Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2021 року їй на праві приватної спільної часткової власності належить ј частина квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Її дочці [PERSON] та сину [PERSON] на праві приватної власності належать інші частини вказаної квартири. У даній квартирі зареєстрований онук позивача [PERSON] , який фактично не проживає за вказаною адресою. Через реєстрацію відповідача в будинку виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але оплата за них нараховується, що перешкоджає власнику в повному обсязі розпоряджатися своїм майном. У зв`язку з чим, позивач просить суд позбавити [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.09.2021 року позовну заяву було залишено без руху через порушення вимог п.п.2,3 ч.3 ст.175 ЦПК України та надано можливість усунути його недоліки. 20.09.2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, зазначених судом. Ухвалою суду від 21.09.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала та зазначила, що [PERSON] ніколи не проживав та на теперішній час не проживає у квартирі [ADDRESS] . Він проживає разом із батьком, ніяких перешкод у користуванні житлом йому не чинилося. [PERSON] має намір проживати у цій квартирі після приведення її до ладу. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки не має іншого місця, де міг би стати на реєстраційний облік. Також зазначив, що у квартирі [ADDRESS] не проживав та на теперішній час не проживає, перешкод у цьому йому не чинилося. [PERSON] проживає разом із батьком, проте останній не може зареєструвати його за своєю адресою. Третя особа [PERSON] в судовому засідання позов підтримала, просила суд позбавити [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] , оскільки її мати має намір проживати за вказаною адресою, а син проживає із своїм батьком. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Причину своєї неявки не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.12.1998 року Бюро приватизації житла, на праві приватної спільної часткової власності належить квартири [ADDRESS] , що також підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №241276178 від 21.01.2021 року, №101394212 від 25.10.2017 року та №101394055 від 25.10.2017 року, №21127678 від 21.01.2021 року та №243245027 від 05.02.2021 року. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . У квартирі [ADDRESS] , як вбачається із домової книги зареєстрований [PERSON] , [INFO] . За актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №469 від 07.09.2021 року, у кв. [ADDRESS] ніхто не проживає. Зі слів сусідів, за вказаною адресою ніхто не проживає більше 5 років. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний нею спосіб. У зв`язку з тим, що судом встановлено, що відповідач ніколи не проживав та не проживає в квартирі [ADDRESS] ніяких перешкод у користуванні житловою площею йому не чинилось, суд вважає можливим позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved