overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилася дитина - донька [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх її видів доходів, щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.10) надала суду клопотання від 03.12.2014 року, про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.14). Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.11), у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6). На теперішній час дитина знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою про первинну реєстрацію особи переселенців №4704 від 30.09.2014 року (а.с.7). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20 липня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділ реєстрації актів громадянського стану Жовтневого РУЮ м. Маріуполя, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 472. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 31 жовтня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] у Маріупольському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 608. З червня 2014 року сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Між сторонами часто виникають сварки, відповідач принижує честь та гідність позивача, у зв'язку з чим погіршилось її самопочуття. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2009 року. Від шлюбу дітей не мають. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом більше шести місяців, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом з червня 2014 року, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У грудні 2014 року позивач - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з 10.03.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем - [PERSON]. Від вказаного шлюбу народилась дитина - донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач, як батько дитини, та всупереч ст.180 СК України, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, про спосіб та строки матеріальної допомоги сторони домовитись між собою не можуть, тому вона просить суд стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на підставі судового рішення, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 17.12.2014 року, і до повноліття дитини. Відповідач офіційно не працює, іншого шлюбу немає, аліменти нікому не платить, на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків немає. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти їх задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає позов підставним та підлягаючим задоволенню. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач як батько дитини повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу та строків утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дитини, можливість відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своїй дитині, відсутність інших утриманців, вважає, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на підставі судового рішення, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 17.12.2014 року, і до повноліття дитини. Судові витрати згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

У грудні 2014 року позивач - [PERSON] звернулась до суду із цивільним позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], щомісячно, в розмірі по 1.000,00 гривень на підставі судового рішення, з дня подачі позову, а саме з 16.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі, проте рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.09.2014 року шлюб було розірвано. У зазначеному шлюбі народились дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач, всупереч ст.180 СК України, як батько дитини, матеріальну допомогу їй на утримання дитини добровільно не надає. Він повністю самоусунувся від покладеного на нього чинним законодавством утримувати та піклуватися про свою дитину. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. На неодноразові звернення позивачки допомагати утримувати її відповідач категорично відмовляється. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Інших дітей на утриманні він немає, аліменти нікому не сплачує. Позивачка самостійно не може матеріально утримувати дитину через те, що на даний час не працює. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитись не вдається, просить суд стягувати їх з відповідача на її користь в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх повністю задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько дитини, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дитини, можливість відповідача, як батька, надавати матеріальну допомогу своїй дитині, відсутність інших утриманців, вважає, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивачки в судовому порядку. Судові витрати згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохав розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Позивач [PERSON]. до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], до суду не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 18 листопада 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №1671 від 18 листопада 2009 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб [NUMBER] зареєстроване та видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавськоо міського управління юстиції 09 грудня 2014 року.. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 20 жовтня 2010 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати неповнолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з припиненням шлюбних відносин. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 21 листопада 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №297 від 21 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстроване та видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 21 листопада 2014 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що шлюб був фіктивний. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 05 вересня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №206 від 05 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстроване та видане Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 05 вересня 2007 року. Від шлюбу дітей не має. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа районний відділ державної виконавчої служби Мукачівського міського управління юстиції про визання дійсним договору купівлі-продажі автомобіля марки ВАЗ 21114, випуску 2007 року, реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], тип ТЗ легковий Універсал-В, визнання права власності на автомобіль та зняття з арешту. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини заочного рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 листопада 1994 року Софіївсько-Борщагівською сільською Радою між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 48. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Основною причиною розпаду сім'ї [PERSON] називає втрату взаєморозуміння. Наміру зберегти сім'ю [PERSON] не має, оскільки їхній шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе, і подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 05 листопада 1994 року Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 48, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 5 листопада 1994 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося через втрату взаєморозуміння між подружжям. Їхня сім'я розпалася, протягом місяця вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу -[PERSON].

Outcome: approved