Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості за теплопостачання у загальному розмірі 49\~113,18 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 18 грудня 2012 року між Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради та [PERSON] було укладено Договір № 914 про постачання теплової енергії. Зазначений договір набув чинності з моменту підписання та діяв до 18 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за теплову енергію до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. При цьому, відповідно до п. 11.2 Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Також, відповідно до п. 13.3 Договору, сторони збільшили строк позовної давності до 5 років щодо прав та обов`язків, набутих сторонами за цим договором. Так, оскільки жодних заяв про припинення договору не надходило, договір продовжує свою дію та є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). На виконання умов Договору, Теплопостачальне підприємство взяло на себе зобов`язання виробляти та постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором. Згідно п. 6.2 договору, облік споживання теплової енергії здійснюється розрахунковим способом за адресою: [ADDRESS] . Власником зазначеного нежитлового приміщення та відповідальним за договором є відповідач. Через невиконання споживачем взятого на себе зобов`язання позивачем відповідачу направлялись акти та рахунки на оплату за теплопостачання. Заперечень щодо відомостей, викладених в актах здачі-приймання теплової енергії та акті звіряння взаємних розрахунків від відповідача не надходило, що є також підтвердженням факту належного надання послуг позивачем. Відповідно до п. 6.9 договору, кінцевий розрахунок споживач здійснює до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Строк виконання помісячних зобов`язань, що випливають на підставі договору, є таким, що настав. П. 8.3 договору врегульовано, що в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня у розмірі 1 % від пред`явленої до оплати суми за кожен день прострочення за весь період неналежного виконання зобов`язання. Станом на день пред`явлення даного позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 49\~113,18 грн., з яких: 29\~236,66 грн. - основний борг, 1\~456,76 грн. 3% річних, 1\~951,15 грн. інфляційні збитки, 16\~468,61 грн. пеня. Таким чином, враховуючи приписи п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та договору, відповідач є належним чином обізнаний про існування в нього заборгованості за послуги з теплопостачання перед КП «Теплоенерго», проте продовжує по сьогоднішній день ігнорувати свої обов`язки із оплати спожитої ним послуги, чим порушує права підприємства на отримання оплати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. У зв`язку з викладеним, позивач Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Судом встановлено, що 18 грудня 2012 року між Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради та [PERSON] було укладено Договір № 914 про постачання теплової енергії, згідно умов якого Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради як теплопостачальне підприємство взяло на себе зобов`язання виробляти та постачати [PERSON] як споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язався одержати теплову енергію та сплатити теплопостачальному підприємству її вартість, за встановленими тарифами (цінами) в терміни та на умовах передбаченими цим договором (а.с. 5-8). Відповідно до п. 11.1 вищевказаного договору, цей договір набуває юридичної сили з моменту підписання та діє до 18 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за теплову енергію до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. При цьому, відповідно до п. 11.2 даного договору, у разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору за один місяць до закінчення терміну дії договору, договір вважається продовженим на той самий строк (кількість місяців/днів, визначених у п. 11.1 договору) і на тих самих умовах. Кількість пролонгацій по цьому договору необмежена. У пункті 6.2 Договору № 914 про постачання теплової енергії від 18 грудня 2012 року сторонами було обумовлено, що облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється розрахунковим способом за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 4.2.2 вищезазначеного договору визначено, що споживач теплової енергії зобов`язується до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, отримати від Теплопостачального підприємства рахунок разом з Актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та розглянувши останній, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, підписати та направити поштою (або іншим засобом) один екземпляр на адресу Теплопостачального підприємства. В разі незгоди з зазначеним в Акті здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, визначеним Теплопостачальним підприємством обсягом поставленої теплової енергії, Споживач зобов`язаний надати на адресу Теплопостачального підприємства мотивоване заперечення (з контррозрахунком спожитої теплової енергії, або з відповідним актом, про встановлення факту, складеного за участю Теплопостачального підприємства) в письмовому вигляді протягом 5 календарних днів з моменту одержання Акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період. Також, у пункті 4.2.4 договору сторонами було обумовлено, що споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені умовами цього Договору. У термін не пізніше одного місяця з моменту закінчення опалювального періоду провести звіряння розрахунків з Теплопостачальним підприємством. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] є власником нежитлової будівлі, магазину непродовольчих товарів літ. А-1 по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 22 листопада 2006 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12698136 від 29 листопада 2006 року, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 12). Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У частині 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також,\~відповідно до\~статті 625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, пунктом 9.9.4 Договору № 914 про постачання теплової енергії від 18 грудня 2012 року сторонами було обумовлено, що в разі прострочення споживачем виконання грошового зобов`язання за цим договором споживач на вимогу теплопостачального підприємства зобов`язаний виплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох відсотків річних, а також пеню за весь час прострочення у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу за весь період неналежного виконання зобов`язання споживачем. Відповідач користувався послугами позивача, але оплату за послуги позивача вносив не в повному обсязі, а тому утворилась заборгованість за теплопостачання за період з листопада 2017 року по березень 2020 року включно. Згідно розрахунку суми заборгованості (а.с. 16) відповідач має заборгованість перед позивачем за теплопостачання у розмірі 49\~113,18 грн., з яких: основний борг - 29\~236,66 грн., 3% річних - 1\~456,76 грн., інфляційні збитки - 1\~951,15 грн., пеня - 16\~468,61 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на отримання оплати за теплопостачання. З огляду на те, що відповідач не виконав взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за теплопостачання у загальному розмірі 49\~113,18 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 526, 610, 612, 625, 629 ЦК України, Закону України «Про теплопостачання», Закон України «Про житлово-комунальні послуги», та

Outcome: approved