Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

у грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позову вказувала на те, що відповідач з моменту реєстрації у квартирі в останній не проживає, не несе витрат по її утриманню, речі останнього у квартирі відсутні. В ході розгляду справи позивач змінила предмет позову та просила зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди їй як власниці у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття останнього з реєстраційного обліку (а.с. 33-34). Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. Стаття 224 ЦПК України визначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Заслухавши пояснення представника позивача, яка не заперечила проти заочного розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача вважає, що дану справу можливо розглянути у відсутності відповідача, а позовні вимоги - задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач у справі згідно свідоцтва про право власності від 04 квітня 2008 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до довідки форми № 3 від 15 листопада 2013 року № 70 у зазначеній вище квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 7). Актами про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 24 квітня, 20 червня, 12 вересня та 28 листопада 2013 року підтверджено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з травня 2009 року, участі в утриманні житла не приймає та його особисті речі у квартирі відсутні (а.с. 8-11). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на підставі зазначеної норми закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тягне обов'язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку. За викладених вище обставин та враховуючи, що реєстрація відповідача у квартирі має формальний характер та порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушує витрачати особисті кошти на оплату житлово-комунальних послуг за відповідача, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved