Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] пред`явив в суд позов до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - П`ята львівська державна нотаріальна контора, про усунення від права спадкування. В обгрунтування своїх вимог зіслався на наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] мав на праві спільної часткової власності 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Власником іншої 1/2 частки цієї квартири був син померлого - [PERSON] . Інша 1/2 частка вказаної квартири належить йому, позивачеві, на праві спільної часткової власності. 08 листопада 2017 року син померлого [PERSON] - [PERSON] подав до П`ятої львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак оформити право на спадкове майно не встиг, оскільки [INFO] помер. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе своє майно йому, [PERSON] . Оскільки до смерті [PERSON] він, позивач, проживав і був зареєстрований в квартирі, співвласником якої є, то у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається що він прийняв спадщину. Положеннями ч.1 ст.1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Враховуючи наведене, він, [PERSON] , набув право на прийняття спадщини, яка мала належати померлому [PERSON] . Після смерті [PERSON] та [PERSON] йому стало відомо, що до нотаріальної контори звернулась громадянка Російської Федерації [PERSON] , 1985 року народження, з заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту, складеного [PERSON] 30 січня 2013 року. Він, позивач, вважає, що у нього, як спадкоємця померлого [PERSON] , який не встиг прийняти спадщину, є підстави для звернення до суду з позовом про усунення [PERSON] від спадщини, що обгрунтовується наступним. [PERSON] є дочкою [PERSON] та внучкою [PERSON] . Приблизно 10 років тому назад вона вийшла заміж і виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. До 2013 року вона декілька раз приїжджала до батька і діда, однак після того, як дід склав на неї заповіт, [PERSON] до м.Львова не приїжджала і перестала взагалі контактувати з [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] була достовірно обізнана, що її дід [PERSON] є людиною похилого віку, 1935 року народження, і станом на 2013 рік йому вже було 78 років, що він важко хворіє, одержує мінімальну пенсію, потребує систематичного лікування і придбання ліків та йому був потрібний сторонній догляд. Незважаючи на такі обставини, будучи молодою людиною, належно забезпеченою, маючи змогу надати дідові необхідну допомогу, в тому числі і матеріальну, відповідачка [PERSON] умисно ухилялася від обов`язку щодо утримання спадкодавця. З 2013 року (часу складання заповіту) та до 2017 року (часу смерті спадкодавця) [PERSON] не надавала [PERSON] жодної допомоги в його утриманні, хоча спадкодавець, в силу похилого віку та тяжкого стану здоров`я, такої допомоги потребував. Вона навіть не спілкувалась з дідом з 2013 року та взагалі не цікавилась, як він живе. Дані факти можуть підтвердити свідки, явку яких до суду він може забезпечити. Відповідно до абзацу 2 ч.3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За змістом ч.5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у п. 6 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, правило ч.5 ст. 1224 ЦК України безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року у справі № 766/810/17 та в постанові від 11 лютого 2019 року у справі № 756/11676/16-ц. З огляду на такі обставини, просить ухвалити рішення, яким усунути відповідача [PERSON] , [INFO] , громадянку Російської Федерації, зареєстровану за адресою: [ADDRESS] , від права на спадкування після померлого [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2020 року вищевказана позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - П`ята львівська державна нотаріальна контора, про усунення від права спадкування була передана для розгляду судді Шевченківського районного суду м. Львова Глинській Д.Б. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Глинської Д.Б. від 15 вересня 2020 року позовна заява [PERSON] була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021 вищевказана цивільна справа №466/6613/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - П`ята львівська державна нотаріальна контора, про усунення від права спадкування передана для розгляду головуючому судді Кавацюку В.І. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2021 року [PERSON] зазначена цивільна справа №466/6613/20 була прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та в ній було призначено підготовче судове засідання на 07 травня 2021 року. 27 квітня 2021 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Колошкін І.А. подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив про наступне. [PERSON] дійсно є внучкою [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті свого діда вона дійсно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON] є громадянкою Російської Федерації та з своїм дідом [PERSON] вона час від часу спілкувалась по телефону. До часу смерті свого діда [PERSON] на мала можливості приїжджати до м. Львова у зв`язку з відсутністю необхідних коштів, а також з врахуванням ситуації, що склалась між Україною та Росією. Вона також не мала фінансової можливості надавати своєму дідові матеріальну допомогу, а доглядати його не могла, так як проживає в іншій державі. Крім цього, [PERSON] не говорив своїй онуці про те, що він потребує матеріальної допомоги. Цивільне законодавство передбачає, що спадкоємець може бути усунутий від спадщини, якщо мав можливість надавати допомоги спадкодавцю, але таку допомогу не надавав. Враховуючи вищенаведене, вважає позов [PERSON] необгрунтованим, а тому в його задоволенні просить відмовити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі №466/6613/20 було закрито та справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні 01 червня 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Квак В.М. позов підтримав, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Колошкін І.А. в судовому засіданні проти позову заперечив, покликаючись на доводи, які викладені у відзиві на позов. Представник третьої особи - П`ятої львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився та подав заяву про розгляд справи без його участі. В судове засідання яке після оголошення перерви було призначено на 07 червня 2021 року о 15.30 год. учасники процесу не з`явились та представники сторін - адвокати Квак В.М. і Колошкін І.А. подали заяви про завершення розгляду справи без їх участі. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 07 червня 2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який за життя мав на праві спільної часткової власності 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Власником іншої 1/2 частки цієї квартири був син померлого [PERSON] - [PERSON] , який 08 листопада 2017 року подав до П`ятої львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак оформити право на спадкове майно не встиг, оскільки [INFO] помер. За життя, а саме [INFO] , [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу продав належну йому 1/2 частину вищевказаної квартири [ADDRESS] позивачу [PERSON] , а також цього ж числа уклав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом П`ятої львівської державної нотаріальної контори Кірілової Т.М. і зареєстрований в реєстрі за №3-2487, яким заповів усе своє майно позивачу [PERSON] . На час розгляду справи в суді позивач [PERSON] на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу є власником 1/2 ідеальної частини квартири [ADDRESS] . На 1/2 ідеальну частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] - дідусеві відповідача [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина та заведена відповідна спадкова справа. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні представника позивача [PERSON] - адвоката Квака В.М., представника відповідача [PERSON] - адвоката Колошкіна І.А., долученими до справи письмовими доказами та ці обставини ніким з учасників процесу в судовому засіданні не оспорювались. З долученої до матеріалів справи довідки П`ятої львівської державної нотаріальної контори №1242/02-14 від 21.08.2020 вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є громадянка Російської Федерації [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно поданої в нотаріальну контору заяви, виданої 05 лютого 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В. за реєстровим №161. Приписами ст. 1224 КК України передбачено випадки, при настанні яких спадкоємець усувається від права спадкування. Зокрема, у відповідності до ч.1 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Положеннями ч.5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Зі змісту приписів вищевказаної ст. 1224 ЦК України випливає, що усунення від права спадкування спадкоємця, на якого спадкодавець за життя склав заповіт, чинним законодавством не передбачено. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який на неї за життя склав її дідусь - спадкодавець [PERSON] . Крім цього, як вбачається з пояснень представника відповідача - адвоката Колошкіна І.А.. і цих обставин не спростував ні позивач [PERSON] , ні його представник Квак В.М. , відповідачка [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, вона проживає за межами України та з своїм дідусем [PERSON] , в силу об`єктивних обставин, вона з 2013 року спілкувалась лише по телефону. До часу смерті свого дідуся відповідач на мала можливості приїжджати до м. Львова у зв`язку з відсутністю необхідних коштів, а також з врахуванням ситуації, що склалась між Україною та Росією. Вона не мала фінансової можливості надавати своєму дідусеві матеріальну допомогу та також не могла доглядати за ним, так як проживає в іншій державі. Крім цього, за життя [PERSON] не говорив своїй онуці про те, що він потребує матеріальної допомоги. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є безпідставним та в його задоволенні просить відмовити.

Outcome: dismissed