Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області і просить визнати незаконною відмову відповідача провести йому нарахування та оплату згідно листків непрацездатності від 06 березня 2014 року серії АГД №895321, від 07 березня 2014 року серії АГД №847881 та від 03 квітня 2014 року серії АГД №953033, а також зобов»язати відповідача провести нарахування та оплату відповідно до зазначених листків непрацездатності. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 15 грудня 2012 року по 25 лютого 2014 року обіймав посаду заступника голови Старокостянтинівської районної ради та мав 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Рішенням 23 позачергової сесії Старокостянтинівської районної ради від 25 лютого 2014 року достроково припинено його повноваження як заступника голови Старокостянтинівської районної ради та звільнено із зазначеної посади. Однак, з 24 лютого 2014 року по 06 березня 2014 року він проходив лікування в стаціонарному відділенні Хмельницького обласного кардіологічного диспансеру, що підтверджується листком непрацездатності серії АГД№895321. В подальшому з 07 березня 2014 року по 08 травня 2014 року він лікувався амбулаторно в Старокостянтинівській ЦРЛ, про що свідчать листки непрацездатності серії АГД№847881 та АГД№953033. По закінченні лікування 14 травня 2014 року зазначені листки непрацездатності він подав за місцем роботи для проведення нарахування та виплати лікарняних. Однак, йому було відмовлено, через те, що за 24-25 лютого 2014 року йому була виплачена заробітна плата. Вважає таку відмову незаконною, оскільки відповідно до положень ч.4 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасової втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» право на матеріальне забезпечення у зв»язку із тимчасовою втратою працездатності виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування і день звільнення). Підстави відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності визначені ст.36 цього Закону і є вичерпними, а тому нарахування і виплата заробітної плати не є підставою для відмови у нарахуванні та оплаті тимчасової непрацездатності. Крім того, незаконна відмова відповідача нарахувати та оплатити перші п»ять днів його тимчасової непрацездатності стала причиною неможливості здійснення Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності оплати тимчасової непрацездатності з шостого дня й по день відновлення працездатності. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на те, що 23 лютого 2014 року через погане самопочуття він потрапив у Хмельницький кардіодиспансер, де проходив стаціонарне лікування. 24 лютого 2014 року у другій половині дня йому повідомили про необхідність з»явитись 25 лютого 2014 року на позачергову сесію. Зранку 25 лютого 2014 року він приїхав на роботу, приймав участь у сесії й написав заяву про дострокове припинення своїх повноважень. Про те, що він на лікарняному він повідомляв 23 лютого 2014 року по телефону голову Старокостянтинівської районної ради [PERSON] Представники відповідача - Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області Нечепоренко О.Ю. та Вольська Н.Г. проти позову заперечили, посилаючись на те, що 24 та 25 лютого 2014 року [PERSON] був на роботі, ці дні у табелі обліку робочого часу значаться як робочі й за ці дні йому нарахована і виплачена заробітна плата, а тому двічі провести оплату за ці дні не має підстав. Зазначають, що [PERSON] не повідомляв, що він перебуває на лікарняному ні консультанта організаційного відділу [PERSON], яка веде табель обліку робочого часу, ні бухгалтера Вольську Н.Г., а тому на підставі відомостей, зазначених у табелі обліку робочого часу за лютий 2014 року, позивачу було виплачено за 24 та 25 лютого 2014 року заробітну плату. Щодо оплати листків непрацездатності починаючи з 26 лютого 2014 року, то таких правових підстав не має, оскільки підприємство оплачує лише перші п»ять робочих днів, а з 26 лютого 2014 року трудові відносини із позивачем припинено. Представник третьої особи - Старокостянтинівської міської виконавчої дирекції Хмельницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Касприк О.В. при вирішенні спору покладається на думку суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 43 та 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на своєчасне одержання винагороди за працю, а також мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно положень ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасової втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає, зокрема матеріальне забезпечення громадян у зв»язку із втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків роботодавцем, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом. Судом встановлено, що на підставі рішення 2 сесії Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області №3 від 15 грудня 2010 року [PERSON] обрано на посаду заступника голови Старокостянтинівської районної ради й присвоєно восьмий ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах ІV категорії. 05 березня 2013 року позивачу присвоєно сьомий ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах ІV категорії. На підставі рішення 23 (позачергової) сесії Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області №2 від 25 лютого 2014 року повноваження [PERSON], як заступника голови Старокостянтинівської районної ради, достроково припинено без припинення повноважень депутата районної ради та звільнено його з посади заступника голови Старокостянтинівської районної ради з 25 лютого 2014 року. В зв»язку із звільненням [PERSON] було нараховану заробітну плату за лютий 2014 року за 18 робочих днів (з 03 лютого по 25 лютого 2014 року включно) та компенсацію за невикористану відпустку 46 календарних днів. Остаточний розрахунок із позивачем проведено у квітні 2014 року. Зазначені обставини підтверджуються записами у трудовій книжці позивача серії АХ№365761, відомостями про нарахування заробітної плати працівникам Старокостянтинівської районної ради за лютий-квітень 2014 року. Судом також встановлено, що підставою для нарахування заробітної плати позивачу за 24-25 лютого 2014 року став табель обліку робочого часу працівників Старокостянтинівської районної ради за лютий 2014 року (а.с.28), складений консультантом організаційного відділу [PERSON], згідно якого 24 та 25 лютого 2014 року зараховано [PERSON] як відпрацьовані дні. 14 травня 2014 року [PERSON] пред»явив відповідачу для оплати листки непрацездатності: серії АГД№895321 від 06 березня 2014 року (а.с.11), з якого вбачається, що він з 24 лютого 2014 року по 06 березня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у Хмельницькому обласному кардіологічному диспансері; серії АГД№847881 від 07 березня 2014 року (а.с.11) та серії АГД№953033 від 03 квітня 2014 року (а.с.10), згідно яких [PERSON] з 07 березня 2014 року по 02 квітня 2014 року включно та з 03 квітня 2014 року по 08 травня 2014 року включно продовжував амбулаторне лікування у Старокостянтинівській ЦРЛ. Проте, відповідач відмовив у проведенні нарахування та виплаті коштів по цих листках в зв»язку із тим, що за 24 та 25 лютого 2014 року [PERSON] нарахована і виплачена заробітна плата згідно табелю обліку робочого часу (а.с.9). Судом встановлено, і це не заперечує позивач, що 25 лютого 2014 року він був на робочому місці, приймав участь у роботі 23 (позачергової) сесії Старокостянтинівської районної ради, у цей же день він особисто писав заяву про дострокове припинення своїх повноважень, як заступника голови Старокостянтинівської районної ради, що підтверджується також протоколом 23 позачергової сесії Старокостянтинівської районної ради від 25 лютого 2014 року (а.с.26), а також заявою позивача про складання повноважень від 25 лютого 2014 року (а.с.27). Що стосується 24 лютого 2014 року, то в табелі обліку робочого часу за лютий 2014 року (а.с.28) цей день врахований позивачу як відпрацьований, оскільки про те, що він з 24 лютого 2014 року знаходиться на лікарняному, він не повідомляв ні консультанта організаційного відділу [PERSON], яка веде табель обліку робочого часу, ні головного бухгалтера Вольську Н.Г., що позивач визнав у судовому засіданні. Разом з тим, позивач пояснив, що 23 лютого 2014 року у нього погіршилось самопочуття і він був госпіталізований у Хмельницький обласний кардіодиспансер. Ввечері того ж дня він повідомив по телефону голову Старокостянтинівської районної ради [PERSON], що на лікарняному. Однак, допитаний судом в якості свідка [PERSON], не підтвердив ці пояснення та показав, що напередодні перед 23 лютого 2014 року у четвер чи п»ятницю [PERSON] повідомив йому, що має намір пролікуватись у кардіодиспансері, на що він дав йому дозвіл й у п»ятницю (21 лютого 2014 року) [PERSON] поїхав у м. Хмельницький. В понеділок 24 лютого 2014 року він спілкувався по телефону з [PERSON] і дізнався, що він на лікарняному, про що повідомив на нараді, де були присутні головний бухгалтер і юрист. Більше нікого до відома він не ставив, й одночасно повідомив, що [PERSON] буде на сесії 25 лютого 2014 року. Головний бухгалтер Вольська Н.Г. спростувала твердження [PERSON], вказавши, що він не повідомляв на нараді 24 лютого 2014 року про перебування позивача на лікарняному, інакше б вона не нараховувала йому заробітну плату з 24 лютого 2014 року, а провела нарахування по листках непрацездатності. Заперечила проти показань свідка [PERSON] і завідувач юридичного відділу Нечепоренко О.Ю., яка також вказала, що на зазначеній нараді [PERSON] не повідомляв про перебування позивача на лікарняному. Крім того, зі змісту листка непрацездатності АГД№895321, який виданий Хмельницьким обласним кардіологічним диспансером, вбачається, що датою його видачі є 06 березня 2014 року, тоді як датою видачі листка непрацездатності мало б бути зазначено 24 лютого 2014 року - день відкриття лікарняного. Це ставить під сумнів твердження позивача, що він перебував на лікарняному саме з 24 лютого 2014 року. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем вірно враховано 24 та 25 лютого 2014 року як відпрацьовані позивачем дні та правомірно нараховано й виплачено за ці дні заробітну плату. Тому, суд не вбачає правових підстав для нарахування та оплати позивачу тимчасової непрацездатності за ці ж самі дні, оскільки допомога по тимчасовій непрацездатності повністю або частково компенсує втрату заробітної плати, а така втрачена позивачем не була. Що стосується вимог позивача провести нарахування та оплату по листках непрацездатності за період з 26 лютого 2014 року по 08 травня 2014 року включно, то ці вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасової втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством. Згідно ч.2 ст.35 вищезазначеного Закону допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов»язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п»яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов»язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1-3 Порядку оплати перших п»яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов»язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року №439, цей Порядок визначає умови та розмір оплати власником або уповноваженим ним органом перших п»яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов»язаної з нещасним випадком на виробництві (далі - дні тимчасової непрацездатності), за рахунок коштів підприємства, установи, організації чи фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників. Оплата днів тимчасової непрацездатності застрахованій особі провадиться за основним місцем роботи у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати за робочі дні (години) згідно з графіком роботи, що припадають на дні тимчасової непрацездатності. Підставою для оплати днів тимчасової непрацездатності є виданий в установленому порядку листок непрацездатності. Системний аналіз вищезазначених норм вказує на те, що у разі звільнення працівника підприємство оплачує листки непрацездатності тільки за ті п»ять днів, які припадають на період трудових відносин, а Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - з шостого дня хвороби за весь період до відновлення працездатності незалежно від звільнення особи. Оскільки з 26 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем припинено трудові відносини, тому у відповідача не має підстав для нарахування та оплати листків непрацездатності серії АГД№895321 від 06 березня 2014 року, серії АГД№847881 від 07 березня 2014 року та АГД№953033 від 03 квітня 2014 року. З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed