Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 13 по вул. Кленовій у м. Миколаєві, та визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 1000 кв.м., що розташована за цією ж адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після смерті її матері - [PERSON], яка померла 17.03.2011 року, відкрилась спадщина у вигляді цілого житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 1 000 кв.м., що розташовані за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, № 13, а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,36 гектарів, яка розташована на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Позивачка, як спадкоємиць першої черги за законом, спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, і у встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріус видав позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,36 гектарів, яка розташована на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на цілий житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, № 13 нотаріус відмовив у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів та відсутністю реєстрації права власності на спадкове майно за спадкодавцем. До початку розгляду справи по суті, позивачка подала заяву про зміну предмету позову та просила суд перевести на неї в порядку спадкування за законом після смерті її матері - [PERSON], усі права та обов'язки забудовника, які їй були передані в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 11.07.2009 року, у тому числі, право здачі та введення обєкта нерухомого майна в експлуатацію, реєстрації права власності на нерухоме майна, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майна цілого житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, № 13. Свої позовні вимоги в частині визнання права власності на земельну ділянку за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, № 13, позивачка залишила без змін, та просила їх задовольнити. Крім цього, позивачка подала заяву про слухання справи у її відсутність. Представник відповідача - Миколаївська міська рада, також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із копії договору купівлі продажу незакінченого будівництвом житлового будинку від 03.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2078 (а.с.12) вбачається, що власником (покупцем) незакінченого будівництвом житлового будинку із готовністю 69 %, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Кленова № 13, за цим договором була бабуся позивача [PERSON]. Із копії договору купівлі продажу земельної ділянки від 03.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2080 (а.с.13), вбачається що власником (покупцем) земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова № 13 за цим договором була [PERSON]. 11.07.2009 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Остання на випадок своєї смерті заповіту не залишила. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка - [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, звернувшись із відповідною заявою до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.11). Однак, в зв'язку із тяжкою хворобою і подальшою смертю, яка сталася 17.03.2011 року, [PERSON], не встигла оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину. Із копії спадкової справи № 5/2012, яка була заведена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] до майна померлої [PERSON], вбачається, що остання на випадок своєї смерті заповіту не залишила, а спадщину за законом в установленому законом порядку прийняла її дочка, позивачка по даній справі [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді цілого житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 1 000 кв.м, що розташовані за адресою: м. Миколаїв, вулиця Кленова, № 13, а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,36 гектарів, яка розташована на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Із копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2012 р., виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 915, вбачається, що позивачка [PERSON] отримала право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,36 гектарів, яка розташована на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] Однак своєї постановою № 28/02-31 від 28.03.2014 р. нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадщини на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Кленова № 13, через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно на ім'я спадкодавця. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до норм ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Об'єктами цивільних прав відповідно до ст.177 ЦК України та ст.190 ЦК України є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, а також майнові права. Відповідно до ч.1 ст. 178 ЦК України об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від одного особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином , якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або є невід'ємними частинами фізичної або юридичної особи. У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 Про судову практику у справах про спадкування судам даються роз'яснення про те, що при здійсненні будівництва згідно із законом, у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки, як забудовника, входять до складу спадщини. З поданих позивачем доказів вбачається, що вона прийняла спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом, житловий будинок добудований, однак не зданий в установленому законом порядку в експлуатацію, і іншого способу для захисту свого права на спадщину позивачка не має, а тому суд вважає що відповідно до ст. 16 ЦК України її цивільне право підлягає захисту шляхом переведення на неї прав та обов'язків забудовника в порядку спадкування за законом та визнання права власності на спірну земельну ділянку.

Outcome: approved