Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

У вересні 2020 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання із спадкодавцем, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка відповідно до складеного нею заповіту все своє майно заповіла на його користь. Заявник посилається на те, що з 2006 року здійснював догляд за померлою, так як вона хворіла. З того самого часу заявник почав проживати разом з нею по [ADDRESS] , залишаючись зареєстрованим по [ADDRESS] . Спадщину після її смерті він прийняв своєчасно, інших спадкоємців не має. Однак, через відсутність встановленого юридичного факту проживання із спадкодавцем, він не може оформити спадщину не себе. В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву і просив задовольнити позовні вимоги. Представник заінтересованої особи Новоселицької міської ради в судове засідання не з`явилася, надавши клопотання, в якому заяву визнала та просила розглянути справу у її відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що [PERSON] дійсно проживав разом із [PERSON] на день смерті останньої. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що померла [INFO] [PERSON] з 2006 року та до дня своєї смерті постійно проживала із заявником у домоволодінні по [ADDRESS] , що підтверджується наявною у справі довідкою від 14 вересня 2020 року, виданою Новоселицькою міською радою, актом опитування сусідів від 14 вересня 2020 року, який затверджено в.о. старости Котелівського старостинського округу № 6 та іншими дослідженими судом доказами. При житті 03 серпня 2007 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Котелівської сільської ради, яким заповіла все своє майно [PERSON] .. Позивач звернувся до нотаріуса із питанням оформлення спадщини після смерті [PERSON] , однак інформаційною довідкою його повідомлено, що через відсутність встановленого юридичного факту проживання із спадкодавцем, він не може оформити спадщину не себе Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220, 1222, 1270 ЦК України за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається з роз`яснень викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до статті третьої вказаного Закону місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, із урахуванням визнання заявлених вимог заінтересованою особою, суд приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання заявника разом з [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі ст.ст. 293, 315-319 ЦПК України, суд

Outcome: approved