Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6239-004/07Р від 18 грудня 2007 року, яка станом на 18.06.2014 року становить загальний розмір 8 754 долари США 99 центів, та просять стягнути з відповідача на їх користь судові витрати у розмірі 1 381,44 гривень (а.с. 1-4). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, на заочне рішення позивач згоден. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є відповідальність за порушення виконання договору банківського кредитного договору № 6239-004/07Р від 18 грудня 2007 року. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й Позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Судом установлено, що 18 грудня 2007 року акціонерний комерційний банк «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», з однієї сторони, і [PERSON] (Позичальник), з іншої сторони, уклали кредитний договір № 6239-004/07Р, зі змінами та доповненнями відповідно до договору від 26 серпня 2009 року, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 12 741 долари США з метою своєчасної оплати вартості автомобіля, що покупається за Договором № 124 поставки товару від 25.10.2007 року та оплати страхових платежів, терміном з 18.12.2007 року до 18.12.2011 року, зі сплатою 13,99 відсотків річних та зі сплатою відсотків згідно пункту 1.2 кредитного договорузі змінами та доповненнями відповідно до договору від 26 серпня 2009 року на залишок заборгованості, із поверненням кредиту та сплатою відсотків. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 6239-004/07Р від 18 грудня 2007 року, зі змінами та доповненнями відповідно до договору від 26 серпня 2009 року, належним чином не виконувала, що призвело до утворення заборгованості зі сплати кредиту, відсотків за користування кредитом, яка станом на 18 червня 2014 року становить загальний розмір 8 754 долари США 99 центів, та складається із: - заборгованості по кредиту - 7 236 долари США; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 90 долари США; - заборгованості по пені по кредиту - 1 402 долари США; - заборгованості по пені по процентам - 27 долари США. (а.с. 5-57) Розмір заборгованості, який надав позивач в своїх розрахунках до позовної заяви, відповідачем не спростований. Таким чином позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір в сумі 1 381 грн 44 коп, який підтверджується документально, стягується з відповідача на рахунок позивача (а.с. 67).

Outcome: approved