 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно п. 2.9. Наказу Міністерства юстиції України від 26 вересня 2002 року N86/5 «Про затвердження Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану», підставою для внесення змін у актові записи цивільного стану є: рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини із актового запису про народження. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У грудні 2014 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати його шлюб з відповідачкою - [PERSON], зареєстрований 21.08.2010 року міським відділом РАЦС Бердичівського МУЮ Житомирської області, актовий запис № 400. Від шлюбу дітей немає. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що подружні відносини останнім часом почали погіршуватись, подружжя втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім'ю та ведення спільного господарства. Протягом останнього часу спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, підстав для збереження шлюбу та підстав для примирення немає. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце була належним чином повідомлена згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду від неї не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.4) та врахувавши обставини справи, викладені в позовній заяві, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки в сторін розладналися, вони як сім'я не проживають, миритися не бажають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить шлюб, зареєстрований 17 серпня 2000 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції між ним та відповідачкою [PERSON], актовий запис № 88 розірвати. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою припинили шлюбно-сімейні відносини, втратили один до одного почуття любові та поваги , сім»я розпалася по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому грунті, а тому позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу до вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей та вирішення спору про поділ майна подружжя, а також надати їй термін для примирення з відповідачем. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 серпня 2000 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище Боровко) [PERSON] зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №88. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дтитини, динити-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, через постійні сварки та непорозуміння між подружжям, відмінність поглядів на сімейні відносини, що негативно впливає на виховання дітей, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем наявний спір про поділ майна, але в цьому провадженні позовних вимог про поділ майна подружжя не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved