Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У вересні 2021 року до суду звернулася [PERSON] із вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що із самопроголошеної Луганської Народної Республіки (далі - ЛНР) позивачка не могла виїхати через встановлені обмеження, у зв`язку з чим не мала змоги у визначений законом строк звернутися до нотаріуса на території України щодо прийняття спадщини. Після отримання свідоцтва про смерть, виданого органом самопроголошеної ЛНР, [PERSON] звернулася до Решетилівського РВ ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з метою реєстрації смерті чоловіка, однак їй було відмовлено у вчиненні зазначеної дії, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з метою встановлення факту смерті [PERSON] на окупованій території. У подальшому позивачка отримала свідоцтво про смерть чоловіка, видане органом державної влади України. Після отримання свідоцтва про смерть [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність факту прийняття спадщини. Посилаючись на вищезазначені обставини позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визначити їй додатковий строк тривалістю чотири місяці, достатній для прийняття спадщини, після смерті чоловіка [PERSON] . Ухвалою судді від 15.09.2021 у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 19.10.2021. 19 жовтня 2021 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 23.11.2021. У судове засідання позивачка не з`явилася, 28.09.2021 від [PERSON] до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити (а.с. 20). Представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, до суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 29, 30). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] , 1946 року народження, та [PERSON] , 1944 року народження, уклали шлюб 18 вересня 1965 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с. 6). Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 03.09.2021 у справі № 546/817/21 встановлено факт смерті [INFO] в м. Сорокине (колишня назва - Краснодон) Луганської області [PERSON] , який народився [INFO] в м. Макіївка Донецької області (а.с. 32-33). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 06 вересня 2021 року Решетилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Сорокине Луганської області (а.с. 5). Згідно довідки № 1624-497 від 13.04.2016 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає по [ADDRESS] (а.с. 8). Постановою державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 вересня 2021 року позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] , у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] відсутня. (а.с. 4). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, 2 статті 1220 ЦК України). У відповідності до вимог частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 цієї статті). Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. В пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц вказав, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09.12.2010 року, яке набуло статусу остаточного 09.03.2011 року ще раз вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії», №48778/99, пункт 25). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Позивачка не мала можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини після [PERSON] , оскільки перебувала на тимчасово окупованій території України, з якої не мала можливості виїхати з метою оформлення своїх спадкових прав в органах державної влади України. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на зазначене суд, оцінивши наявні у справі докази конкретних обставин справи та враховуючи відсутність інших спадкоємців, які претендують на спадщину, особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, з огляду на положення ст.55 Конституції України, доходить висновку, що [PERSON] з поважних причин пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , у зв`язку із обставинами, що не залежали від її волі. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та позивачці необхідно визначити додатковий та достатній строк для подання заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців, з дня набрання рішенням суду законної сили. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved