Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що з 2008 року вона працює в КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської ради спочатку, з 27.08.2008 року по 01.11.2012 року на посаді молодшої медичної сестри відділення соціальної реабілітації дітей-інвалідів, а з 01.11.2012 року по теперішній час - на посаді вихователя відділення соціальної реабілітації дітей-інвалідів. На час призначення її на посаду вихователя вона вже мала педагогічний стаж більше 25 років, що підтверджується записами в її трудовій книжці, та на попередньому місці роботи отримувала надбавку за вислугу років як педагогічний працівник у розмірі 30% посадового окладу. З червня 2013 року їй припинили виплачувати надбавку за вислугу років на підставі наказу по установі від 17.06.2013 року №48-р, мотивуючи необхідністю надати документи на підтвердження факту оплати праці педагога за нормативно-правовими актами Міністерства освіти на попередніх місцях роботи. На її письмове звернення Департамент соціального захисту населення Запорізької облдержадміністрації надав відповідь від 25.03.2013 року №04-Ч.029, в якій роз'яснив її право на надбавку та необхідність здійснити перерахунок нарахованої заробітної плати з урахуванням надбавки за вислугу років за її загальним стажем педагогічної роботи на посадами, визначеними постановою Уряду від 14.06.2000 №963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників». Обчислення стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років педагогічним працівникам внормовано Порядком виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, який затверджений постановою КМУ від 31.01.2001 року №78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту». Оскільки вона займає посаду вихователя, на яку поширюється дія вказаних постанов, то для визначення права на виплату надбавки за вислугу років має бути врахований весь стаж її педагогічної роботи на посадах, які вона раніше обіймала в організаціях і установах незалежно від їх форм власності. Підставою і основним документом для визначення стажу педагогічної роботи для виплати цієї надбавки є її трудова книжка. Станом на 31.10.2014 року заборгованість відповідача з виплати їй надбавки за вислугу років становить 5460 грн. Крім цього, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 року №373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» з 1 вересня 2011 року надбавка в розмірі 20% посадового окладу встановлюється усім педагогічним працівникам, перелік посад яких затверджений постановою КМУ від 14.06.2000 року №963. Посада вихователя входить до цього переліку, тому вона має право на нарахування цієї надбавки. Однак відповідач цю надбавку їй не нараховував та, відповідно, і не виплачував жодного разу. Заборгованість по виплаті надбавки з метою підвищення престижності праці педагогічних працівників станом на 31.10.2014 року становить 4820 грн. На її неодноразові письмові та усні звернення до керівництва КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської ради з проханням вирішити питання нарахування і виплати їй гарантованих державою надбавок, вона отримувала відмову знов таки з мотивацією, що немає необхідних документів для визначення педагогічного стажу. Посилаючись на зазначені постанови КМУ, а також ст.57 Закону Україну «Про освіту», ст.ст.21, 22 Закону України «Про оплату праці», просила зобов'язати КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської ради нарахувати та виплатити їй надбавку за вислугу років як педагогічному працівнику в розмірі 30% посадового окладу за період з 01.06.2013 року по 31.10.2014 року в розмірі 5460,00 грн. та надбавку з метою підвищення престижності праці педагогічних працівників у розмірі 20% посадового окладу з 01.11.2012 року по 31.10.2014 року в розмірі 4820,00 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із зазначених у позові підстав та просила задовольнити повністю. Представники відповідача за довіреностями Лукашенко О.В. та Гусарова І.І. заперечували проти задоволення позову, оголосивши письмові заперечення, в яких послалися на те, що, дійсно, [PERSON] працювала в КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської ради з 17.05.2011 року на посаді молодшої медичної сестри відділення соціальної реабілітації дітей-інвалідів, а з 01.11.2012 року по 28.11.2014 року - на посаді вихователя без категорії відділення соціальної реабілітації дітей-інвалідів. Не заперечували те, що позивач зверталася з питання виплати їй надбавки за вислугу років педагогічним працівникам та надбавки з метою підвищення престижності праці педагогічних працівників. Питання виплати надбавки за вислугу років педагогічним працівникам регулюється Порядком виплати надбавки за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 31.01.2001 року №78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту». У відповідності до п.2 зазначеної постанови, дія вказаного Порядку поширюється на працівників, які займають посади згідно з переліком, затвердженим постановою КМУ від 14.06.2000 року №963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», і на які поширюються умови оплати праці працівників навчальних закладів і установ освіти. До стажу педагогічної роботи, відповідно до цієї постанови, зараховується робота на відповідних посадах у закладах освіти СРСР. Посада вихователя, яку займала позивач під час роботи в їх установі, дійсно, входить до Переліку, затвердженого постановою КМУ від 14.06.2000 року №963. Їх установа працює у відповідності з постановою КМУ від 30.08.2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ і закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров'я України від 05.01.2005 року №308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів освіти та установ соціального захисту населення», котрими передбачено, що на вихователя територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг) поширюються умови праці працівників навчальних закладів і установ освіти. Згідно записів у трудовій книжці позивача, вона довгий час працювала медичною сестрою дитячого комбінату заводу «Азовкабель» (1981-1984р.р.), вихователем дитячого комбінату заводу «Азовкабель» та заводу скловолокна (1984-2005р.р.), вихователем дитячого спеціалізованого санаторію (2007-2008р.р.), однак лише по одним записам у трудовій книжці неможливо визначити, чи відносилися ці заклади до закладів освіти, зокрема, дитячі комбінати заводів, та чи поширювалися умови оплати праці працівників навчальних закладів і установ освіти на ті заклади. Запорізькою облдержадміністрацією позивачеві було надано відповідь про необхідність отримати довідки за місцем колишньої роботи та проінформовано, куди звернутися. Те ж саме роз'яснювалося [PERSON] і їхньою установою. Вони самі зверталися за роз'ясненнями до Міністерства соціальної політики України та Міністерства освіти та науки України. Згідно відповіді останнього від 24.09.2014 року №1/11-15106, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років може бути зарахований лише період роботи на посаді педагогічного, науково-педагогічного працівника, за умови, якщо оплата праці за цей період здійснювалася за нормативними документами Міністерства освіти і науки України. Щодо нарахування та виплати надбавки з метою підвищення престижності праці педагогічних працівників в розмірі 20% посадового окладу, то її виплата проводиться згідно постанови КМУ від 23.03.2011 року №373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування». Міністерство соціальної політики, у підпорядкуванні якого знаходиться їхня установа, не видало відповідного наказу щодо механізму виконання вказаної постанови, як це зробило Міністерство освіти. КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської ради забезпечує виконання завдань, визначених Законами України «Про соціальні послуги», «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» «Про реабілітацію інвалідів в Україні». Тобто, згідно діючого законодавства та власного Положення про установу,. її не віднесено до категорії навчальних закладів і не включено до державного реєстру навчальних закладів, установа не має атестації на предмет надання освітніх послуг. Згідно постанови КМУ від 23.03.2011 року №373, надбавка встановлюється на весь обсяг навчального навантаження, що виконується працівником. Поняття педагогічного навантаження визначено Законами «Про загальну середню освіту» «Про дошкільну освіту» - це час, призначений для здійснення навчально-виховного процесу, який повинен здійснюватися відповідно до робочого навчального плану, затвердженого органом управління освітою. В КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської ради робота педагогічних працівників будувалася згідно рішень реабілітаційної комісії, тобто навчально-виховного процесу як такого, у відділенні соціальної реабілітації не існувало. А тому працівник, яким не виконується навчальне навантаження, не мають права на надбавку за престижність педагогічної праці, тому просили в позові відмовити. Заслухавши позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так в судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідними письмовими доказами, що [PERSON] працювала в КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської ради з 17.05.2011 року на посаді молодшої медичної сестри відділення соціальної реабілітації дітей-інвалідів, а з 01.11.2012 року по 28.11.2014 року - на посаді вихователя без категорії відділення соціальної реабілітації дітей-інвалідів. З 01.12.2014 року у зв'язку з реорганізацією прийнята за переводом до Комунальної установи «Центр соціальної реабілітації дітей-інвалідів Бердянської міської ради на посаду вихователя без категорії тимчасово на період відсутності основного працівника у зв'язку з відпусткою по догляду за дитиною до досягнення 6-ти років, що підтверджується записами в її трудовій книжці. Як видно з копії трудової книжки позивача, вона в період з 25.02.1981 року була прийнята в дет.комбінат №37 медсестрою Бердянського кабельного заводу «Азовкабель», з 01.09.1984 року переведена в.о. вихователя д/к №37, а з 01.04.1985 року - вихователем д/к 37. Звільнена 16.09.1987 року за власним бажанням. Надалі, з 01.10.1987 року була прийнята на роботу вихователем раннього віку в дет.комбінат №4 заводу скловолокна, з 16.10.2000 року переведена в я/с №34 вихователем, а 14.09.2005 року звільнена за власним бажанням. Судом з'ясовано, що на підставі наказу по КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської ради №48-р від 17 червня 2013 року було призупинено дію наказу від 08.04.2013 року №67-к в частині виплати позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу, з 01 червня 2013 року, в якому запропоновано [PERSON] до 1 жовтня 2013 року надати документ, підтверджуючий наявність педагогічного стажу для обчислення надбавки за вислугу років, як вбачається з копії зазначеного наказу. Крім цього, наказом №70-р від 01.10.2013 року продовжено термін дії наказу від 17.06.2013 року №48-р до надання [PERSON] відповідних документів. Підставою для видання наказу послужила службова записка провідного юрисконсульта, який, пославшись на журнал «Бюджетна бухгалтерія», повідомив адміністрацію установи, що для підтвердження стажу оплати педагога за нормативно-правовими актами Міністерства освіти необхідно надати відповідне письмове підтвердження. Позивач не заперечувала в судовому засіданні, що наразі у неї відсутні відповідні письмові докази того, що оплата її праці на посаді вихователя в дитячих комбінатах заводів «Азовкабель» та скловолокна здійснювалася за нормативними документами Міністерства освіти. На її звернення до арбітражного керуючого Персюка, останній не зміг надати потрібної довідки, пославшись на відсутність у нього доступу до документів. Але вона вважає, що для призначення надбавки за вислугу років достатньо даних, що містяться в її трудовій книжці. Відповідно до положень ч.1 ст.57 Закону України «Про освіту», держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам: зокрема, виплату надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків. Питання виплати надбавки за вислугу років педагогічним працівникам регулюється Порядком виплати надбавки за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, який затверджений постановою Кабінету міністрів України від 31.01.2001 року №78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту». Пунктом 1 цієї постанови встановлено, що педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти виплачуються надбавки за вислугу років щомісяця у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків і понад 20 років - 30 відсотків. У відповідності з п.2 зазначеної постанови, дія вказаного Порядку поширюється на працівників, які займають посади згідно з переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 «Про затвердження Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», і на які поширюються умови оплати праці працівників навчальних закладів і установ освіти. Посада вихователя зазначена в цьому переліку. Крім цього, до стажу педагогічної роботи, відповідно до цієї постанови, зараховується робота на відповідних посадах у закладах освіти СРСР. Пунктом 6 постанови КМУ від 31.01.2001р. №78 визначено, що основним документом для визначення стажу педагогічної роботи є трудова книжка та інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи. Позивач не представила суду доказів того, що дитячі комбінати Бердянських підприємств заводу «Азовкабель» та заводу скловолокна належали до закладів освіти та те, що оплата її праці в період роботи на них здійснювалася за нормативно-правовими документами Міністерства освіти, хоча і представниками відповідача, і Запорізькою ОДА їй було рекомендовано звернутися до арбітражних керуючих: Михайлова С.В. та Персюка С.В. за отриманням відповідної довідки, оскільки підприємства визнані банкрутами та відкрито ліквідаційні процедури. Втім на запитання суду позивач пояснила, що до Михайлова С.В. вона не зверталася, бо на заводі «Азовкабель» стаж її роботи невеликий, а від арбітражного керуючого Персюка С.В. отримала відповідь, що він не має доступу до документів заводу. Проте, ані свого запиту, ані зазначеної відповіді арбітражного керуючого суду не предтавила, як і не заявила клопотання про витребування судом від арбітражних керуючих необхідної документації для вирішення її спірного питання, та взагалі заявила, що вважає, ніяких довідок вона не повинна надавати відповідачу, бо для виплати надбавки достатньо й її трудової книжки. Однак, на переконання суду, її думка є хибною, оскільки в п.2 постанови КМУ від 31.01.2001 року визначено саме дві умови для виплати надбавки за вислугу років: по-перше, віднесення посади, яку займає працівник, до Переліку посад педагогічних працівників, затвердженого постановою КМУ від 14.06.2000 року №963, по-друге - поширення на такого працівника умов оплати праці працівників навчальних закладів освіти. У наказі Міністерства освіти СРСР №103 від 31.12.1971 року «Про затвердження Типових штатів дошкільних установ», яке на той час було чинним, такого найменування дошкільного закладу як дитячий комбінат промислового підприємства взагалі не зазначено, а наказом визначено типові штати дитячих садків та ясел-садків. Отже, за результатами розгляду заявленого позову, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено в судовому засіданні належними і допустимими доказами її право на отримання під час роботи у відповідача доплати за вислугу років як педагогічному працівнику в розмірі 30% посадового окладу: наявність записів в трудовій книжці про її роботу вихователем в дитячих комбінатах промислових підприємств м.Бердянська є недостатнім для того, щоб зробити однозначний висновок про наявність у позивача педагогічного стажу більше 20 років, враховуючи вимоги чинного законодавства. Тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити їй надбавку за вислугу років як педагогічному працівнику в розмірі 30% посадового окладу за період з 01.06.2013 року по 31.10.2014 року в розмірі 5460 грн. є такими, що задоволенню не підлягають. Крім цього, суд зауважує, що сума розміром 5460 грн., яку просить позивач стягнути з відповідача, зазначена нею довільно, без надання суду відповідного розрахунку. Долучені до позовної заяви власноручні записи із зазначенням щомісячних сум вислуги, названі позивачем розрахунком, як таким розрахунком не являється, бо [PERSON] не вказаний розмір посадового окладу помісячно, з якого вона вираховувала ці 30%.. Щодо іншої частини позову, а саме: про нарахування та виплати відповідачем надбавки з метою підвищення престижності педагогічних працівників у розмірі 20% посадового окладу з 01.11.2012 року по 31.10.2014 року в розмірі 4820 грн., суд встановив наступне. Виплата цієї надбавки проводиться згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 року №373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» ( із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №88 від 25.03.2014 ). В п.1 цієї постанови зазначено: установити надбавку у граничному розмірі 20 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати) педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів I-II рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування. Розмір надбавки встановлюється керівником закладу (установи) у межах фонду оплати праці. Надбавка встановлюється на весь обсяг навчального навантаження, що виконується працівником. До внесення змін до цієї постанови на підставі постанови КМУ №88 від 25.03.2014 року, вказана надбавка встановлювалася в розмірі 20% посадового окладу, але без зазначення того, що це розмір є граничним та встановлення такого розміру керівником закладу (установи) в межах фонду оплати праці. Згідно постанови, на яку посилається позивач в обґрунтування позову в цій частині вимог, установи соціальної реабілітації дітей-інвалідів, якою є відповідач, прямо в ній не вказані. Позивач же вважає, що оскільки посада вихователя входить до переліку посад педагогічних працівників, затвердженого постановою КМУ від 14.06.2000 №963, вона має право на надбавку за престижність праці в розмірі 20% посадового окладу, яку їй не виплачували під час роботи у відповідача. Суд зазначає, що поняття навчального навантаження міститься в ст.30 ч.2 Закону України «Про дошкільну освіту», ст.25 ч.1 Закону України «Про загальну середню освіту»: педагогічне навантаження педагогічного працівника у сфері дошкільної освіти або, відповідно, вчителя загальноосвітнього закладу, - це час, призначений для здійснення навчально-виховного процесу. У відповідності до ст.15 Закону України «Про загальну середню освіту» навчальний процес у закладі освіти повинен здійснюватися відповідно до робочого навчального плану, затвердженого органом управління освітою. Так само, статтею 23 Закону України «Про дошкільну освіту» визначено, що здобуття дошкільної освіти дітьми, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, тривалого лікування та реабілітації здійснюється за окремими програмами і методиками, розробленими на основі державної базової програми центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Позивач не заперечувала в судовому засіданні, що під час роботи у відповідача у неї не було ніяких робочих навчальних планів, затверджених відділом освіти, але вона вважає, що її заняття з дітьми по п'ять годин на день за індивідуальними програмами реабілітації і є педагогічним навантаженням. Втім, згідно положення про відділення соціальної реабілітації дітей -інвалідів КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської ради, завданнями і функціями його є реалізація головних завдань, визначених Законами України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про реабілітацію інвалідів в Україні», «Про соціальні послуги» щодо забезпечення права дітей-інвалідів на соціальну реабілітацію та адаптацію з метою їх наступної інтеграції в дитячі колективи дошкільних установ та загальноосвітніх шкіл… , надання кваліфікованої допомоги дітям-інвалідам з здійснення корекції психофізичного розвитку за індивідуальною програмою реабілітації, надання реабілітаційних послуг згідно з індивідуальною програмою реабілітації, яка складається реабілітаційною комісією. Тобто, згідно вказаного положення та діючого законодавства, КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської ради знаходиться в підпорядкуванні Міністерства соціальної політики та не віднесена до навчальних закладів, не має атестації на предмет надання освітніх послуг згідно з вимогами ч.5 ст. 15 Закону України «Про освіту», не відноситься також і до спеціальних навчальних закладів, визначених ст.37 Закону України «Про освіту» та ст.12 Закону України «Про дошкільну освіту». В статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» наведені поняття, зокрема, реабілітаційні послуги - це послуги, спрямовані на відновлення оптимального фізичного, інтелектуального, психічного і соціального рівня життєдіяльності особи з метою сприяння її інтеграції в суспільство, а індивідуальна програма реабілітації - це комплекс оптимальних видів, форм, обсягів, термінів реабілітаційних заходів з визначенням порядку і місця їх проведення, спрямованих на відновлення та компенсацію порушених або втрачених функцій організму і здібностей конкретної особи до виконання видів діяльності, визначених у рекомендаціях медико-соціальної експертної комісії. Тобто, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що робота вихователя як педагогічного працівника відділення реабілітації КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської ради, яку в період з 01.11.2012 року по 28.11.2014 року виконувала позивач, не мала навчального навантаження, а тому і відсутні підстави для нарахування і виплати позивачу надбавки за престижність педагогічної праці. Крім цього, позивач в позовній заяві щодо цієї позовної вимоги взагалі не враховувала того факту, що з моменту внесення змін постановою КМУ №88 від 25.03.2014р., розмір цієї надбавки визначається керівником установи в межах фонду оплати праці, прохаючи її нарахування і виплату в граничному розмірі за весь період, аж до31.10.2014 року. Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю за його недоведеністю. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed