Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20.11.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб та від спільного проживання вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча він зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Він є працездатним та на його утриманні інших осіб немає. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з викладених у ньому підстав. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечуючи проти стягнення з нього аліментів у зазначеному в позовній заяві розмірі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20.11.2013 року сторони перебувають у шлюбі та мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чому є копія свідоцтва про шлюб та копія свідоцтва про народження дитини. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради № 10-14/6036 від 07.02.2020 року малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстроване місце проживання її батьків за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області від 08.10.2021 року. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов`язаний здійснювати її утримання до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Зважаючи на те, що обов`язок утримувати малолітню дитину до її повноліття є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а також враховуючи визнання відповідачем заявлених позовних вимог, яке не суперечить закону та порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому приймається судом, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За правилами ч. 2 ст. 141ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: approved