Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст», в якому просить визнати недійсним пункти кредитного договору № R011.001-TEK.0058071 від 23.12.2015 року укладеного між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказаний кредитний договір, укладений між сторонами у справі є змішаний і складається із: заяви про надання кредиту на споживчі цілі, умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, Тарифів ПАТ Банк «Траст» на розрахунково-касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, які відкриті при одержанні споживчого кредиту, графіку платежів, розпису сукупної вартості кредиту з зазначенням в ньому реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, та зміст суперечить актам цивільного законодавства. Оскільки їх умови спричиняють дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін на користь банку. За наведених обставин просить задовольнити позов, в заявлений ним спосіб. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, враховуючи думку представника позивача, що беруть участь у справі, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних в ній доказів. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2015 року між [PERSON] та Публічним акціонернем товариством Банк «Траст» було укладено кредитний договір № R011.001-TEK.0058071 від 23.12.2015 (а.с. 9-20). На виконання умов вказаного кредитного договору Публічним акціонерним товариством Банк «Траст» було надано [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості кредитні кошти в розмірі 64400 грн., зі сплатою 9.49 % річних. В свою чергу, [PERSON] взяв на себе зобов`язання повністю повернути кредитні кошти отримані за цим договором в строк до 21.12.2018 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Надані суду документи свідчать про те, що 23.12.2015 року при укладенні кредитного договору № R011.001-TEK.0058071 позивача було проінформовано про всі істотні умови договору, про спосіб та терміни погашення кредиту, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів, умови дострокового розірвання договору тощо, що підтверджується підписом відповідача на кредитному договорі. Таким чином, позивач був вільним в своєму виборі щодо укладення або не укладення вищевказаного кредитного договору на умовах визначених цим договором. Враховуючи викладене, суд вважає, що на момент укладення вищевказаного договору сторонами було повністю додержані вимоги, які в силу ст. 203 ЦК України являються необхідними для чинності правочину. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження факту своєчасності повернення позикових коштів, відповідачем суду не надано. За наведених обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» про визнання пунктів договору недійсними та зобов`язання вчинити дії - слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed