Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Приміські сполучення» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою від 24.01.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. В підготовчому засіданні позивач звернулась до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача, а саме в якості відповідача залучено ПАТ «СК «Країна» та надала уточнену позовну заяву. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 21 квітня 2017 р. приблизно о 04 годині 50 хвилин водій [PERSON] , керуючи пасажирським мікроавтобусом «Мерседес Спринтер», (маршрутне таксі №81), реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по проїзній частині пр. Соборного з боку вул. Української в напрямку вул. Гагаріна в м. Запоріжжі, по мокрому дорожньому покриттю зі швидкістю не менше 70 км/год., яка перевищує максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті - 60 км/год. [PERSON] , діючи на порушення пп. 12.1, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, не врахувавши дорожньої обстановки та погодних умов, продовжуючи рух по вказаному проспекту із перевищенням швидкості руху, в районі повороту на вул. Першотравневу, на заокругленні дороги праворуч, допустив занос транспортного засобу та подальше перекидання автомобіля на ліву частину кузова. В результаті необережних дій водія сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажири автобуса отримали, в тому числі, середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зокрема, висновком експерта №1330 М від 25 травня 2017 р. встановлено, що позивач внаслідок ДТП отримала перелом тіла 11-го грудного хребця в області краніальної пластини з відривом переднє-верхнього краю та набряком кісткової речовини, що кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли бути спричинені в результаті ударів о виступаючі предмети всередині салону автомобіля в умовах ДТП. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2018 р. по справі №335/7796/17 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Вирок набрав законної сили 18.06.2018 р. Внаслідок спричинених травм, [PERSON] була змушена провести декілька дорогих обстежень, а саме: магнітно-резонансну томографію попереково-крижового відділу (24.04.2017 року) вартістю 480 грн., магнітно-резонансу томографію грудного відділу хребта (26.04.2017 року) вартістю 480 грн. та ще одну магнітно-резонансну томографію грудного відділу хребта (23.08.2017) вартістю 480 грн. Даний факт та вартість підтверджують фіскальні чеки, додані до первісної позовної заяви. Також після події ДТП позивач потребувала госпіталізації з 24.04.2017 р. по 28.04.2017 р., що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. У даній виписці лікарем були рекомендовані: постільний режим 1,5 - 2 місяці, зниження навантаження на хребет на 4 місяці, не сидіти до 6 місяців, ходити з костилем до 4 місяців, контроль МРТ 4 місяці, а також приймати наступні лікарські препарати: Серрата, Супракал, Картиджен. Після травми, постільного режиму та обмеження рухової активності задля відновлення стану м`язів лікарем було рекомендовано 3 курсу масажу (кожен курс складався з 10 сеансів вартістю по 100 гривень). Таким чином, вартість планових обстежень, лікування, реабілітації становить: 16 024 (шістнадцять тисяч двадцять чотири) гривні 94 (дев`яносто чотири) копійки. Між ТОВ «Приміські сполучення» та СК «Країна» укладений договір страхування АК №3010289 від 14.03.2017 р., відповідно до якого ліміт страхового відшкодування становить за шкоду заподіяну життю та здоров`ю - 200 000 грн., майну - 100 000 грн., франшиза - 1000 грн. Відповідно до листа №9202 від 10.10.2018 р. ПАТ «СК «Країна» розглянуто повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи за фактом заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого 21.04.2017 р. та документи по справі. За результатами розгляду матеріалів страхової справи ПАТ «СК «Країна» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 3 358, 62 грн. При таких обставинах (з урахуванням виплати 3358,62 грн.), позивач вважає, що з ПАТ «СК «Країна» слід стягнути на її користь 12 666, 32 грн. матеріальної шкоди у вигляді витрат на обстеження, лікування, реабілітації після дорожньо-транспортної пригоди. Окремо зазначає, що на підставі акту огляду МСЕК №1272 позивачу була видана Довідка до акту огляду медично-соціальною експертною комісією серії АВ №1006042 від 20.12.2017 р., відповідно до якої внаслідок отриманих травм під час ДТП вона отримала третю групу інвалідності. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить у разі встановлення ІІІ групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Станом на 21.04.2017 р. відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» було встановлено мінімальну заробітну плату 3200 гривень. Тому, на думку позивача, з ПАТ «СК «Країна» слід стягнути на її користь 38 400 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у разі встановлення ІІІ групи інвалідності. Крім того позивач зазначає, що їй було завдано значної моральної шкоди. Зокрема зазначила, що вона відчула сильний страх у момент настання дорожньо-транспортної пригоди. Лікування та реабілітація були тяжкими. Позивач не могла працювати, вести звичний спосіб життя для себе та взагалі відчувати себе повноцінною людиною. Будучи молодою жінкою, вона стала прикута до ліжка. По теперішній час, позивач змушена обмежувати свою рухову активність через біль, яка дається взнаки, а також через необхідність берегти від пошкоджень хрящ, який ще продовжує утворюватись. З огляду на вищевикладене, позивач оцінює моральну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 100 000 грн., яку відповідно просить стягнути з відповідача. Відповідач ПАТ «СК «Країна» надало до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, в обґрунтування заперечень зазначило, що позивач в ході досудового вирішення питання про відшкодування витрат на лікування надала подала до страхової компанії копії квитанцій на суму 13024,94 грн., до відшкодування було зараховано суму в розмірі 3198,69 грн., які були сплачені позивачу. Що стосується іншої частини в розмірі 9826,25 грн. то в цій частині, витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки вказані у чеках ліки є біологічними добавкам та не відносяться до препаратів, пов`язаних з лікуванням травми отриманої під час ДТП, а саме: кртиджен, супралак, процитракал. З приводу відшкодування шкоди пов`язаної зі стійкою втратою працездатності відповідач зазначає, що в обґрунтування своїх вимог позивач надає копію довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 1006042 від 20.12.2017 р., відповідно до якого позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності. Однак вказана довідка не містить посилання на те, що причиною інвалідності є саме травма, отримана позивачем в результаті ДТП, а є результатом загального захворювання. Щодо відшкодування моральної шкоди відповідач посилається на ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якої, потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. У зв`язку з тим, що позивачу було нараховано 3198,69 грн. страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю, то сума моральної шкоди складає 159,93 грн., яка відповідно була виплачена позивачу. Позивач [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] , надал до суду відповідь на відзив в якій зазначила, що препарати (Серрата, Супракал, Картиджен) вартість яких відмовився відшкодовувати відповідач, [PERSON] почала приймати не самовільно, а за призначенням лікаря під час госпіталізації до лікарні, у зв`язку з чим витрати на придбання вказаних ліків підлягають відшкодуванню. Також позивач зазначила, що довідка до акту огляду МСЕК, відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157/о, не має містити посилання на причину інвалідності, вказана інформація повинна міститись в Акті огляду МСЕК, який не видається потерпілій особі, а зберігається в матеріалах МСЕК протягом 50 років. В свою чергу відповідач надав заперечення проти позову в яких зазначив, що витрати на 3 курси масажу вартістю 1000 грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу в підтвердження оплати зазначених грошових коштів. Також відповідач повторно зазначив, про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди та відшкодування шкоди пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, оскільки моральна шкода в розмірі 5% від сумі страхової виплати вже була сплачена позивачу, а стійка втрата працездатності викликана інвалідністю, яка є результатом загального захворювання, а не ДТП, про що відповідно зазначено в довідки МСЕК. У зв`язку з чим у задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі. ТОВ «Приміські сполучення» в якості третьої особи жодних пояснень по справі не надали. Ухвалою суду від 13.05.2019 р. підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду на 12 .06.2019 р. 12.06.2019 р. до початку судового розгляду до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування Акту огляду МСЕК № 1272, який став підставою для надання [PERSON] ІІІ групи інвалідності. Ухвалою від 12.06.2019 р. клопотання представника позивача задоволено, розгляду справи відкладено на 11.07.2019 р. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідач ПАТ «СК «Країна» до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, просив справу слухати без його участі. Представник третьої особи ТОВ «Приміські сполучення» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, і це сторонами справи не заперечується, що 21 квітня 2017 р. приблизно о 04 годині 50 хвилин водій [PERSON] , керуючи пасажирським мікроавтобусом «Мерседес Спринтер», (маршрутне таксі №81), реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по проїзній частині пр. Соборного з боку вул. Української в напрямку вул. Гагаріна в м. Запоріжжі, по мокрому дорожньому покриттю зі швидкістю не менше 70 км/год., яка перевищує максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті - 60 км/год. [PERSON] , діючи на порушення пп. 12.1, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, не врахувавши дорожньої обстановки та погодних умов, продовжуючи рух по вказаному проспекту із перевищенням швидкості руху, в районі повороту на вул. Першотравневу, на заокругленні дороги праворуч, допустив занос транспортного засобу та подальше перекидання автомобіля на ліву частину кузова. В результаті необережних дій водія сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажири автобуса отримали, в тому числі, середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зокрема, висновком експерта №1330 М від 25 травня 2017 р. встановлено, що позивач внаслідок ДТП отримала перелом тіла 11-го грудного хребця в області краніальної пластини з відривом переднє-верхнього краю та набряком кісткової речовини, що кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли бути спричинені в результаті ударів о виступаючі предмети всередині салону автомобіля в умовах ДТП. Вказані обставини зокрема встановлені вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2018 р. по справі №335/7796/17, яким [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, яка пов`язана з використанням, зберіганням, або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до полісу 15/АК/3010289 від 13.03.2017 р. у ПАТ «СК «Країна» строком дії з 14.03.2017 р. по 13.09.2017 р. (а.с. 86) Вказана обставина також визнається сторонами у справі та ніким не оспорюється, зокрема відповідачем ПАТ «СК «Країна» у письмовому відзиві на позов, при цьому у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цієї обставин, а відтак згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вона не підлягає доказуванню в цій справі. З огляду на вищевикладене до правовідносин, що склалися слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-ІУ) встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 1961-ІУ, при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону № 1961-ІУ встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1961-ІУ, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. В обґрунтування спричиненої матеріальної шкоди [PERSON] надала завірені копії: квитанцій та чеків на придбання ліків та оплату медичних послуг (а.с. 14-20); договору про надання медичних послуг та акт виконаних робіт до нього (а.с. 21); виписку з медичної карти хворого, згідно до якого [PERSON] встановлено діагноз: Компресійний перелом тіла Д11 на фоні ДДПП грудей та поперекової відділу хребта. Забій м`яких тканин лівого плеча. Забій грудної клітини зліва (а.с. 22); довідки травмпункту КУ «Міська клінічна лікарня невідкладної швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» від 21.04.2017 р. (а.с. 23); результатів магнітно-резонансної томографії поперекового відділу хребта від 24.04.2017 р., МРТ грудного відділу хребта від 26.04.2017 р., та ще МРТ грудного відділу хребта від 23.08.2017 р. (а.с. 24-32); довідки до акту огляду МСЕК АВ № 1006042, якою [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с. 33, 125); консультативного висновку лікаря [PERSON] (а.с. 34). Суд, дослідивши вказані докази прийшов до висновку, що вони є належними та допустимим, а в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про розмір спричиненої позивачці матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням в результаті дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, суд частково погоджується з доводами представника відповідача, в частині які стосуються відшкодування витрат на курси масажу, оскільки в матеріалах справи не містяться жодних доказів в підтвердження сплати позивачкою грошових коштів за масаж і як наслідок отримання нею цих послуг. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що [PERSON] перебувала в лікарні з 24.04.2017 р. по 28.04.2017 р. з діагнозом: Компресійний перелом тіла Д11 на фоні ДДПП грудей та поперекової відділу хребта. Забій м`яких тканин лівого плеча. Забій грудної клітини зліва. Вказані травми [PERSON] отримала в результаті ДТП 21.04.2017 р. Відповідно до вказано виписки [PERSON] серед іншого надані наступні рекомендації: постійний рентген 1,5 - 2 місяці, контроль МРТ в 4 місяці, та вживати наступні препарати: Серрата 1тх3р 2 місяці, Супрокал 1тх2р 3 місяці, Картиджен 1тх6 день 3 місяці. У зв`язку з чим суд погоджується з доводами позовної заяви в частині відшкодування витрат на вказані ліки, та відкидає доводи відповідача в цій частині, оскільки [PERSON] не є фахівцем в області медицини та виконувала рекомендації лікаря для відновлення стану свого здоров`я, яке було ушкоджено в результаті зазначеної ДТП. Таким чином сума на лікування, відповідно до наявних в матеріалах справи копій квитанцій на придбання ліків, оплату МРТ, УЗД та рентген становить 13024,94 грн., пр. цьому враховуючи, що відповідачем вже перераховано позивачу 3198,69 грн., в якості відшкодування витрат на лікування, суд приходить до висновку, про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача витрати на лікування в розмірі 9826,25 грн. Відповідно до ст. 26-1 Закону № 1961-ІУ страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. З огляду на вищевикладену норму, суд погоджується з доводами представник відповідача в частині відшкодування моральної шкоди, однак враховуючи, що сума до відшкодування заподіяна здоров складає 13024,94 грн., 5% від неї складають 651,25 грн., а враховуючи, що відповідач сплатив позивачу 159,93 грн. в якості моральної шкоди, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача різницю у розмірі 491,32 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності, суд прийшов до наступного. Відповідно до п. 26.2 ст. 26 ЗУ № 1961-ІУ мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, у разі встановлення III групи інвалідності. Станом на 21.04.2017 року місячна мінімальна заробітна плата в України складала 3200 грн. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК АВ № 1006042 дійсно вбачається, що [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності, при цьому причиною інвалідності є загальне захворювання, таким чином доводи представника позивача в цій частині знайшли своє підтвердження. Разом з тим, відповідно до Акту № 1272 від 20.12.2017 р. огляду МСЕК вбачається, що згідно п. 2 вказаного акту: профіль МСЕК є травми; п. 28.1 скарги: болі в грудинно-поперековому відділі хребта; п. 28.2. медико-соціальний анамнез: травма в ДТП 21.04.2017 р.; п. 29.1 основний діагноз: деформація тіла поперекового хребта, після перенесеного переламу; п. 30.3 рекомендації з медичної реабілітації: лікування у травматолога. (а.с.) З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення в якості страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності, оскільки, на переконання суду саме подія ДТП 21.04.2017 р., в наслідок якої [PERSON] отримала ушкодження хребта в області грудей та попереку, які в сукупності з наявними в неї хворобами стали підставою для втрати останньою працездатності та встановлення їй ІІІ групи інвалідності. Таким чином з відповідача на користь слід стягнути страхове відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, що дорівнює 38400 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про відшкодування судового збору, пропорційно до задоволення позовних вимог. Враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, суд вважає необхідним стягнути суму судового збору з відповідача пропорційно до задоволення позову. При цьому слід зазначити, що мінімальний розмір судового збору за позовні вимоги майнового характеру на час звернення до суду із вказаним позовом складає 768,40 грн.

Outcome: partial