Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 11.01.2012 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», за місцем проживання відповідачів в [ADDRESS], було виявлено порушення, що виразилось у самовільному підключенні до електромережі шляхом набросу. Виявлене порушення було зафіксовано в Акті про порушення ПКЕЕН №166414 від 11.01.2012 року. Відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, на підставі зазначеного акту про порушення було визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії на загальну суму 4219,69грн. У зв'язку з викладеним позивач був вимушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4219,69грн. та судовий збір в розмірі 243,60грн. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 28.01.2015 року позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] залишені без розгляду. Представник позивача Кабанова Л.О., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, додатково пояснила, що особовий рахунок складений на [PERSON], виплат по ньому ніколи не здійснювалось. Розрахунок проведено з моменту первинного відключення за період з 13.03.2011 року по 11.01.2012 року. Контрольних знімань не проводилось. До будинку представників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» допустив [PERSON]. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що у вказаному будинку не проживає з 2005 року по 2014 рік, на момент складання акту в будинку також ніхто не мешкав, оскільки відсутні умови для проживання. Будинок належав чоловіку її сестри, який помер в 2010 році, документи на будинок ніхто не переоформлював. З 2005 року по 2014 рік проживала разом з [PERSON] у матері в [ADDRESS]. З 2009 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], реєстрацію продовжено з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, [PERSON] знято з реєстрації за вказаною адресою у вересні 2013 року. Хто такий [PERSON] відповідачці невідомо. З травня 2014 року почала робити ремонт у будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, оскільки в будинку [ADDRESS] не проживав протягом довгого часу, підтвердив пояснення [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що у задоволені позовних вимог треба відмовити. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності з положеннями ч.3 ст.61 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року №1416 (далі - Методика). За положеннями ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України. Відповідно до ст.27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушеннями в електроенергетиці є, в тому числі, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Згідно інформаційної довідки від 11.02.2015 року відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], відсутні. Відповідно до акту про порушення №166414 від 11.01.2012 року про порушення Правил користування електроенергією, складеного за участю [PERSON], який проживає в [ADDRESS], встановлено, що споживач [PERSON] самовільно підключила електроустановки до електричної мережі з порушенням схеми обліку- самовільне підключення після відключення без приладу обліку, накинуто проводи навантаження на лінію електропередач. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] зазначила, що їй невідома така особа, як [PERSON], він не є її членом сім'ї або уповноваженою особою відповідачки. Згідно акту ТОВ «Житло 22» від 12.02.2015 року [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані за адресою [ADDRESS]. Зі слів сусідів встановити їх проживання в квартирі не виявляється можливим, періодично їх бачать у будинку. Як вбачається з акту КСН «сел.Шевченко» від 12.02.2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], станом на 11.01.2012 року в [ADDRESS], не проживали. Заселились 18.05.2014 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка голова КСН «сел.Шевченко» [PERSON] пояснила, що вказану посаду займає з травня 2004 року, в січні 2012 році в будинку [ADDRESS] ніхто не проживав. Зі слів сусідів [PERSON] не проживає з 2005 року, залишався проживати її співмешканець, який через деякий час помер. Хто такий [PERSON] свідкові невідомо. Коли проходять рейди ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» голові КСН невідомо, їх до складу комісії не запрошують. В травні 2014 року до неї підійшла [PERSON] і повідомила що бажають вселитися та проживати по [ADDRESS]. Представником позивача в судовому засіданні не доведено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] на момент складання акту про порушення (ПКЕЕН) №166414 від 11.01.2012 року проживали та були користувачами електричної енергії за адресою в [ADDRESS]. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на момент складання акту про порушення (ПКЕЕН) відповідачі в будинку [ADDRESS] не проживали.

Outcome: dismissed