Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру, в обґрунтування якого зазначила, що між нею та [PERSON] був укладений договір комісії на укладення договорів про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку №б/н від 01.07.2004 року, відповідно до умов якого Комісіонер, зобов`язався за винагороду від свого імені та за рахунок Комітента, здійснити певні юридичні дії, а саме: 1) укласти з третьою особою ТОВ фірмою «КОНСОЛЬ ЛТД» договори про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку; 2) сплачувати від свого імені та за рахунок Комітента квитанції про сплату пайових внесків; 3) підписати від свого імені та за рахунок Комітента Акт про виконання «Договору...» по будівництву об`єкта ж/б по [ADDRESS] ; 4) надати всі документи Комітенту для оформлення права власності на квартиру, що стала предметом договорів про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1.2. вищезазначеного договору комісії; Роботи по даному договору комісії, що будуть проведені Комісіонером, створювали правові наслідки для Комітента, тобто мене, [PERSON] . Комісіонер за договором комісії, [PERSON] , що є відповідачем по справі, виконав підпункт 1) пункту 1.1., підпункт 2) пункту 1.1., підпункт 3) пункту 1,1. вищезазначеного договору комісії. Однак етапом виконання вищезазначеного договору комісії №б/н від 01.07.2004 року був обов`язок Комісіонера надати всі документи Комітенту, для оформлення права власності на квартиру, що стала предметом договорів про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Але Комісіонер цього не зробив. Навпаки оформив право власності за квартиру на своє ім`я. Відповідач по справі зареєстрував вищезазначену квартиру за адресою: [ADDRESS] без будь-яких поважних причин на своє ім`я ще в 2007 році, чим істотно порушив умови договору комісії. Позивачка просила суд визнати за [PERSON] , право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати відповідні органи провести державну реєстрацію право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на її ім я. У відзиві на позовну заяву [PERSON] у задоволенні позовних вимог просив відмовити з тих підстав, що договір комісії, який покладено позивачем у основу позову є нікчемним, оскільки у даному договорі комісії відсутній предмет договору, а саме номер будинку та номер квартири щодо якої саме укладено вищезазначений договір, а також за яку ціну Комісіонер зобов`язаний купити квартиру. Всі інші докази, які є похідними від нього, не стосуються предмету доказування, а тому є неналежними доказами. Окрім того просив суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та його представник проти позовних вимог заперечували. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01.07.2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір комісії на укладення договорів про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку №б/н від 01.07.2004 року. Відповідно до умов вищезазначеного договору комісії [PERSON] , по договору - Комісіонер, зобов`язався за винагороду від свого імені та за рахунок Комітента, здійснити певні юридичні дії, а саме: 1) укласти з третьою особою ТОВ фірмою «КОНСОЛЬ ЛТД» договори про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку; 2) сплачувати від свого імені та за рахунок Комітента квитанції про сплату пайових внесків; 3) підписати від свого імені та за рахунок Комітента Акт про виконання «Договору...» по будівництву об`єкта ж/б по [ADDRESS] ; 4) надати всі документи Комітенту для оформлення права власності на квартиру, що стала предметом договорів про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1.2. вищезазначеного договору комісії; Роботи по даному договору комісії, що будуть проведені Комісіонером, створювали правові наслідки для Комітента. 26.07.2004 року [PERSON] уклав від свого імені з ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» договір №2508/23-10 (р) про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , за умовами якого пайовик зобов`язався в якості свого вкладу у спільну діяльність в дольовій участі в будівництві внести грошові кошти (пай) в розмірі - екв. 58422 доларів США на момент внесення поетапно, згідно графіком (п. 3.1 договору).Фірма зобов`язалась в якості свого вкладу у спільну діяльність виділити пайовику його долю у виді 3-кімнатної квартири буд. [ADDRESS] на 4-му поверсі, першого під`їзду, загальною проектною площею 110,23 кв.м. (п.3.2 Договору). 26.07.2004 року [PERSON] уклав від свого імені з ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» договір №2511/23-11 (п.р) про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , за умовами якого пайовик зобов`язався в якості свого вкладу у спільну діяльність в дольовій участі в будівництві внести грошові кошти (пай) в розмірі - екв. 7560 доларів США на момент внесення поетапно, згідно графіком (п. 3.1 договору). Фірма зобов`язалась в якості свого вкладу у спільну діяльність виділити пайовику його долю у виді нежитлових приміщень для обслуговування квартири (комірок) на 4-му поверсі, буд. [ADDRESS] в першому під`їзді, загальною проектною площею 25,2 кв.м (п. 3.2 Договору). Згідно з квитанціями №1624, 1625, 1623, 2449, 2450, 609133, 740858, 083106, 742314, 084466, 740884, 743627, 423308 [PERSON] протягом періоду з червня 2004 року по червень 2006 року вніс на рахунок ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» свою долю згідно з договорами від 26.07.2004. Згідно з Актом про виконання «Договору…» по будівництву об`єкта по [ADDRESS] , на виконання договору про спільну діяльність у дольовій участі по будівництву багатоквартирного будинку …» №2508/23-10 (р.) від 26.07.2004 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та [PERSON] , фірма виконала свої обов`язки і надала 3-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради V скликання від 20.03.2007 року №51/13, присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . На підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради V скликання від 17.04.2007 №65/13 [PERSON] 20.04.2007 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . 24.04.2007 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , номер запису 85595 в книзі І. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до ст. 1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Комітент може бути зобов`язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. В договорі комісії сторони дійшли згоди щодо істотних умов, а саме комісіонер зобов`язався укласти з ТОВ ФІРМОЮ «КОНСОЛЬ ЛТД» договори про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку; підписати від свого імені та за рахунок Комітента Акт про виконання «ДОГОВОРУ. ..» по будівництву об`єкта ж/ [ADDRESS] . Сторони визначили ціну шляхом зазначення в підп. 1) п.1.1 умови про укладення з ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» договору про сумісну діяльність. Саме договорами, до яких відсилає договір комісії, визначено ціну майна, яке є предметом договору від 01 липня 2004 року. Договір комісії не розірваний, недійсним не визнаний, а отже [PERSON] , який був зобов`язаний виконувати його умови, уклав договори №2508/23-10 (р) та №2511/23-11 (п.р) від 26.07.2004 року саме у зв`язку з виконанням Договору комісії від 01.07.2004. На виконання підп. 2) п. 1.1. Договору, який на той час діяв і був обов`язковим до виконання сторонами, [PERSON] було від свого імені, однак за рахунок комітента, сплачено пайові внески за договорами №2508/23-10 (р) та №2511/23-11 (п.р) від 26.07.2004 року. Та в подальшому підписано від свого імені Акт про виконання договору, як то передбачено підп. 3) п.1.1 Договору комісії. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Матеріали справи не містять доказів невиконання комітентом своїх обов`язків за договором комісії від 01.07.2004. Разом з тим нотаріально посвідчені заяви [PERSON] та [PERSON] свідчать про те, що [PERSON] особисто сплачувала пайові внески за договорами про сумісну діяльність № №2508/23-10 (р) та №2511/23-11 (п.р) від 26.07.2004 року в період з липня 2004 року по червень 2006 року. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що договори №2508/23-10 (р) та №2511/23-11 (п.р) від 26.07.2004 року були укладені ним та виконані не у зв`язку з виконанням договору комісії, суд відхиляє, оскільки по перше, відповідач був зобов`язаний укласти дані договори в інтересах позивача на підставі договору комісії. Доказів щодо розірвання договору комісії матеріали справи не містять. Окрім того відповідачем не доведено, що грошові кошти, які ним вносилися за договорами №2508/23-10 (р) та №2511/23-11 (п.р) від 26.07.2004 року були його особистими, а не отриманими від позивача, який на виконання підп. 2) п.1.1. Договору комісії, був зобов`язаний надавати ці кошти. Судом враховано, що протягом періоду внесення пайових внесків (2004-2006 роки) [PERSON] був студентом та навчався в Українській Народній Академії, свою трудову діяльність [PERSON] почав тільки в жовтні 2007 року, що підтверджується копією трудової книжки на його ім`я. Судом не приймаються доводи відповідача про те, що грошові кошти на сплату пайових внесків йому було надано бабусею та батьком, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджуються жодним доказом, і спростовуються наданими позивачем доказами, зокрема карточкою прописки бабусі « [PERSON] », в якій зазначено, що «где и в качестве кого работает: пенсионерка, инвалид 2 группы, дата рождения: 23.06.1933 року, дата смерти: 2012 год - от инсульта» (російською) Доводи відповідача, квартира за адресою: [ADDRESS] , може бути бути предметом договору комісії на укладення договорів про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку №б/н від 01.07.2004 року, не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях, і відповідачем не надано жодного доказу, що право власності на дану квартиру набуто саме у зв`язку з виконанням відповідачем умов договору комісії від 01.07.2004 року. Таким чином зібрані та досліджені судовим розглядом докази свідчать про те, що квартира [ADDRESS] була придбана відповідачем [PERSON] як комісіонером саме у зв`язку з виконанням п.1.1. Договору комісії від 01.07.2004 року за рахунок та в інтересах комітента, однак від свого імені. Підпунктом 4 п.1.1 Договору комісії сторони визначили, що комісіонер зобов`язаний надати всі документи комітенту для оформлення права власності на квартиру, що стала предметом договорів про сумісну діяльність в пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Однак, як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.04.2007 року та технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , комісіонером всупереч умовам договору комісії, який є обов`язковим до виконання сторонами, не було надано документи комітенту, з метою оформлення права власності на квартиру, а було отримано правовстановлюючі документи на квартиру на власне ім`я комісіонера [PERSON] . Згідно зі ст. 1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента. Способами захисту права особи судом, відповідно до ст.16 ЦК України, є визнання права. Положеннями ст.321 ЦК України встановлюється непорушність права власності, що гарантується ст.41 Конституції України. На підставі положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановивши на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідач, всупереч приписам п.1.1. Договору комісії від 01.07.2004 року, оформив нерухоме майно на своє ім`я, а позивач у свою чергу, виконав умови п.2.2 договору, тому суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову про визнання права власності, оскільки на підставі договору комісії позивач повинен був набути право власності, проте, всупереч узгоджених умов, право власності набув відповідач. Суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску позовної давності з огляду на таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначена загальна позовна давність у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Договором комісії від 01.07.2004 року визначено строк його дії - до повного виконання сторонами свої зобов`язань. Як встановлено судом, комісіонер своїх зобов`язань, передбачених підп. 4) п.1.1 не виконав, а відтак комітент мав усі підстави розраховувати на добровільне виконання відповідачем обов`язку щодо передачі документів для реєстрації права власності на квартиру на ім`я позивача протягом усього періоду, починаючи з дня підписання акту прийнятих робіт за договором, до дня відмови відповідача виконувати умови договору в цій частині. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів відмови відповідача виконати умови договору, немає підстав вважати, що сплив строк позовної давності на пред`явлення даного позову. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved