Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У грудні\~2019\~року [PERSON] \~пред`явила в\~суд позов\~до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Зазначила, що з відповідачем по справі 19 лютого 2014 року Малодорогостаївською сільською радою Млинівського району Рівненської області зареєстрували шлюб за актовим записом №3. Від шлюбу у них є двоє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Основною причиною розірвання шлюбу називає несумісність характерів, різницю в поглядах на життя, відсутність спільних інтересів. Шлюб між нею та відповідачем є лише формальним, разом не проживають два роки, примирення неможливе. Відповідач фізично здоровий, офіційно не працевлаштований, але отримує доходи від тимчасових заробітків, інших утриманців не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття. Визначити місце проживання неповнолітніх дітей з нею. В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду з письмовою заявою в якій зазначила про те, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав зазначених у позовній заяві. (а.с.24) Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надійшла письмова заява в якій він вказав, що проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглядати у його відсутності (а.с.31). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2014 року, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.02.2019 року. (а.с.5) Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу, заходи для збереження сімї стронами не вживаються, шлюбні стосунки фактично припинені. \~ \~ \~ \~З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 12.08.2014 року та серія [NUMBER] від 26.10.2015 року відповідач є батьком малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. (а.с.6-7) Згідно довідки, виданої 12.12.2019 року Млинівською селищною радою Рівненської області за №1052, [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом зі своїми малолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.8) За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено на 2020 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень; прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 1779 гривень та 2218 гривень відповідно. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим, будь-яких інших осіб на утриманні не має, а тому суд приходить до висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача\~звільнено від\~сплати судового\~збору,\~а його\~позовні вимоги\~задоволені,\~судовий збір\~в сумі\~768,40грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. \~Враховуючи наведене,\~на підставі\~статей 105,110,112,\~180,\~181,\~182,\~183,\~184\~ Сімейного\~кодексу України,\~

Outcome: approved