Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

У грудні 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся начальник АРЗ СП ГУ ДСУНС у Київській області з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з боржника суму, на яку збільшилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 5 072,89 грн., враховуючи інфляційні витрати в розмірі 476,35 грн., 3% річних в розмірі 157,53 грн., загальна сума до стягнення складає 5 706,77 грн., стягнути яку на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області та витрати на оплату судового збору. В обґрунтування позову вказував, що 27.06.2017 року між сторонами укладено договір найму службових житлових приміщень, на підставі якого виникли договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг. Позивач забезпечив відповідача житлово-комунальними послугами, зокрема, водопостачанням та відовідведенням. Відповідач порушив взяті зобов`язання та не здійснював оплату за послуги, які споживав, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась сума, на яку збільшилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за періоди: з 01.05.2016 року по 01.11.2017 року; з 01.11.2017 року по 31.07.2018 року; з 01.10.2018 по 30.09.2019 року, яка становить 5 706,77 грн. та має бути стягнута за рішенням суду. В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконуються. 22.12.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 08.02.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 14.06.2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті, жодних заяв на адресу суду не находило, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до положень Статуту, затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 18.05.2013 року № 240 (у редакції наказу ДСУНС від 30.01.2019 року № 72), Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області є підрозділом територіального підпорядкування із статусом державної аварійно-рятувальної служби, має статус юридичної особи з дня його реєстрації, самостійний баланс, рахунки, печатку. Відповідно до пунктів 1.18, 3.1 статуту загін має право укладати договори та угоди, набувати майнові та особисті немайнові права та обов`язки, надавати у установленому порядку на платній основі додаткові послуги, визначені Кабінетом Міністрів України, що не суперечать та не заважають основній діяльності загону. 27.06.2017 року між Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Київській області та [PERSON] укладено договір найму службових жилих приміщень № 11, відповідно до умов якого установа надає, а користувач приймає в платне строкове користування жиле приміщення загальною площею 29,70 кв.м на 3-му поверсі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розділу 2 вказаного договору користувач відшкодовує установі вартість спожитої електричної енергії, водопостачання, опалення, холодного та гарячого водопостачання. Ціна для установи визначається на підставі рахунку-фактури за спожиті енергоносії на надані комунальні послуги. Відшкодування здійснюється на підставі рахунків установи, у термін до 10 числа наступного за поточним місяцем шляхом сплати користувачем на рахунок установи. У відповідача утворилась заборгованість на спожиті комунальні послуги, яка відповідно до розрахунків позивача за періоди: з 01.05.2016 року по 01.11.2017 року становить 2 085,65 грн.; з 01.11.2017 року по 31.07.2018 року - 1 356,40 грн.; з 01.10.2018 по 30.09.2019 року - 1 630,84 грн., а всього 5 072,89 грн. Із наведених позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачу за несвоєчасну сплату послуг нараховано суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 476,35 грн. та 3% річних в сумі 157,53 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензії від 31.03.2020 року № 11, від 03.05.2019 року № 10, від 20.06.2018 № 22, від 08.05.2018 року № 16, від 04.12.2018 року № 34, від 27.03.2018 року № 12 з вимогою в добровільному порядку провести оплату вказаної заборгованості. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2019 року у справі № 357/3957/19 визнано [PERSON] таким, що втратив право користування службовим житлом за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року (далі - Закон № 2189-VIII) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Судом встановлено, що між сторонами 27.06.2017 року укладено договір найму службових жилих приміщень № 11, відповідно до умов якого відшкодування вартості комунальних послуг здійснюється у термін до 10 числа наступного за поточним місяцем. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач не виконав обов`язків щодо відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, має заборгованість перед позивачем, а отже позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Outcome: approved