Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У цій квартирі із його дозволу була зареєстрована відповідач [PERSON], яка ніколи в ній не проживала. Просить суд: визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] із зняттям з реєстраційного обліку за цією адресою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала до суду письмову заяву про розгляд цивільної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримуються. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 23, 24). Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності / б/н / 20.05.2004/Калитянська селищна рада. Згідно із Актом обстеження умов проживання депутата Калитянської селищної ради Горщинського В.М. від 01 грудня 2014 року, на момент обстеження встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані й проживають: - [PERSON], - [PERSON]. Зареєстрована але не проживає [PERSON] (а.с.6). Із довідки відділу адресно-довідкової роботи управління ДМС України в Київській області від 23 грудня 2014 року видно, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Як вбачається із копії довідки форми 3 КП «Калитянський» № 635 б/д грудня 2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (з правом на житлову площу), [PERSON] (з правом на житлову площу), [PERSON] із 05 січня 2012 року (без права на житлову площу) (а.с.7). Згідно із статтями 383, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статей 401, 402, 406 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. За змістом частини третьої статті 404 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Сервітут припиняється, зокрема, у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідач не є членом сім'ї власника квартири, сервітут на користування цим нерухомим майном не встановлений, у квартирі не проживає й нею не користується, зареєстрована була у ній із дозволу власника. Таким чином, відповідач підлягає визнанню такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] із зняттям з реєстраційного обліку за цією адресою.

Outcome: approved