Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У вересня 2020 року [PERSON] , діючи в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] , звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , щодо доньки [PERSON] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що її донька [PERSON] народилась [INFO] і батьком останньої є [PERSON] , який не був записаний як батько у свідоцтві про народження доньки. Заявник стверджує, що [PERSON] за життя визнавав себе батьком [PERSON] , утримував її та виховував, проживаючи з нею та донькою, але за його життя зробити всі дії щодо зміни відомостей про батька в актовому записі про народження доньки не вдалося, оскільки [PERSON] помер. Як зазначила [PERSON] у заяві, вона проживала з померлим однією сім`єю, вони вели спільне господарство, ростили та виховували доньку та проживали всі разом у с. Річиця Гощанського району Рівненської області, де останній і помер. Встановлення факту батьківства необхідно заявниці для подальшого оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. 11 вересня 2020 року [PERSON] на виконання ухвали від 03 вересня 2020 року подала до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2020 року заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків заяви. 14 вересня 2020 року ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області у даній цивільній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Заявник та її представник у судовому засіданні подану заяву підтримали та просили її задовольнити. Додатково заявник пояснила, що проживала з померлим [PERSON] без реєстрації шлюбу протягом п`ятнадцяти років. Коли у них народилася донька [PERSON] , то дані щодо батька останньої у свідоцтві про народження були записані в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України (далі СК України), тобто з її слів. Такі обставини були зумовлені відсутністю [PERSON] за місцем їхнього проживання на момент реєстрації народження доньки, оскільки робота останнього була пов`язана з постійними відрядженнями. Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Заслухавши заявника, її представника, свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом установлено, що [PERSON] є матір`ю та законним представником [PERSON] , яка народилась [INFO] в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, батьком останньої у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] . Вказані обставини стверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 23 жовтня 2008 року (арк. спр. 12). Також з пояснень заявниці у судовому засіданні встановлено, що відомості про батька малолітньої [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Остання у судовому засіданні ствердила, що батьком доньки [PERSON] є [PERSON] , проте на момент реєстрації народження доньки вони не перебували у шлюбі. На те, що [PERSON] є батьком доньки [PERSON] в судовому засіданні вказали свідки [PERSON] та [PERSON] , останні ствердили, що за життя [PERSON] проживав разом з [PERSON] у с. Річиця Гощанського району Рівненської області, вони разом виховували доньку, померлий визнавав себе батьком дитини, піклувався про неї, називав «донькою», а вона його «татом», доглядав її. Вказані обставини стверджуються також даними фотографій з сімейного архіву [PERSON] , на яких [PERSON] зображений разом з донькою [PERSON] (арк. спр. 5-7), а також заповіту від 25 червня 2018 року, складеного [PERSON] на ім`я доньки (арк. спр. 11). З даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Гощанським районним віділом реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) убачається, що 15 січня 2020 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] (арк. спр. 9). [INFO] [PERSON] помер, що стверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Криничківської сільської ради Гощанського району Рівненської області 17 січня 2020 року (арк. спр. 8). Згідно даних довідки Криничківської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 17 січня 2020 року за №23, [PERSON] за власний рахунок проводила обряд похорону [PERSON] , який помер [INFO] (арк. спр. 10). Зважаючи на відсутність у свідоцтві про народження [PERSON] даних [PERSON] , як батька, остання позбавлена можливості реалізувати своє право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, що стало підставою для звернення заявника, в інтересах малолітньої доньки, до суду із заявою про встановлення факту батьківства. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, вирішує їх з огляду на обставини, передбачені ст.ст. 125, 130 СК України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється. Згідно з п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищенаведене, а також те, що встановлення даного факту не пов`язане зі спором про цивільне право і ці вимоги ґрунтуються на вимогах ст. 315 ЦПК України, суд вважає, що підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість наведених заявником фактів та досліджених доказів відсутні, а тому заява підлягає задоволенню. Водночас суд враховує, що встановлення факту батьківства необхідне заявнику для оформлення пенсії по втраті годувальника, а також те, що встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси малолітньої доньки заявника, оскільки такий породжує для останньої виникнення певних прав, та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст. 2 ЦПК України. Суд зауважує на тому, що доводи заявника знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд покладає такі на заявника, що відповідатиме вимогам ч. 7 ст. 294 ЦПК України, згідно якої при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved