Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказавши, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2016 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого вони спільно не проживають та дитина повністю знаходиться на утриманні позивача, проживаючи разом із нею в [ADDRESS] . Рішенням суду від 23 червня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки, однак відповідач такі аліменти не сплачує, не забезпечує дитину необхідним харчуванням та медичним доглядом. Фактично він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не бажає приймати участь у її подальшому вихованні, що свідчить про його ухилення від здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, а тому позивач просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно його дочки. Ухвалою судді від 17 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх із підстав, наведених у позовній заяві, не заперечивши щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки він суд не повідомив. З огляду на наведене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Разом із цим, представник Служби у справах дітей, будучи присутнім у судовому засіданні 10 лютого 2020 року, позов підтримав, посилаючись на висновок органу опіки та піклування, згідно з яким визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, та стверджуючи, що це відповідатиме інтересам дитини. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За змістом статті164 СК України позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Конвенцією про права дитини у ст. 18 визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено судом, з 10 квітня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2016 року. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області, згідно з яким батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 13 травня 2016 року, до досягнення дітьми повноліття. З`ясовано судом і те, що неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] та повністю знаходиться на її утриманні, тоді як батько дитини участі у її вихованні не приймає, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наведені обставини, зокрема, встановлені із пояснень сторони позивача в судовому засіданні, а також із наявних у справі письмових доказів. Так, згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , складеним комісією в складі секретаря Деражнянської міської ради Сидорук В.А. та інспектора з соціальних питань Марчука С.А. 04 листопада 2019 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять [PERSON] , 2001 р.н., [PERSON] , 2013 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н. Довідкою дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №2 «Берізка» Деражнянської районної ради Хмельницької області №01-09/46 від 04 жовтня 2019 року підтверджується, що [PERSON] відвідує вказаний дошкільний навчальний заклад, а також те, що батько дитини [PERSON] не відвідував її там, участі у виховних заходах не приймав. Наведені стороною позивача в обґрунтування позову обставини також підтверджуються висновком органу опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 20 січня 2020 року, яким, зокрема, підтверджується, що батько [PERSON] тривалий час не приймає участі у вихованні та утриманні його дочки, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком. Із вказаного висновку також вбачається, що [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 17 січня 2020 року особисто визнав, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків та не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , а також те, що Деражнянська райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються також наявною в матеріалах справи письмовою нотаріально посвідченою заявою [PERSON] від 24 жовтня 2019 року, із якої вбачається, що він висловив згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . При розгляді даної справи судом також враховується, що відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання жодного разу не з`явився та будь-яких належних та допустимих доказів в заперечення наведених в обґрунтування позову обставин не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню його дочки [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків суд вважає свідомим та умисним, а тому вважає, що позбавлення його батьківських прав є доцільним і відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved