Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнання за ним право власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з: 1-1 коридор, 1-2 комора, 1-3 санвузол, 1-4 кухня, 1-5 житлова кімната площею 10,8 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 16,7 кв.м., І-балкон, ІІ- балкон, загальна площа квартири 49,3 кв.м., житлова площа 27,5 кв.м., після смерті [PERSON], померлої 14 липня 2015 року. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що позивач є рідним сином [PERSON], померлої 14 липня 2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON]. Вказана квартира була надана померлій на підставі ордеру № 1216, виданому 05 листопада 1970 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих в ЖБК « Радуга». Згідно п.1.2 Статуту ОСББ « Радуга», затвердженого протоколом загальних зборів № 26 від 06.10.2016 року, об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радуга» є правонаступником житлово-будівельного кооперативу «Радуга», створеного у 1966 році при організації п\\я 210 на підставі рішення Красногвардійського райвиконкому м. Дніпропетровська від 21.01.1966 р. № 128. [PERSON] була членом згаданого кооперативу і повністю внесла в 1985 році пайовий внесок в сумі 4\~306 карбованців за спадкову квартиру. За життя його мати заповіту не лишила, тому спадщину спадкують спадкоємці за законом 1 черги. На день смерті [PERSON] разом з нею проживав і був зареєстрованим позивач її син, єдиний спадкоємець 1 черги за законом, тому він вважається спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину. 27 жовтня 2015 року він звернувся до 3 Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 412917423 від 27.10.2015 року. У січні 2016 року він звернувся до державного нотаріуса 3 Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2016 року ( спадкова справа 702\\2015) державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру, що знаходиться за вказаною адресою, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. У зазначеній відмові нотаріус посилається на лист КП ДМБТІ від 18.12.2015 року № 154765, в якому вказано, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на квартиру за вищезазначеною адресою не проводилась. Той факт, що спадкодавцем [PERSON] за життя не був отриманий правовстановлюючий документ на кооперативну квартиру, а також за нею не було зареєстроване право власності на квартиру, ніяким чином не впливає на можливість визнання за позивач права на спадкування цієї квартири за вказаною адресою. У звязку з чим позивач звертається до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не зявився, але надав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, судові витрати покласти на нього та справу слухати без його участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав до суду клопотання про відкладення судового засідання, у звязку з зайнятістю в іншій справі. Проте, суд визнав причину неявки представника відповідача не поважною. Представник третьої особи Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без представника нотаріальної контори, у звязку з виробничою завантаженістю. Представник Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Радуга» у судове засідання не зявився, але від голови третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У\~відповідності\~до ч. 1 ст. 15 ЦК України,\~кожна особа\~має\~право\~на\~захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, 14 липня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 638732 виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 5561. Позивач [PERSON] рідний син померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 431936 від 14 вересня 1974 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. На час смерті [PERSON] позивач [PERSON] постійно проживав разом з спадкодавицею у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою ОСББ «Радуга» від 27.10.2015 року, в якій зазначено, що позивач дійсно проживає за адресою: [INFO] разом з [PERSON], яка мешкала і була зареєстрована з 16.08.1974р. по 13.07.2015 року, тобто по день смерті, а тому фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON]М Як вбачається з позовної заяви, позивач звертається до суду з вимогою про визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] в ЖБК «Радуга» на підставі ордеру № 1216, виданому 05 листопада 1970 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих. Відповідно до рішення № 697 виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 12.12.1973 року провулок Павлоградський був перейменований в провулок Альпійський, що підтверджується архівною копією цього рішення, виданої 21.11.2016 року за № Р-88-2016. Згідно технічного паспорту на квартиру № 26 у житловому будинку № 18 а по пров. Альпійському у м. Дніпро, від 03 листопада 2016 року, вищезазначена квартира складається з: 1 коридор, 2 комора, 3 санвузол, 4 кухня, 5 житлова кімната площею 10,8 кв.м., 6 житлова кімната площею 16,7 кв.м., І-балкон, ІІ- балкон, загальна площа квартири 49,3 кв.м., житлова площа 27,5 кв.м. Згідно довідки № 288 від 10.11.2016 року виданої ОСББ «Радуга», [PERSON] була членом згаданого кооперативу і в 1985 році повністю внесла пайовий внесок в сумі 4\~306 карбованців за квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про власність», який діяв на час виникнення даних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18.09.1987 року № 9, судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 ЗУ «Про власність» (697-12), член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на власний розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. 28 жовтня 2015 року позивач звернувся до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої 14 липня 2015 року [PERSON], та за його заявою було заведено спадкову справу № 702/2015. У січні 2015 року позивач звернувся до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 26 у житловому будинку № 18 а по пров. Альпійському у м. Дніпро. Згідно постанови Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 січня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 26, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, пров. Альпійський, буд. 18 а, після померлої 14 липня 2015 року [PERSON], у звязку з тим, що спадкоємцем не надано правовстановлюючого документу на вказану квартиру. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Відповідно до п. 11 Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Також у відповідності до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Окрім того, відповідно до змісту зазначеному у пункті 8 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, за умовах, що спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, до складу спадщини включається відповідно кооперативна квартира. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В своїй заяві про розгляд справи без участі позивач просив покласти судові витрати на нього. Тому, суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved