Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості ? частини квартири [ADDRESS] у розмірі 314 883 грн., а право власності позивача на вказану квартиру припинено. Оскільки рішення суду відповідачем не виконується, то позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1 281 грн. 83 коп., 3% річних у розмірі 7 610 грн. 83 коп., проценти за користування грошовими коштами у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, а всього 28 239 грн. 73 коп. Під час розгляду справи у суді представник позивача змінив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 40 000 грн. у відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з тим, що позивач не може користуватись спірною квартирою та винаймає житло, 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях позивача з приводу неможливості користування спірної квартирою. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи їх безпідставністю. Допитані у судовому засіданні як свідки [PERSON], [PERSON] суду підтвердили обставини, викладені позивачем, а також те, що позивач не може користуватись квартирою [ADDRESS], у зв'язку з чим винаймає житло. Заслухавши пояснення сторін, свідків та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Порядок відшкодування майнової та моральної шкоди визначений главою 82 ЦК України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частини квартири [ADDRESS] у розмірі 314 883 грн. (а.с. 5). Оскільки рішення суду відповідачем не виконується, то позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1 281 грн. 83 коп., 3% річних у розмірі 7 610 грн. 83 коп., процентів за користування грошовими коштами у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, а всього 28 239 грн. 73 коп., посилаючись на положення ст. 625 та ст. 1049 ЦК України. Разом з тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2014 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 23 січня 2013 року скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с. 29). З урахуванням наведеного, того, що представник позивача змінив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 40 000 грн. у відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з тим, що позивач не може користуватись спірною квартирою та винаймає житло, 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, відмови представника позивача від написання заяви про залишення позовних вимог у частині стягнення коштів у розмірі 28 239 грн. 73 коп., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення коштів з відповідача на користь позивача у розмірі 28 239 грн. 73 коп., у зв'язку з відсутністю для цього правових підстав. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 40 000 грн. у відшкодування майнової шкоди та 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, то суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, виходячи з наступного. Судом також встановлено, що позивач на праві власності має інше житло - квартиру [ADDRESS] (а.с. 66). Разом з тим, позивач 13 квітня 2013 року уклав з [PERSON] договір оренди квартири [ADDRESS] (а.с. 65). Строк дії договору з 20 квітня 2013 року по 20 листопада 2013 року. Плата за житло становить 4 000 грн. в місяць. Підставою для укладення договору оренди стало неможливість проживання у двокімнатній квартирі [ADDRESS] проживання позивача з дружиною, батьками позивача та його брата, про що зазначили суду позивач, його представник та свідки. Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Такі особливості укладання договору найму (оренди) передбачені, зокрема, ЖК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 158 ЖК України договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Проте, договір оренди квартири [ADDRESS], укладений між позивачем та [PERSON], у відповідному виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється, не зареєстрований. Крім того, позивачем не надано суду доказів дійсної оплати коштів позивачем [PERSON] У зв'язку з цим, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди, завданої вимушеною орендою житла, та позовні вимоги про стягнення коштів у відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у разі відмови у задоволенні позову, йому не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed