Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: [PERSON] (далі - третя особа), у якому просив стягнути з останньої на свою користь грошові кошти в сумі 12 000 доларів США у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу Національного банку України, встановленого для долару США на день платежу та суму судового збору в розмірі 3665,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 серпня 2017 року відповідач позичила у позивача кошти у сумі 8 000 доларів США у гривневому еквіваленті строком на 3 місяці. Згідно вказаної розписки, відповідач зобов'язувалась з урахуванням процентів, повернути 12 000 доларів США у зазначений строк до 24 листопада 2017 року. Однак не повернула кошти. Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутись із позовом до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що дійсною нею були отримані кошти в сумі 8 000 доларів США, але в розписці нею було вказано про зобов'язання повернути 12 000 доларів США у зв'язку з терміновістю отримання коштів. Проте, відповідач зазначила, що нею було повернуто позивачу 1 500 доларів США. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 12 000 доларів США. Крім того, підтвердив той факт, що він надав відповідачу кошти в сумі 8 000 доларів США та вказав, що дійсно, у грудні 2017 року відповідач повернула йому кошти в сумі 1 500 доларів США. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Ухвалою судді від 29.01.2018 відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 24.04.2018 року відкладено проведення підготовчого судового засідання, а протокольною ухвалою суду від 12.07.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ч. 1 ст. 211 ЦПК України встановлено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За вказаних обставин, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності належним чином повідомленої третьої особи. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 09.08.2017 року відповідач [PERSON] отримала у борг від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000 доларів США у гривневому еквіваленті строком на 3 місяці (до 09.11.2017 року) та зобов'язується повернути 12 000 доларів США у зазначений строк до 24.11.2017 року. Окрім того, відповідач вказала, що її чоловік [PERSON] дає згоду на отримання нею вищезазначеної суми у борг (а.с. 5). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку прийнятого у Постанові ВСУ від 18.09.2013 р. по справі 6-63цс13. Статтею 207 ЦК України передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. З врахуванням вказаних вимог закону, наявності дій по передачі кошів і їх отримання відповідачем згідно розписки між позивачем і відповідачем укладено правочин, який по суті є договором позики. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Частиною 2 ст. 1047 ЦК України допускається пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів (Постанова Верховного Суду України від 11.11.2015 року по справі 6-1967цс15). Згідно даної розписки, відповідач зобов'язалася повернути суму позики до 09.11.2017 року, однак, в порушення умов договору позики, взяті на себе зобов'язання не виконала і не повернула належні позивачу грошові кошти. Між тим, у судовому засіданні встановлено, що відповідачем повернуто позивачу у грудні 2017 року частину коштів за договором позики від 09.08.2017 року в сумі 1 500 доларів США, що не заперечувалось сторонами. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач отримала від позивача грошові кошти в сумі 8 000 доларів США. Між тим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача суми коштів в розмірі 12 000 доларів США з огляду на наступне. Як зазначено вище та встановлено в судовому засіданні, відповідачем отримано від позивача кошти в сумі 8 000 доларів США, проте, зобов'язання щодо повного їх повернення не виконала, повернувши лише 1 500 доларів США, а отже зобов'язана повернути позивачу частину суми боргу за договором позики від 09.08.2017 року в сумі 6 500 доларів США. Таким чином, вимоги позивача про стягнення коштів сумі 12 000 доларів США не підлягають задоволенню враховуючи сутність договору позики про отримання 8 000 доларів США. Заборгованість відповідача становить 6 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату винесення рішення - 12.07.2018 року - еквівалентно сумі 170 477 грн. 16 коп., яку слід стягнути на користь позивача, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 3345 грн. 60 коп. У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial