Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в період з 01.05.2019 року по 31.10.2020 року в сумі 22860 грн. 22 коп. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.02.2011 року шлюб було розірвано та ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі ј усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач рішення суду не виконує та не сплачує аліменти, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по аліментах, яка на 01.11.2020 року становить 22860 грн. 22 коп. Враховуючи наявну у [PERSON] заборгованість по аліментам, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки в розмірі 22860 грн. 22 коп., яка згідно наданого позивачем розрахунку не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам на дитину. Ухвалою суду від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.18-19). Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. (а.с.33). Відповідач в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 29.12.2020 року (а.с.24). 04.02.2021 року засобами телефонного зв`язку відповідач повідомив, що позовні вимоги не визнає, розгляд справи просив проводити за його відсутності. (а.с.31). Відзив на позовну заяву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, так як надані позивачем докази є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Суд, дослідивши обставини справи, оцінивши надані по справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20.07.2009 року виконкомом Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. (а.с.6). Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.02.2011 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі ј всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини, а саме до [INFO] . (а.с.7). 21.03.2011 року на підставі рішення суду, яке набрало законної сили стягувачу ( [PERSON] ) видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини (а.с.8), який було передано для виконання до Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби. Позивач у позовній заяві зазначає, що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, як у добровільному так і в примусовому порядку в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. Так, згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментах, складеного 24.11.2020 року головним державним виконавцем Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Трусовою Т.В. за період з 01.05.2019 року по 31.10.2020 року у [PERSON] станом на 01.11.2020 року наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 22860 грн. 22 коп. (а.с.9). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Частиною першою статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Згідно з приписами ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні відповідної норми сімейного права, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц вказав, що пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Згідно формули обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц, вказано наступне. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому слід зауважити, що згідно ч.1 ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину. Згідно наданого позивачем розрахунку сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, яка підлягає стягненню становить 52350 грн. 50 коп. Враховуючи, що пеня перевищує 100 % суми заборгованості по аліментах, позивач на виконання вимог ст. 196 СК України просила стягнути з відповідача лише 22860 грн. 22 коп. неустойки (пені). Наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростований відповідачем належним доказами (власний розрахунок неустойки (пені) відповідачем не надано). Щодо заперечень відповідачем пред`явлених позовних вимог, суд зазначає, що [PERSON] не посилався на існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому сплачувати аліменти на підставі рішення суду, відповідних доказів суду він не надав, а отже не довів відсутність своєї вини у виникненні заборгованості по аліментах. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки обставини, зазначені позивачем в позовній заяві знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та обґрунтовані належними доказами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved