Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У грудні 2013 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25.10.2013 року під час переходу перехрестя вул. Щорса провул. Садовий у м. Житомирі на неї було здійснено наїзд автомобілем під керуванням відповідача, в результаті чого близько місяця вона знаходилася на стаціонарному лікуванні з діагнозом: струс головного мозку, забиття потиличної ділянки голови, забій нирок, а також по теперішній час проходить курс відновлення здоров'я, визначений лікарями. На лікування нею було витрачено 2343,82 грн. Відповідач матеріальної допомоги на лікування не надав. Окрім того, через заподіяння їй тілесних ушкоджень відповідачем вона переносить душевні страждання, які проявляються у наявності страху, невпевненості, знервованості. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 2343,82 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 25000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У подальшому представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог на 550,00 грн., що були витрачені позивачем на отримання медичних послуг. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судове засідання позивач та її представник не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надав до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують, проти проведення заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи також був повідомлений належним чином та звернувся до суду з письмовою заявою про відкладення розгляду справи. Однак доказів на підтвердження наявності поважних причин неявки до суду не надав. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 23, 1167, 1168, 1187, 1192 ЦК України, чинними на день їх виникнення. Відповідно до ч. 1, п. 1, 3 ч. 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Як визначено ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що близько 07-50 год. 25.10.2013 року [PERSON], керуючи належним йому автомобілем [NUMBER] по вул. Щорса в м. Житомирі, в порушення п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна тімяно-потиличної ділянки голови, забою нижньої третини лівої гомілки. Вказані обставини викладені в постанові слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області [PERSON] від 20.11.2013 року, якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12013060020000446 за фактом дорожньо-транспортної пригоди закрито у звязку з відсутністю в діях водія [PERSON] ознак складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України (а.с. 51-52). У постанові також зазначено про необхідність її направлення до ВДАІ Житомирського МВ для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Разом з тим докази притягнення відповідача до адміністративної відповідальності відсутні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як убачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 838046, виданого Житомирським ВРЕР УДАІ в Житомирській області (а.с. 25), автомобіль [NUMBER] належить відповідачу на праві власності. Таким чином, факт заподіяння 25.10.2013 року відповідачем тілесних ушкоджень позивачу підтверджуються постановою слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області [PERSON] від 20.11.2013 року про закриття кримінального провадження. Згідно витягу з історії хвороби № 9290 Центральної міської лікарні № 2 м. Житомира у період з 25.10.2013 року по 08.11.2013 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна поверхнева рана потиличної ділянки голови, забій нирок легкого ступеню (а.с. 14). У звязку з лікуванням, повязаним з отриманням тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, нею було витрачено 2893,82 грн., що підтверджується копіями квитанцій про придбання ліків та про понесення нею витрат на медичні послуги (а.с. 16-20, 48). За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідача 2893,82 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, яка була їй завдана ним, а також оскільки доказів на підтвердження її відшкодування відповідачем до суду не надано. Аналізуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд вважає, що позивачу була також заподіяна відповідачем моральна шкода внаслідок спричинення їй відповідачем тілесних ушкоджень, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала через заподіяні травми. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, повязаних з отриманням нею тілесних ушкоджень через неправомірні дії відповідача, а також невідшкодування відповідачем протягом тривалого часу заподіяної позивачу шкоди. Тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача 12000 грн. на відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь відповідача судовий збір в сумі 573,50 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial