overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що починаючи з 28.02.1983р. перебуває у шлюбі з відповідачкою. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки Донецької області (Палац одруження), про що зроблено актовий запис №615. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично були припинені восени 2008р.р. у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, втратили відчуття любові та взаємоповаги, між ними постійно виникали сварки. Вважає, що примирення між ними та збереження сім'ї неможливо. Крім того зазначив, що до звернення до суду з цим позовом він пропонував відповідачці звернутись до органів ВРАЦС з заявою про розірвання шлюбу, однак вона відмовилась і тому він звертається до суду. З урахуванням викладеного просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 28.02.1983р. сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки Донецької області (Палац одруження), про що в зроблено відповідний актовий запис за № 615. На час розгляд справи судом сторони не мають неповнолітніх дітей. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюбні відносини між ними припинені. Будь-яких заходів до примирення сторони не приймають. За таких обставин суд вважає, що родина сторін фактично розпалась та підстав для її збереження немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу протирічило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають суттєве значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У зв'язку з викладеним суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати. На підставі ст. ст. 56, 105, 110 - 112, 120 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2000 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з січня 2011 року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року сторонам надавався строк для примирення. У судовому засіданні представник позивача після строку на примирення позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У запереченнях, які було подано до суду, зазначила, що вона позов не визнає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 15 вересня 2000 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 15 вересня 2000 року актовий запис № 1656 (а.с.23). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 2011 року, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Примирення сторін є неможливим. Встановивши, що позивач після терміну на примирення наполягає на розірванні шлюбу, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Посилаючись на те, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2011 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя з відступленням від рівності часток, яким за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 80000 грн. грошової компенсації замість ? частки у праві спільної сумісної власності житлового будинку, за [PERSON] визнано право власності на легковий автомобіль Opel Astra д/н [NUMBER], стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частини автомобіля в розмірі 74490 грн. 94 коп. 28 лютого 2011 року [PERSON] надала розписку, в якій зобов'язалась виплатити [PERSON] додатково до компенсації, передбаченої рішенням Васильківського міськрайонного суду від 28 лютого 2011 року 40000 тисяч гривень до 31 жовтня 2012 року. Проте, у вказаний строк [PERSON] борг не виплатила, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача борг у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. До початку судового засідання представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в зв'язку зі сплатою [PERSON] 2000 тисяч гривень в рахунок компенсації та просив стягнути з відповідача 38000 гривень. В судове засідання представник позивача - [PERSON] не з'явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, просив позов задовольнити з урахування уточнених позовних вимог. Представника відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання позову в частині стягнення боргу, з урахуванням уточнених позовних вимог, щодо стягнення судового збору заперечував, просив справу розглядати за його відсутностї. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову має безумовний характер, не суперечить вимогам закону, а також не порушує прав інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову. Крім того згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування вимог зазначив, що згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2005 року з нього на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 25 серпня 2005 року до повноліття [PERSON], тобто до [INFO] та ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний в 2005 році. [PERSON] з 2012 року перестала опікуватись дітьми, ухиляється від утримання дітей, кошти, які стягуються з позивача на дітей, отримує [PERSON] і тратить їх не за призначенням, тому позивач вимушений був забрати дітей до себе. Діти перебувають на повному утриманні платника аліментів, позивач вважає неможливим продовження стягнення аліментів. В судове засідання позивач не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] (а.с.3,4). Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей (а.с.21). З довідок ЖЕК № 10 вбачається, що [PERSON] зареєстрований разом з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.5,14). Довідкою ЖЕК № 10 від 11.10.2013 року та актами ЖЕК № 10 підтверджується факт того, що [PERSON] за адресою по [ADDRESS] разом із [PERSON] та дітьми не проживає. Крім того [PERSON] неодноразово покидала чоловіка та своїх дітей, зловживала спиртними напоями, отримані аліменти відповідачем на дітей не витрачались (а.с.31,32,36,37). [PERSON] працює в ТОВ «Єлисаветградська транспортна кампанія», його дохід дохід за 6 місяців становить 12 541,74 грн., за виключенням аліментів становить 9 093,65 грн.(а.с.15). Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 186 СК України передбачено, що аліменти повинні витрачатись за цільовим призначенням - на утримання дитини. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки встановлено та підтверджено належними доказами, що одержувач аліментів [PERSON] витрачає аліменти не за цільовим призначеням, матеріально не утримує дітей, які на теперішній час мешкають разом з батьком та знаходиться на повному його утриманні. Судові витрати, суд покладає на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 192, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 07.10.2000року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №476. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] народження. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачкою фактично припинені в листопаді 2000 року, спільне господарство не ведеться. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідачка позов визнає. Позивач після розірванням шлюбу бажає мати шлюбне прізвище - [PERSON]. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 07.10.2000року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №476, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] народження. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем у 1998 році. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося, почуття любові та взаємної поваги втрачені, подальше спільне життя та відновлення сім'ї неможливо, однією родиною не проживають з червня 2012 року, мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем, майнових претензій один до одного не мають. На зазначених підставах просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але з'явився його представник [PERSON], діюча на підставі належним чином оформленій довіреності В судому засіданні представник позивача підтримала позов свого довірителя у повному обсязі, просила суд його задовольнити. Додатково пояснив суду, що її довіритель проживає з іншою жінкою, з якою бажає зареєструвати відносини, наданий судом строк для примирення відповідачем не було використано. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, після розірвання шлюбу бажала залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Додатково на питання суду пояснила, що разом однією родиною не проживають с травня 2012 року . Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача засновані на законі та повинні бути задоволені за наступних підстав: Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.08.1998 року, однак з травня 2012 року однією сім'єю не проживають.(а.с.3) Від шлюб мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].(а.с.8)|робить,виявля Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги те, що шлюб має формальний характер, суд вважає, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам т інтересам дитини. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно наданого суду позивачем свідоцтва про реєстрацію шлюбу, відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], відповідач висловила бажання після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - [PERSON]. Таким чином, очевидні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Позивачем сплачені витрати у вигляді судового збору в сумі 114,70 грн., що підтверджується квитанцією. Отже, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив визнати [PERSON], 1940 р.н., недієздатною, встановити над нею опіку та призначити заявника опікуном. В обґрунтування своїх вимог вказував, що [PERSON], [INFO], є матір'ю заявника. [PERSON] перебуває на обліку у психіатричному кабінету в зв'язку з психічним захворюванням, а саме атеросклеротичною деменцією, тому потребує постійного стороннього нагляду. В судове засідання заявник не з'явився, повідомлений належним чинам та своєчасно, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, заяву підтримав. Представник заявника - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином. В минулому судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Представник зацікавленої особи - департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив суд слухати справу без його участі, не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. За твердженням [PERSON] та згідно з довідкою Жовтневої ЦРЛ від 04.06.2013 року [PERSON] страждає психічним захворюванням. Зазначений факт підтверджений Актом № 557 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 10.12.2013 року, згідно якого [PERSON] страждає психічним захворюванням у формі атеросклеротичної деменції (МКБ-10 F 01,800), в зв'язку із чим не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. Поданням опікунської ради при департаменті праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 26.09.2013 року запропоновано [PERSON] як кандидатуру для призначення опікуном [PERSON], 1940 р.н., в разі визнання її недієздатною. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому є недієздатною. Відповідно до ст. 241 ч.1 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Суд вважає, що з врахуванням задовільного стану здоров'я та характеристики [PERSON] подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном відповідає вимогам закону та інтересам хворої, а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88, ч.2 ст. 240 ЦПК України судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 55/100 часток житлового будинку разом з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS], №?178 раніше укладеного між сторонами на Українській біржі нерухомості від 29.07.2000 року дійсним. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, проти винесення судом рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, причини його неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутністю сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 29.07.2000 року [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого уклали договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбав у власність 55/100 часток житлового будинку разом з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS], який раніше належав відповідачу на підставі Рішення Ленінського нарсуду від 27.10.1996 року, справа №2-1634, зареєстрованого в Миколаївському БТІ 12.01.1967 року № 9229; рішення Ленінського нарсуду від 21.03.1967 року, справа № 2-469, зареєстрованого в Миколаївському БТІ 21.03.1967 року № 9229, Рішення Центрального нарсуду від 14.07.1998, передавши йому в рахунок покупки суму в розмірі 1000 грн. 00 коп. Даний договір укладений на Українській біржі нерухомості та зареєстрований в КП ММБТІ за № 9229 від 15.08.2000 року. Сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за якими відповідач передала [PERSON] 55/100 частини житлового будинку, а він, в свою чергу, передав останній визначену грошову суму. На підставі вищевказаного договору № 178 від 29 липня 2000 року право власності на дану частку житлового будинку зареєстроване за [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією технічного паспорту на садибний житловий будинок [ADDRESS] складений 09.09.2013 року, а також копією довідки з КП ММБТІ. Також, суд приймає до уваги посилання позивача про те, що він не може належним чином розпоряджатися нерухомим майном, у зв'язку із відсутністю нотаріального посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу. На підставі ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 220, 328, 334 ЦК України, суд дійшов висновку, що сторони за даним договором досягли домовленості щодо усіх його істотних умов та відбулося повне виконання договору, однак посвідчити його нотаріально не уявляється можливим, оскільки право власності на предмет договору зареєстровано за покупцем КП ММБТІ 15.08.2000 року за № 9229. Тому вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved