Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: належності йому трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 15 грудня 1976 року. В обґрунтування заяви зазначає, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець та займається підприємницькою діяльністю, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, серії ААВ №512262, виданої державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] 23 жовтня 2012 року. В серпні 2019 року він виявив, що у його трудовій книжці, на першій сторінці у графі «Прізвище» знаходиться пляма, через наявність якої прочитати його прізвище неможливо. Він звернувся до Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з питанням про призначення пенсії, де йому було повідомлено, що для призначення пенсії необхідно встановити у судовому порядку факт належності йому трудової книжки. Іншим шляхом, ніж звернення до суду, встановити факт належності йому трудової книжки не видається можливим. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2019 року заяву було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець та займається підприємницькою діяльністю, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, серії ААВ №512262, виданої державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] 23 жовтня 2012 року (а.с.8). У трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненої 15 грудня 1976 року на першій сторінці у графі «Прізвище» знаходиться пляма, через наявність якої прочитати прізвище особи на чиє ім`я видана трудова книжка неможливо (а.с. 9). На 41 сторінці зазначеної трудової книжки у графі «Прізвище» є запис азербайджанською мовою, де зазначено прізвище її власника (а.с.10). Згідно перекладу з азербайджанської мови на українську мову, зробленого перекладачем Переяславською А.Р. , на сторінці 41 трудової книжки [NUMBER] , заповненої 15 грудня 1976 року, у графі «Прізвище» зазначено « [PERSON] » (а.с.13). Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченком С.В. 25 червня 2019 року засвідчено підпис перекладача Переяславської А.Р., який зроблено у його присутності. Особу перекладача встановлено, його дієздатність та кваліфікацію перевірено (а.с.14). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що документ - трудова книжка серії [NUMBER] , яка заповнена 15 грудня 1976 року, належить [PERSON] . Встановлення факту належності вказаного документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність таких недоліків позбавляє його можливості у подальшому оформити документи для отримання пенсії, при цьому спір про право цивільне відсутній, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне залишити судові витрати за заявником. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved