Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У вересні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до головного редактора інтернет-видання Lenta.ua [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом визнання недостовірною інформації,поширеної на веб-сайті Інтернет-видання Lenta.ua у статті під назвою « [INFO] », зобов`язання спростувати недостовірну інформацію та видалити статтю, відшкодування моральної шкоди в сумі 140 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що поширена відповідачем негативна інформація про особу позивача не відповідає дійсності, а її поширенням було порушено особисті немайнові права позивача, що полягає у приниженні честі і гідності, завданні шкоди діловій репутації, та завдано істотної моральної шкоди. Ухвалою від 02.10.2020 суд за заявою позивача вжив заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача обмежити доступ для всіх користувачів мережі Інтернет до статті під назвою « [INFO] ». Ухвалою від 19.10.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 08.02.2021, яке за клопотанням представника позивача було відкладене на 01.03.2021. В підготовче засідання 01.03.2021 учасники справи не з`явилися. Представник позивача [PERSON] через канцелярію суду подав письмову заяву про відмову від позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, підтримання інших вимог позову та розгляд справи за його відсутності. За результатами розгляду цієї заяви суд постановив ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог та повернення позивачу 50 відсотків суми сплаченого судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди. Відповідачем через канцелярію суду подано письмову заяву про визнання позову в частині вимог про визнання недостовірною інформації,поширеної на веб-сайті інтернет-видання Lenta.ua у статті під назвою « [INFO] », зобов`язання спростувати недостовірну інформацію та видалити статтю, щовідповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову з таких підстав. Відповідно до положень статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом установлено, що [INFO] у мережі Інтернет на веб-сайті https://lenta.ua/ за адресою [INFO] була опублікована стаття під назвою « [INFO] »,у якій, зокрема, містилась інформація такого змісту: ?« Коллеги раскрыли интереснейшую аферу ранее неоднократно судимого украинского мошенника по имени [PERSON] ». ?«Согласно данных СМИ, за счет публикаций выдуманных историй в сети [PERSON] пытается замять ряд громких скандалов и не погашенных судимостей». ?«Как ранее сообщалось, банкир-мошенник [PERSON] отмывал деньги международной преступной группировки». ?«И не просто спортсмен, а который покорил ІТ сферу! Вот только как можно покорить ІТ сферу с незаконченным средним образованием? Может он получил знания в тюрме когда отбывал срок за убийство или в кабинете экс-главы НБУ [PERSON] , когда за откаты получил 180 млн грн. финансирования для свого банка?» ?« [PERSON] считают одним из наиболее опасных бандитов Киева . На его руках не менее тридцати жертв. Как правило, [PERSON] приходится убивать бизнесменов для того, чтобы отжать прибыльный бизнес для своих старших партнеров». Правовими підставами заявлених [PERSON] вимог є конституційні норми та положення цивільного законодавства, які регулюють особисті немайнові права фізичної особи. Так, Конституція України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Водночас Основний Закон кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України). Отже право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондує обов`язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно зі статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на їх недоторканність. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Водночас статтею 30 Закону України «Про інформацію» встановлено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Оцінка змісту публікації, яка була поширена в мережі Інтернет під заголовком «[INFO]» дає підстави для висновку, що викладена у ній інформація стосується позивача і є негативною, оскільки невідомий автор стверджує, що він притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення вбивства, має непогашені судимості та причетний до вчиненні інших злочинів, при цьому називає позивача шахраєм (мошенником) та бандитом. Ураховуючи зміст та характер всієї публікації в цілому, зміст конкретних фраз та характер використання мовних засобів, суд вважає, що вищенаведені висловлювання про позивача не є оціночними судженнями і не можуть бути розцінені як гіпербола, алегорія чи сатира, у них відсутня оцінка дій, суб`єктивна думка, переконання і погляди відповідача, припущення, зазначена інформація не підпадає і під ознаки критики. Відтак ця інформація є фактичними твердженнями, які можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності і, як наслідок, можуть бути визнані недостовірними. За таких обставин є обґрунтованими доводи позову про те, що оспорювана публікація порушує право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації. За приписами статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У даному конкретному випадку недостовірна інформація була поширена у мережі Інтернет на веб-сайті видання Lenta.ua, головним редактором якого є [PERSON] , що ним не оспорюється. Отже на підставі оцінки наявних у справі доказів та ураховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] визнання недостовірною інформації,поширеної на веб-сайті інтернет-видання Lenta.ua у статті під назвою « [INFO] », зобов`язання спростувати недостовірну інформацію у заявлений позивачем спосіб, а саме шляхом розміщення на веб-сайті за посиланням https://lenta.ua/ вступної та резолютивної частин даного рішення під заголовком «Спростування недостовірної інформації про [PERSON] » та видалити статтю у п`ятиденний строк з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved