Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON], Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що [INFO] року в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка позивач звернулась до Томашпільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де дізналася, що задень до смерті чоловік заповів все своє майно своєму брату [PERSON] Даний заповіт було складено 06 квітня 2012 року секретарем Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області. На час складння заповіту чоловік хворів та потребував постійного стороннього догляду, не міг рухатися, а тому неміг самостійно підписати заповіт. Крім того, він не усвідомлював значення своїх дій, оскільки перебував на сильних знеболюючих, що підтверджується випискою з історії хвороби. В звязку з чим позивач вимушенна звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт вчинений від імені її чоловіка [PERSON] від 06 квітня 2012 року посвідчений секретарем Яланецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 8. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], позовну заяву підтримали, посилаючись на обставини зазначені в ній. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, вказав що оспорюваний заповіт підписував не його брат [PERSON] Представник відповідача - секретар Яланецької сільської ради [PERSON] судовому засіданні позов визнала, пояснила, що засвідчувала даний заповіт, під час його складання був присутній відповідач, а підпис у заповіті поставив чоловік племінниці. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дійшов наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт, як вид одностороннього правочину (дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків), повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідними для чинності правочину, серед яких, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ст. 202, ч.2 ст. 203 ЦК України). Згідно ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним, і за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Судом встановлено, що 06 квітня 2012 року секретарем Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області Старук С.Г. було посвідчено заповіт, яким [PERSON] заповів брату [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде належати йому надень смерті і на що він матиме право по закону (а.с.8). [PERSON] помер [INFO] року в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області, що підтверджується з копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області 18 вересня 2012 року (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], повторно виданого 10 серпня 1988 року міським відділом РАЦС м. Кишинів Республіки Молдова 12.06.1971 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності та приймаючи до уваги пояснення представника відповідача [PERSON], яка особисто завіряла заповіт, а саме те, що підпис у ньому було зроблено не спадкодавцем [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved