Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

У грудні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], третя особа - Малиновська районна державна адміністрація Одеської міської ради, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право власно на нерухоме майно належить будинок [ADDRESS], в якому зареєстрований її брат, відповідач у справі. Зазначала, що відповідач з дня реєстрації та по теперішній час в ньому не проживає. Місце проживання відповідача в теперішній час не відомо, оскільки зв'язок із ним відсутній та до будинку він не приходить. Посилаючись на порушення своїх прав, як власника спірного будинку, позивачка просила суд винести рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS]. Позивач у судове засіданні не з'явилась, надала через канцелярію суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву, якою позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суд не сповістив. У зв'язку з неявкою сторін, суд вважає можливим провести розгляд справи у їх відсутності та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, які беруть участь у справі, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житломпідлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 29, розділом першим, та главою 32 розділу другого книги третьою Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що [PERSON]на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить будинок [ADDRESS]. Право власності [PERSON]на будинок [ADDRESS] було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН 26 серпня 2010 року, що підтверджується витягом. Відповідно до виписки з будинкової книги про склад сім`ї та прописку, в зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач є братом позивачки. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з дня реєстрації в будинку [ADDRESS] не проживає. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідач відсутній в квартирі понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Крім того, з позовними вимогами позивача він згодний. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 704,80 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved