Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], що померла [INFO] року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла сестра позивача, [PERSON], [INFO]. З лютого 2013 року стан здоров'я [PERSON] суттєво погіршився, вона почала сильно хворіти, а з жовтня 2016 року хвороба стала причиною її частого перебування на лікуванні у стаціонарі. Повертаючись із лікувального закладу [PERSON] потребувала безперервного догляду. Відтак, вона постійно проживала із донькою позивача [PERSON], яка піклувалась про неї. 25 травня 2017 року [PERSON] попросила викликати нотаріуса для складання заповіту, у якому мала переписати усе наявне майно на [PERSON] Проте, [INFO] сестра позивача померла, не встигши скласти заповіт. Спадкоємцями майна померлої є позивач та відповідач. [PERSON] не надала допомоги померлій, не цікавилася ні її справами, ні станом її здоров'я, оскільки перебувала у довгій сварці із нею через грошові питання. Жодного намагання з боку відповідача відновити спілкування або допомогти своїй сестрі не було, хоча перешкоди для цього не чинилися. У запереченнях на позовну заяву відповідач зазначає, що померла не потребувала догляду, бо до останніх днів ходила на роботу, а тому не потребувала піклування. Крім того вказує, що [PERSON] не жила з донькою позивача, а відповідач до останніх днів спілкувалася з покійною сестрою та приймала участь у її похоронах. У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову, зазначили про його необґрунтованість та безпідставність. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона доглядала [PERSON], яка хотіла скласти заповіт на її користь, а з відповідачем померла не спілкувалась, а свідок бачила її лише на похоронах. Свідок [PERSON] надав суду пояснення, що померла мала намір скласти заповіт на користь [PERSON], проте не встигла. Свідок [PERSON] пояснила, що померла спілкувалася із сім'єю [PERSON], яка піклувалась про неї та на користь якої мала намір скласти заповіт [PERSON] Даному свідку не відомі обставини з приводу того, що померла просила допомоги у відповідача. Підтвердила, що [PERSON] працювала, що [PERSON] допомагала їй продуктами. Ухвалою суду від 11.01.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.04.2018 року відкладено проведення підготовчого судового засідання, залучити до матеріалів справи відзив на позов. Також ухвалено витребувати в П»ятій Київській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON], що померла [INFO] року, відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права спадкування. Крім цього, ухвалено допитати в якості свідків в судовому засіданні: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 30.04.2018 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва з П'ятої Київської державної нотаріальної контори надійшли належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №368/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] Протокольною ухвалою суду від 25.06.2018 року закрито підготовче судового засідання та призначено справу до розгляду по суті, крім того, долучено до матеріалів справи копію спадкової справи. Вислухавши пояснення сторін, представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить квартира [ADDRESS], що зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією від 04.08.2006 року №6371 (а.с. 90) та земельна ділянка площею 0,0604 га, що розташована на території м. Києва у Харківському районі на [ADDRESS] (с/т «Зоря Дніпровська») на підставі Державного акту на право власності на землю [NUMBER] (а.с. 71-72). Померла являється двоюрідною сестрою позивача та відповідача. Також, судом встановлено, що за життя [PERSON] не склала заповіту. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. 10.07.2017 року [PERSON] звернувся до П'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кошель І.А. 06.07.2017 року та зареєстрована в реєстрі за №1510 (а.с. 54). 08.11.2017 року [PERSON] звернулася до П'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], що посвідчена державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори 08.11.2017 року (а.с. 79). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач просить усунути відповідача від спадщини відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, оскільки вона ухилялася від надання допомоги померлій, що перебувала в безпорадному стані, а також не спілкувалася з померлою, оскільки перебувала з нею в сварці. Ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008року за №7факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При цьому, у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи зазначив, що виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано доказів того, що відповідач ухилялась від надання допомоги померлій. При цьому, позивач не навів, якої конкретної допомоги потребувала спадкодавець, від надання якої відповідач самоусунулась. Матеріалами справи не містять доказів потреби покійної в допомозі та її за матеріальною допомогою до відповідача, а також того, що остання свідомо ухилялася. При цьому, судом не приймаються до уваги твердження позивача про те, що відповідач не спілкувалася з померлою не приймаються судом до уваги, оскільки, дана обставина не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Отже, з урахуванням вищенаведеного, у позивача відсутні порушені права та інтереси, оскільки його право на отримання спадщини не порушено. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для усунення від права на спадщину відповідача, а тому позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: dismissed