Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У вересні 2020 до суду надійшла позовна заява в якій позивач просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за заявою - договором № 002/3505583-СК від 11.05.2017 р., у розмірі 54 312,83 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 28 512,83 грн.; заборгованість за відсотками (в т. ч. прострочена), 25 800,00 грн.; суму нарахованого штрафу за Заявою - договором № 002/3505583-СК від 11.05.2017 року, в розмірі 1 100,00 грн. та понесені позивачем судові витрат. 15.10.2020 ухвалою Печерського районного суду м. Києва було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій просить суд розглядати справу у заочному порядку та у його відсутність. В судове засідання відповідач не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення про судове засідання на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, відповідачем не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 11.05.2017 р. між ПАТ «ТАСКОМБАНК», поточне найменування та організаційно- правова форма якого АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-договір № 002/3505583-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки. Відповідно до Умов надання та обслуговування Кредитної лінії предметом договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на таких умовах: - максимальна сума кредитного ліміту - 100 000,00 грн.; - строк користування - 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк; - проценти за користування кредитом: 48,0 %- з 11.02.2017 по 30.11.17; 39,6 %-з 26.12.17 по 31.01.2019; 43,2 % - 01.02.2019; - штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100 грн., за кожен факт прострочення платежу. Згідно з п. З розділу 1 кредитного договору позичальник погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту залежить від типу обраного пакету послуг та кредитного продукту. Позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку згідно внутрішніх нормативних документів Банку. Підписанням даної заяви засвідчив про пряму і безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком (абз. 4 п. З p. 1 Кредитного договору). Відповідно до п. 5 p. 1 Кредитного договору, Позичальник засвідчив, що ознайомлений та погоджується з усіма умовами обслуговування та користування рахунком, визначеними у Заяві-Договорі та Договорі на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Згідно з п. 4 розділу 2 Кредитного договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Клієнтом і Банком своїх зобов`язань за ним. Як вже зазначено вище, відповідно до умов Кредитного договору строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому, після закінчення зазначеного періоду, строк Кредитного ліміту автоматично пролонгується. Відповідно до Умов надання та обслуговування кредитної лінії дострокове повернення заборгованості за Кредитною лінією може відбуватись за власною ініціативою, а також на вимогу Банку у випадках, передбачених договором. Позивач вказує, що кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже. кредитодавець. свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах, що мало наслідком утворення заборгованості. Так, станом на 15.01.2020 заборгованість за Заявою - договором № 002/3505583-СК від 11.05.2017 p., становить 55 412,83 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 28 512,83 грн.; заборгованість , за відсотками - 25800,00г рн.; сума нарахованого штрафу -1 100,00 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не повертав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наявність вищевказаної заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком, який перевірений судом на предмет його правильності та повноти. Оскільки, в ході розгляду справи знайшла своє підтвердження обставина, що відповідачем порушений передбачений договором порядок погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про обґрунтованість позову, а протилежного стороною відповідача суду не було доведено. Згідно з ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved