Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до ПАТ «Укртелеком» про стягнення невиплаченої суми премії за фактично відпрацьований час за 3 квартал 2016 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.04.2003 року його було прийнято на роботу електромеханіком електрозвязку в Житомирську філію ПАТ «Укртелеком», з послідуючими переведеннями на посади інженера електрозвязку та старшого спеціаліста фінансово - економічного відділу. 24.10.2016 року позивача було звільнено з роботи за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України згідно зі змінами та доповненнями №8 п.2.16 розділу 2 додатку 2 Колективного договору ПАТ «Укртелеком». Посилається на те, що до дня звільнення керівництво обіцяло виплатити всю заробітну плату, оклади та преміальні за 3 квартал 2016 року, однак на день звільнення з роботи відповідачем, належні йому преміальні виплати за 3 квартал не було виплачено, хоча він неодноразово звертався до керівництва з такою вимогою. Вказує на те, що, як йому стало пізніше відомо, наказ на виплату премії за 3 квартал 2016 року працівникам Житомирської філії, які виконали робочі показники, був виданий директором 22.11.2016 року, тобто після його звільнення. Вважає такі дії відповідача незаконними, так як він, відповідно до п.п.3.2.1, 3.2.5, 3.2.6 «Положення про мотивацію працівників ПАТ «Укртелеком» мав право на премію за 3 квартал 2016 року, у звязку з чим і звернувся з даним позовом. Позивач 24.10.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без його представника. Позовні вимоги підтримує повністю та просить постановити рішення по суті справи. Представник відповідача 24.10.2017 року також подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу по суті. Позов не визнають з підстав, зазначених у запереченні №39/20 від 24.01.2017 року та доданих до нього матеріалів. На вимогу суду надали документи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 25.04.2003 року працював в Житомирській філії ПАТ «Укртелеком» на посаді електромеханіка електрозвязку, з послідуючими переведеннями на посади інженера електрозвязку та старшого спеціаліста фінансово-економічного відділу. Згідно наказу (розпорядження) Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» за № 384-к від 24.10.2016 року про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнений з посади старшого спеціаліста із закупівель відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. Згідно п.2.6 «Положення про мотивацію працівників ПАТ «Укртелеком», затвердженого наказом директора ПАТ «Укртелеуом» від 12.02.2016 року №105 та погодженого Президією Комітету Обєднаної профспілкової організації ПАТ «Укртелеком» від 10.02.2016 року №П-1-21г мотиваційні винагороди (премії) не є гарантованою частиною заробітної плати. Виплата та розмір мотиваційної винагороди залежить від оцінок виконання ключового показника ефективності, результату діяльності Компанії/структурного підрозділу/ окремого працівника та від фінансової можливості Компанії, а також, відповідно до п.3.2.8 цього Положення, премія не виплачується в разі, якщо працівник не знаходиться в трудових відносинах з Компанією на дату видання наказу про виплату премії за звітний період (а.с.34, 39). З даним Положенням [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис в листку ознайомлення з наказом ПАТ «Укртелеком» від 12.02.2016 року №105 «Про внесення змін до Положення про мотивацію працівників ПАТ «Укртелеком»(а.с.26). Судом встановлено, що на час звільнення позивача з роботи премія [PERSON] не нараховувалась, оскільки на час винесення наказу про виплату премії по ПАТ «Укртелеком» за №194-оп від 22.11.2016 року позивач не перебував у трудових відносинах з товариством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed