Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

У вересні 2019 року ТОВ «Веллфін» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь за договором позики суму боргу в розмірі 103400,80 грн та судові витрати у сумі 1921,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 22.08.2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 65933 в електронній формі, згідно якого [PERSON] отримала кошти в сумі 2400 грн строком на 30 днів. Нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 20 грн за перший день користування; - 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в 1.2 цього договору; - 3,8 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Зобов`язання за договором позики відповідач не виконала, у зв`язку з чим, станом на 12.09.2019 року загальна сума заборгованості становить 100667,40 грн, з яких: 2400,00 грн основний борг, 48254,40 грн заборгованість по відсоткам, 50013,00 грн заборгованість за простроченими відсотками. У судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 22.08.2016 року між сторонами укладено договір позики № 65933 (далі Договір), відповідно до якого відповідач отримала від позивача позику в сумі 2400 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Нарахування процентів за користування позикою здійснюється у відповідності до п. 1.5 Договору на наступних умовах: - 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 20 грн за перший день користування; - 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в 1.2 цього договору; - 3,8 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п. 1.2 Договору, строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання зазначеного договору позивач надав повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 30.08.2019 року № 4374-ВП, відповідно до якого останнє здійснило за дорученням успішний переказ коштів картку відповідача у сумі 2400 грн. Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу у розмірі 2400 грн залишається неповернутою. Згідно довідки щодо заборгованості за договором № 65933 від 22.08.2016 року станом на 21.09.2019 року загальна сума заборгованості становить 10667,40 грн, з яких: 2400,00 грн основний борг, 48254,40 грн заборгованість по відсоткам, 50013,00 грн заборгованість за простроченими відсотками. Однак, приймаючи до уваги пункт 1.3 Договору, за яким позика надається строком на 30 днів, суд приходить до висновку, що нарахування процентів за користування позикою повинно проводитися в межах вказаного строку за ставкою 1,8 % (п. 1.5 Договору). За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, та яка повинна бути застосована в даній справі щодо спростування нарахованих позивачем процентів (як за загальними, так і за простроченими). Таким чином, сума заборгованості по відсоткам за користування позикою має дорівнювати: 2400 / 100 х 1,8 % х 30 = 1296 (одна тисяча двісті дев`яносто шість) грн. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити в частині стягнення заборгованості за договором позики в сумі 3696,00 грн, що складається з: 2400,00 грн - основний борг, 1296,00 грн заборгованість по відсоткам. В решті позовних вимог слід відмовити. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог(3696 грн х 1921 грн / 100667,40 грн = 70,53 грн).

Outcome: partial