Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 03 жовтня 2015 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, від якого дітей вони не мають. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачкою є абсолютно різні люди, з різними характерами, різними поглядами на сімейне життя, різною культурою, протилежними поглядами на роль чоловіка та жінки в сім'ї і вони є чужими людьми. Вони не змогли, і головне не мали бажання, виявляти одне до одного почуття подружньої любові, почуття людської поваги, вони є байдужі одне до одного. Причиною фактичного припинення шлюбних відносин стала відсутність в родині взаєморозуміння, виникнення постійних конфліктів, з'ясування стосунків з різних причин. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис № 1595. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з 01 листопада 2015 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Вирішуючи даний позов, суд також виходить з того, що відповідачка на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії їй роз'ясненні, визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачкою слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений ним при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 487,20 грн до доходу держави за звернення до суду з позовною заявою щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved