overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею, щомісячно, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, до досягнення ними повноліття. Відповідач разом з ними не проживає, припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні та належним чином не піклується про них. Позивачка в судове засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причини своєї неявки. Суддя, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що 15 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 142, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5 ) серія [NUMBER] від 15.07.2011, виданого Київським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок: [PERSON] - [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень Ленінського відділу ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 28.02.2012 зроблено актовий запис № 93, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 4 ) та [PERSON] - [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень Ленінського відділу ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 25.12.2011 зроблено актовий запис № 72, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 3) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та він зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила що 13.10.1979 року в Білицькій селищній раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 61, зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаді сім'ї є те, що вони мають протилежні погляди на шлюб, сім'ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними виникають сварки та непорозуміння. Позивач прохала суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.10.1979 року в Білицькій селищній раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 61 (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне проживання припинили. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] Кобеляцького району Полтавської області. Вона є спадкоємицею за заповітом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні первинна реєстрація та правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала. Представник відповідача Канавської сільської рада в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України «право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України «право власності припиняється у разі смерті власника». Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] ( а.с.9). Позивачка є спадкоємицею за заповітом ( а.с.10). Згідно довідки Канавської сільської ради померлий [PERSON] до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] ( а.с.13), у власному будинку. Згідно технічного паспорта будинок 1940 року забудови ( а.с.16).Однак свідоцтво про право власності та первинна реєстрація права власності відсутні. Державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок.( а.с.17). На день забудови державна реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості не здійснювалась. Оскільки позивачка є спадкоємицею за заповітом, подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, то за нею необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. У позовній заяві вказує, що 18.09.2009 році в відділі РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Тому вона прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.09.2009 року в відділі РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 60 (а.с.4). Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина знаходиться на утриманні позивачки (а.с.10). Відповідач не надає матеріальну допомогу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, суд вважає стягувати з відповідача аліменти на корись позивачки на утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємицею за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року. Покійній [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 2,870 га, розташована по [ADDRESS]. Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що не надано витяг з Державного земельного кадастру. Тому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказану земельну ділянку. Представник позивачки - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідачі - Озерська сільська рада, відділ Держземагентства у Бородянському районі Київської області в судове засідання своїх представників не направили, просили слухати справу без їх участі. Третя особа - Бородянська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої спадщину прийняла її дочка [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, про народження (а.с.5,8), листом нотаріуса (а.с.10). На підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ скликання Озерської сільської ради від 22 лютого 2001 року на ім'я [PERSON] виданий державний акт серії Р1 № 215146 на право власності на земельну ділянку (а.с.6), площею 2,870 га, яка розташована на території Озерської сільської ради, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №80. Листом від 26 листопада 2014 року (а.с.10) завідуюча Бородянською районною державною нотаріальною конторою повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки за життя [PERSON] мала у власності спірну земельну ділянку, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 14 жовтня 2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 71730 гривень та судових витрат на загальну суму 2337,30 гривень. У період з 25 червня 2012 року по 22 січня 2015 року відповідачем сплачено в рахунок погашення боргу 17559,56 гривень, залишок боргу становить 56507,74 гривень. Посилаючись на вимоги ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачки втрати від інфляції та 3% річних за період з 14.10.2010 року по 18.12.2014 року, що складає відповідно 18676,68 грн та 7092,11 грн, а всього 25768,79 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, повідомивши письмово про розгляд справи у її відсутності. Відповідачка по повторному виклику у судове засіданні не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, тому суд вважає за можливе за згодою позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики позов задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 71730 гривень боргу за договором позики та судові витрати на загальну суму 2337,30 грн. У період з 25 червня 2012 року по 22 січня 2015 року відповідачем сплачено в рахунок погашення боргу 17559,56 грн, залишок боргу становить 56507,74 грн. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку наданого позивачем за період з 14 жовтня 2010 року по 18 грудня 2014 року сума інфляційних становить - 18 676,68 гривень, 3% річних - 7092,11 гривень, а разом 25768,79 гривень. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

у грудні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 03.10.2012 року. В шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Протягом останніх шести місяців відповідач проживає окремо від сім»ї, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Просила позов задовольнити, стягнути з відповідача на свою користь на утримання малолітньої доньки ? частину заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила суду, що проживали сім»єю з відповідачем в орендованій квартирі, після припинення спільного проживання, маючи малолітнб дочку вона вимушена була відвезти її до своїх батьків. В м. Києві вона має роботу - працює старшою медсестрою в медичному закладі, орендує житло та постійно навідується до дитини, яку по досягненню 3 років планує відвести до дошкільного дитячого закладу і проживати з нею. Відповідач матеріально дитину не утримує. Вона була вимушена вийти на роботу до до сягнення дитиною 3 років. Іноді допомагають його батьки, купують деякі речі. Відповідач до дитини не приїздить, з днем народження не вітав, не бачив її близько 9 місяців. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Пояснив суду, що позивачка не привозить доньку до Києва, тому він її не бачить, він до неї не їздить. Гроші особисто позивачці на утриманні дитини не надавав. Не привітав дитину з днем народження, оскільки його не повідомили про це. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Шлюб між [PERSON]та [PERSON] зареєстрований 03.10.2012 року у ВРАЦС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві а.з.№1453. В цьому шлюбі народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. Судом втсановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову, тобто з 17.12.2014р. Призначаючи розмір аліментів суд враховує особи батьків, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, те, що він працює інженером у Дослідницькому центрі науково-технічної інформації та технічних досліджень і має постійний заробіток, стан його здоров»я та матеріальний стан і вважає, що відповідач має обов»язок сплачувати аліменти на утримання своєї дитини. Доказів стосовно неможливості надавати матеріальну допомогу малолітній дитині відповідач суду не надав. Враховуючи викладене суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким,що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що 25.06.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 162. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З початку грудня 2014 року сторони однією сім'єю не проживають у зв'язку з тим, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, в них різні погляди на життя і вони не могли досягнути згоди при вирішенні сімейних проблем. Між сторонами постійно відбувалися сварки, що негативно впливало на психічний стан дитини. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність. Прізвище після розірвання шлюбу просила не зміняти. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутністю. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дитини також відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що 04.11.2000 року ними зареєстровано шлюб Боярським міськвиконкомом Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №190. Від шлюбу мають неповнолітніх сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть і відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні, у сімї відсутнє порозуміння та довіря. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Спору про місце проживання дітей у сторін не виникає. Позивачка особисто зявитись до суду не хоче, просить слухати справу у її відсутності, про що подала письмову заяву суду. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити. Пояснив, що дійсно між сторонами виникають сварки, однак вважає, що їх спори не принципові, та загалом сторони підтримують нормальні дружні стосунки. Вважає, що сімю можливо зберегти у інтересах позивачки та дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім′я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 04.11.2000 року ними зареєстровано шлюб Боярським міськвиконкомом Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №190. Від шлюбу мають неповнолітніх сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Це підтверджується свідоцтвом про одруження від 04.11.2000 року серії І-БК №021526, та свідоцтвами про народження дітей, та не оспорювалось сторонами. Шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть і відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні. Сторони проживають окремо. Спору стосовно місця проживання спільних дітей у сторін не виникає. Таким чином, сторони створили умови, за яких їх шлюб фактично припинився. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб сторін, поясненнями сторін, всіма матеріалами справи, та не було спростовано сторонами в судовому засіданні. Матеріальні вимоги у процесі про розірвання шлюбу відсутні та вирішуються сторонами окремо. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім′я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 04.04.1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м.Запоріжжя, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №164 від 04.04.1998 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з квітня 2004 року, спільне господарство не ведеться. Позивачка бажає залишити шлюбне прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивачка підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 04.04.1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м.Запоріжжя, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №164 від 04.04.1998, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved