Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

у грудні 2016 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 27.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №961. Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя останім часом не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження проглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини припинені з січня 2016 року, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Збереження сім'ї вважає неможливим, що суперечить його інтересам. Крім цього вказує на те, що відповідачка весь час перебуває за кордоном у Німеччині, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення між ними спільного господарства та спільне проживання остаточно припинено, просить шлюб розірвати. Позивач подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позов підтримує, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надіслала лист в якому вказала, що проживає за кордоном в Німеччині у місті Мюнхен. Просить розгляд справи проводити у її відсутність, в якій зазначила про визнання позову у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 21.07.2010 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, про що складено актовий запис №961. Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюб розривають вдруге. За змістом ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідачка подала до суду заяву, в якій визнає позов безумовно. Визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому суд, з урахуванням наведених положень ст.175 ЦПК України, вважає ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved