Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

у жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про зобов'язання виконати умови договору. Ухвалою суду від 13 травня 2014 року на підставі ст. ст. 205, 206, 210 ЦПК України провадження у справі в частині пред'явлених вимог до Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації закрито (а.с. 120-121). З огляду на зазначене, позивачем в особі його представника [PERSON] в ході розгляду справи було уточнено позовні вимоги. Остаточно, представник позивача просив суд зобов'язати відповідача вчинити дії, а саме: зобов'язати КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» виконати умови договору про співробітництво у будівництві житлових будинків від 19 грудня 2007 року та вирішити питання видачі [PERSON] ордеру на зайняття окремого ізольованого оздобленого житлового приміщення у житлових будинках по [ADDRESS] (а.с. 190-193). В обґрунтування вимог позивач через свого представника посилався на те, що 19 грудня 2007 року між ним, КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією було укладено договір про співробітництво у будівництві житлових будинків. За умовами зазначеного договору КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» взяло на себе зобов'язання організувати та провести будівництво житлових будинків на місті розташування будинків по [ADDRESS] та після закінчення будівництва будинків на місці розташування будівлі [ADDRESS] та введення їх в експлуатацію, вирішити питання видачі йому ордеру на зайняття окремого ізольованого оздобленого житлового приміщення у вищевказаних будинках. Разом з тим, відповідач не виконує своїх зобов'язань, визначених умовами договору, тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Представник відповідача КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» проти заявлених вимог повністю заперечила, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Позицію КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» мотивувала тим, що звернувшись до суду з вказаним позовом, [PERSON] намагається переглянути судові рішення, зокрема, Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2009 року, яким його було виселено з кімнати [ADDRESS] у кімнату [ADDRESS], та ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2012 року, якою було відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішенні суду від 27 листопада 2009 року. Крім того, зазначила про те, що [PERSON] на сьогодні не проживає у [ADDRESS], не стоїть у нарахуванні по платі за житлово-комунальні послуги за вказаною адресою та рахунки щодо оплати житлово-комунальних послуг йому не надаються. Його житлове питання вирішено в повному обсязі, йому надано кімнату [ADDRESS], в якій [PERSON] може зареєструватися та приватизувати вказане житлове приміщення. До того ж вказала на те, що надання [PERSON] позачергово ізольованого житлового приміщення у новозбудованих будинках порушить права громадян, які користуються однаковими правами на отримання житла та були взяті на квартирний облік (а.с. 26-30). Просила суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Представник третіх осіб в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Проте, в ході розгляду справи проти заявлених [PERSON] вимог заперечила та просила суд відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши представників сторін, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, визначивши, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин; встановив наступне. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 19 грудня 2007 року між КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» в особі директора Надточія М.І. (Сторона -1), Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією в особі голови Садового С.А. (Сторона-2) та [PERSON] (Сторона -3), який діяв на підставі власного волевиявлення, було укладеного договір про співробітництво у будівництві житлових будинків (а.с. 6-8). Згідно розділу 1 договору «Предмет договору» сторони зобов'язуються спільно діяти з метою будівництва будинків на місці знаходження будинків [ADDRESS] та надання Стороні-3, що проживає у будинку [ADDRESS], окремих ізольованих оздоблених житлових приміщень (квартир) згідно встановлених державних будівельних норм та проектної документації у новозбудованих будинках на місці гуртожитку [ADDRESS]. Для виконання спільної мети цього договору Сторона-1 зобов'язується провести будівництво нового будинку по [ADDRESS] у строк, встановлений календарним планом будівництва, та надати Стороні-3 у постійне користування житлове приміщення (квартиру) у новозбудованому будинку згідно з встановленими чинним законодавством України нормами жилої площі, а Сторона-3 - переїхати у надане житлове приміщення на протязі 3-х місяців після отримання ордеру на зайняття житлового приміщення. Сторона -2 зобов'язується сприяти будівництву шляхом надання необхідних погоджень. Відповідно до положень розділу 3 договору Сторона-1 за цим договором зобов'язується організувати та провести будівництво житлових будинків на місті розташування будинків по [ADDRESS] та після закінчення будівництва будинків на місті розташування будівлі [ADDRESS] та введення їх в експлуатацію, вирішити питання видачі Стороні-3 ордеру на зайняття окремого ізольованого оздобленого житлового приміщення у вищевказаних будинках. Відповідно до положень розділу 5 договору Сторона-3, в свою чергу, зобов'язалась сприяти в будівництві будинків по [ADDRESS], після отримання ордеру на зайняття житлового приміщення у новозбудованих будинках по [ADDRESS] на протязі 3-х місяців знятися з реєстраційного обліку за місцем проживання, звільнити житлове приміщення в будинку по [ADDRESS]. У випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору, Сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в україні законодавством. Порушення договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п.п. 8.1.. 8.1.1 договору). Згідно розділу 10 договору, останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та припиняє свою дію після укладення Сторонами основного договору. Строк цього договору починає свій перебіг у момент підписання цього договору і закінчується виконанням Сторонами своїх зобов'язань. Крім того, в ході розгляду справи судом встановлено та не заперечено сторонами, зокрема, стороною відповідача, що будівництво житлових будинків з об'єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом (І черга) за адресою: [ADDRESS], закінчено та житлові будинки у [ADDRESS] прийняті в експлуатацію (а.с. 107-110). Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 9). Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та правову природу виниклих між сторонами правовідносин, суд дійшов до висновку про те, що останні підпадають під регулювання безпосередньо положень ЦК України, які в даному випадку й мають бути застосовані. З огляду на вказане, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач у справі у відповідності до житлового законодавства України забезпечений житлом, з гуртожитку за місцем реєстрації виселений, там не проживає та не сплачує житлово-комунальні послуги, оскільки дані твердження не стосуються предмету позову і жодним чином не спростовують позиції позивача щодо невиконання КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» умов договору від 19 грудня 2007 року. З цієї ж точки зору судом не приймаються до уваги й твердження позивача щодо належного проведення ним оплати житлово-комунальних послуг. При цьому суд, проаналізувавши умови зазначеного договору, приходить до висновку про те, що виниклі правовідносини між сторонами справи потрапляють під визначення зобов'язання, наведеного в ст. 509 ЦК України, оскільки містять спонукання другої сторони до виконання договору (п. п. 8.1., 8.1.1. договору). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тому, з урахуванням наведеного, у даному випадку, на думку суду, наявність підписів сторін правочину свідчить про те, що укладаючи останній, всі учасники бажали укласти правочин і що зовнішній вираз їх волі відповідає внутрішньому. При цьому, доказів в розрізі положень ст. ст. 57-59 ЦПК України того, що укладений сторонами у справі договір визнаний в установленому законом порядку недійсним чи є припиненим в розпорядження суду надано, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, не було. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконує своїх зобов'язань за договором 19 грудня 2007 року. В той час я к в ході розгляду справи судом не здобуто, а стороною відповідача не доведено у відповідності до положень ст. ст. 57-60 ЦПК України, доказів на підтвердження порушення позивачем умов договору від 19 рудня 2007 року. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Питання судових витрат суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved