Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментіввказавши, що з 1993 р. позивач знаходиться з Відповідачем - [PERSON] у шлюбі, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 664, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через несхожість характерів, між ними немає взаємної згоди та поваги, родина розпалася. Шлюбні відносини між ними припинені у кінці грудня 2014 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення та збереження родини неможливі, оскільки між ними немає взаємної поваги, згоди та порозуміння. Спір про поділ майна, яке є нашою спільною власністю, буде розглянуто окремо. Донька, [PERSON], навчається на 4 курсі заочного відділення Запорізького національного технічного університету. Відповідно до договору про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою вартість навчання за четвертий рік складає 11 240,70 грн. (Одинадцять тисяч двісті сорок грн. 70 коп.). Добровільно коштів на оплату навчання доньки Відповідач не надає, а позивач не може повністю утримувати дитину та сплачувати витрати на її освіту. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач інших дітей, яких він зобов'язаний утримувати, не має, утримань за виконавчими листами з нього не провадиться. Стан здоров'я відповідача задовільний. Відповідач на даний момент має постійне місце роботи - ПАТ ФФ «Віола» та отримує додатковий дохід від періодичної роботи по встановленню систем кондиціювання повітря. Просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем - [PERSON], [INFO], уродженця м.Запоріжжя, зареєстрований18.06.1993р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 664, та стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця м.Запоріжжя, ІПН [NUMBER], аліменти на її користь на утримання дочки, [PERSON], [INFO]., в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною 23 років, до закінчення навчання. У судовому засіданні позивач та її представник, наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. У судовому засіданні відповідач та його представник надали суду заперечення, зазначили, що відповідач позов визнає частково, з вимогою розірвати шлюб він погоджується, щодо стягнення аліментів заперечує з підстав наведених у письмових запереченнях, додавши що на утриманні у відповідача знаходиться хворий батько. У судовому засіданні у якості свідків були допитанні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] Допитані свідки зазначили, що відповідач [PERSON] раніше займався встановленням та обслуговуванням кондиціонерів. З приводу цього, мав додатковий заробіток. Натомість на запитання, чи займається відповідач встановленням та обслуговуванням кондиціонерів на тереперяшній час свідки відповіді не надали. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторінта дослідивши письмові докази по справі, а також оцінивши усі надані докази у їх сукупності, суд вважає доцільним частково задовольнити позовні вимоги позивача виходячи з наступного: 3гідно ізст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: визнання права; відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодонадання доказів,їх дослідження тадоведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розглядудокази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-якідокументи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, я кі мають значення для справи. У судовому засіданні було встановлено, що 18.06.1993 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після одруження отримала прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через несхожість характерів, між ними немає взаємної згоди та поваги, родина розпалася. Шлюбні відносини між ними припинені у кінці грудня 2014 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення та збереження родини неможливі, оскільки між ними немає взаємної поваги, згоди та порозуміння. З грудня 2014 року подружнє життя між сторонами погіршилося з приводу непорозуміння один одного та відсутності любові та поваги. Байдужість до життя та проблеми кожного призвели до припинення шлюбних відносин. Сторони припинили спілкування, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Відповідно до ст..24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Згідно з ст.. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу у тому числі і на припинення шлюбу. Позивачем у судовому засіданні було доведено, що усі моральні цінності спільного життя зруйновані. Вони втратили почуття любові та поваги, тому підстав для збереження сім'ї немає та поновлювати спільне життя вони не бажають. За нормами ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам дитини. У відповідності зі ст.199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, а також сама дитина, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про її народження, відповідач записаний її батьком. На теперішній час повнолітня навчається на четвертому курсі заочної форми навчання Запорізького національного технічного університету,що підтверджено договором №5658 про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищої освітою від № 01.10.2015 року та довідкою №6103 від 14.12.2015 року. Навчання [PERSON] буде тривати до 30.05.2016р. Позивач працює, однак отримує незначну заробітну плату, яка, згідно довідки № ПФФ00000009 від 19.01.2016 року за листопад - грудень 2015 року, в середньому складає 1768 грн. на місяць, та не може в повній мірі надавати матеріальну допомогу дитині для навчання. Додаткового заробітку у нього немає. Має хворого батька, за яким вимушений доглядати та нести матеріальні затрати по лікуванню батька. Відповідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів, з урахуванням обставин, вказаних в ст.182 СК України. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин суд вважає, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці [PERSON] на період її навчання починаючи з 27.12.2015 року по 01.06.2016р. та з нього повинні бути стягнуті аліменти на користь позивача в розмірі 400 грн. щомісячно.

Outcome: partial