overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У грудні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.09.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 368, мотивуючи позов тим, що з вересня 2016 року сторони припинили спільні сімейні стосунки, через непорозуміння, сварки, зміну поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, позивач проживає з іншою жінкою та має намір створити нову сімю. Збереження родини неможливе, шлюб носить формальний характер. Від шлюбу спільних дітей не мають, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 18.09.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 368.(а.с.3) Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з вересня 2016 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У грудні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.04.2015 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 163, мотивуючи позов тим, що сімейне життя не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння, шлюб носить виключно формальний характер, від шлюбу дітей не мають, з квітня 2017 року ведення спільного господарства та проживання однією сімєю припинено, поновлювати сімейні стосунки не мають наміру, майновий спір щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя відсутній. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 22.04.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 163 (а.с. 3) Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з квітня 2017 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У грудні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 505, мотивуючи позов тим, що сімейне життя не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, втратою фізичних та духовних звязків, постійні сварки негативно впливали на психологічний стан дитини. Від шлюбу мають сина [PERSON], який проживає разом з відповідачем, з лютого 2015 року ведення спільного господарства та проживання однією сімєю припинено, подальше проживання та збереження родини неможливе, спор відносно поділу спільного майна та місця проживання дитини відсутній. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 25.09.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 505.(а.с.4) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 351 (а.с. 5). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з лютого 2015. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

У грудні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 766, мотивуючи свої вимоги тим, що з листопада 2017 року між ними шлюбні відносини фактично припинено, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, шлюб носить виключно формальний характер, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 29.12.2009 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданим 22.01.2010 р. (а.с. 3) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з листопада 2017 р. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У грудні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просив визнати дійсним договір купівлі-продажу житловий будинок по провулку 2-му Баштанському, 32 в м. Миколаєві, а також визнати за ним право власності на даний будинок. Позовні вимоги обґрунтувані тим, що усі умови цього договору виконані. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, пояснила, що вимога про визнання за нею права власності на даний будинок обґрунтована тим, що договір не придатний для читання. Відповідачка та представник третьої особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору № 969, оформленого 24 березня 2000 р. універсальною біржою «Південь», [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок по провулку 2-му Баштанському, 32 в м. Миколаєві. Договір нотаріально не посвідчувався, однак право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 27 березня 2000 р. Згідно копіх технічного паспорту, житловий будинок по провулку 2-му Баштанському, 32 в м. Миколаєві складається з: житлового будинку літ. А житловою площею 39,4 кв.м., літньої кухні літ. Б, вбиральні душу літ. И, сараю К, гаражу літ. З, сараю літ. Л, огорож 2,6, I, №1,3,4,5 [PERSON] зареєстрований у зазначеному будинку з 25 квітня 2000 р. Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому договір купівлі-продажу слід визнати дійсним. У відповідності до статті 392 ЦК України, способом захисту права власності є предявлення позову про визнання його права власності, в тому числі у разі втрати документа, який засвідчує право власності. З наданого договору купівлі-продажу від 24 березня 2000 р. вбачається, що даний документ не придатний для читання, іншими матеріалами справи не спростовані майнові права позивача на даний будинок, а тому, за ним слід визнати право власності на житловий будинок по провулку 2-му Баштанському, 32 в м. Миколаєві . Відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

У грудні 2017р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебуває в шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1653. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначав, що з листопада 2017 року вони з відповідачкою разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивач не бажає проживати з відповідачкою однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивач просив шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.25). Відповідачка у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала заяву про визнання позову, та просила суд розглянути справу за її відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.21-22). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1653, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони з листопада 2017 року припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачкою не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачкою не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилася на свій розсуд. За таких обставин суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 640,00грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

У грудні 2017р. [PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: Малиновський районний в м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що його батьками були [PERSON] та [PERSON], які не перебували в зареєстрованому шлюбі. Зазначала, що батьки прожили сумісно 40 років. Стверджував, що проживав разом із батьком у м. Болград Одеської області до його дня його смерті, а саме до 29 серпня 1995року. В свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що він народився 28 березня 1958року, місце народження: місто Полевський Свердловської області, батьки: батько: не зазначений, матір [PERSON]. Заявник стверджував, що [PERSON] є її рідним батьком.Вказував, що при зверненні до Малиновського районного відділу державної реєстрації цивільного стану в Одеській області, йому було відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження. \~\~ Заявник у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою просив суд задовольнити її заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, та розглянути справу за його відсутності. Представник Малиновського районного в м. Одесі відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутність, проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, не заперечував. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд приймає рішення за наявними в справі доказами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних\~\~підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 28 березня 1958року, місце народження: місто Полевський Свердловської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією паспорту. Відповідно до свідоцтва про народження заявника в графі батьки зазначено: батько: не зазначений, матір [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], які не перебували в зареєстрованому шлюбі, проживали разом більш ніж 40 років. Від сумісного життя у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], 28 березня 1958 року. Встановлено, що 29 серпня 1995року року [PERSON], 22 березня 1922року народження помер. Факт того, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], також підтверджується копіями фотокарток. За таких обставин заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У грудні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2009 р. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] Позивач зазначила, що з відповідачем разом не проживають вже 2 р., не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначила, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом із позивачем. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Ні позивач ні відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи позивач надіслала до суду свою заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що є підстави провести заочний розгляд справи. Як з'ясував суд, 02.10.2009 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ м. Києві, зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, а/з № 1487. (а.с. 4). [INFO] р. народився [PERSON] (а.с. 5), і батьками дитини є відповідач та позивач, які на даний час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У грудні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12.07.2003 р. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] Позивач також зазначила, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом із позивачем. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та проти розірвання шлюбу не заперечували. З урахуванням вимог ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що неявка позивача і відповідача не перешкоджає вирішенню питання про залишення позову без розгляду. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 12.07.2003 р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського РУЮ у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 450 (а.с. 9). [INFO] народився [PERSON] (а.с. 10), і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] Як з'ясував суд, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 640, 00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved