Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У вересні 2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний позов. Позов вмотивований тим, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 29.07.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач та відповідач після розірвання шлюбу проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Весь час від моменту розірвання шлюбу відповідач сином не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні. Контроль за навчанням, поведінкою та відвідуванням дитиною школи здійснює позивач. Відповідач навчанням сина не цікавиться, батьківських зборів не відвідує, з вчителями щодо шкільного життя сина не спілкується. У зв`язку з викладеним позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 31.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі (а.с.29). Ухвалою суду від 14 серпня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.95). У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримують поданий позов та наполягають на його задоволенні. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. На обґрунтування своїх заперечень [PERSON] зазначив, що аліменти на утримання сина передає через батьків у розмірі від 500 до 1000 гривень. Лише під час перебування сина в його батьків відповідач має можливість спілкуватися з сином, не створюючи для нього проблем від позивача, яка чинить перешкоди у їхньому спілкуванні. До суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не звертався, так як думав, що все вирішиться мирним шляхом. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. До заяви додала рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №136 від 24.02.2020 року Про погодження висновку щодо можливості позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] (а.с.84-85). Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16 травня 2007 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського районного управління юстиції Київської області (а.с.4). 01.06.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя - [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). Як вбачається з довідки №367 від 07.08.2019 року, наданої директором Бориспільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 ім. Ю. Головатого, в якій навчається [PERSON] з 2013 року, контроль за навчанням, поведінкою, відвідуванням дитиною школи здійснює мама, [PERSON] . Батько, [PERSON] за цей час не цікавився навчанням дитини, не відвідував батьківських зборів, не спілкувався з у учителями щодо шкільного життя сина (а.с.14). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів №27453 від 12.03.2020 року виданої Бориспільським міськрайонним відділом ДВС вбачається, що станом на 12.03.2020 року заборгованість [PERSON] становить 109284,06 гривень (а.с.77). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач сина не утримує та не виховує. Зі слів позивача їй відомо, що інколи [PERSON] перераховує аліменти на утримання сина. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] з сином ніколи не бачила, також зі слів позивача їй відомо, що батько не утримує їх спільного сина. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що після народження дитини вона не бачила відповідача з сином та матір`ю. На дні народження сина відповідач не з`являвся. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що внук приїздить до неї два рази на місяць, під час перебування внука у бабусі відповідач також приїздить, щоб поспілкуватися з сином. Також зазначає, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина через пошту. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що позивач казала, що [PERSON] декілька разів надавав кошти на утримання сина. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що мати не дає можливості відповідачу бачитися з сином. З наявних в матеріалах справи квитанцій вбачається, що [PERSON] були перераховані кошти позивачу 14.09.2020 року в розмірі 500 гривень, 03.02.2020 року в розмірі 500 гривень, 31.03.2020 року в розмірі 500 гривень, 12.05.2020 року в розмірі 500 гривень, 27.06.2020 року в розмірі 500 гривень, 26.08.2020 року в розмірі 500 гривень (а.с.124-126). Згідно із ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та положення ст.166 СК України про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Оскільки відповідач [PERSON] та його син [PERSON] проживають окремо, в різних сім`ях, можливості щодо участі відповідача у вихованні дитини є обмеженими. З огляду на це висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, погоджений рішенням виконкому Бориспільської міськради 24 лютого 2020 року та показання свідків про те, що відповідач не цікавиться сином, не піклується про нього, на думку суду не можна розцінювати як докази винної поведінки відповідача щодо свідомого нехтування свого обов`язку по вихованню дитини. Враховуючи бажання відповідача відновити спілкування з сином, а також, з огляду на недоведеність позивачем виключних підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення особи батьківських прав та виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції (а.с.7) вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, то підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed