overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

У грудні 2017 р. заявник звернулася до суду із вказаною заявою, просить суд визнати недієздатною свою сестру [PERSON], [INFO] проживаючої за адресою: [ADDRESS], оскільки вона є інвалідом ІІ групи, страждає з 1984 р. психічним захворюванням, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері №4, неодноразово лікувалася в стаціонарному відділенні психіатричної лікарні №1 та через хворобу він не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки та постійного догляду. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у заяві. Заінтересована особа у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, проходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. У судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Сер. МСЕ №130245 [PERSON], 1966 року народження має ІІ-групу інвалідності через загальне захворювання (а.с. 3). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.06.2017 по справі призначено судово-психіатричну експертизу (а.с. 29). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №631 від 26.09.2017 КМЦСПЕ [PERSON], 1966 ркоу народженя страждає стійким психічним розладом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогресивний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект (МКХ: F 20.00) та своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над нею опіки (а.с. 38-39). Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] внаслідок психічного захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання її недієздатним, суд вважає необхідним заяву задовольнити. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України суд визначає строк дії даного рішення у 2 (два) роки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У грудні 2017 р. Київська місцева прокуратура №5, в інтересах держави в особі: Київська міська рада звернулася до суду із позовом до [PERSON] про витребування майна. 11.12.2017 р. представник Київської місцевої прокуратури № 5 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON] посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини, що викладені нижче. У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява представника Київської місцевої прокуратури № 5 про забезпечення позову підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування кватирою №30 по вул. Миру 3/17 в м. Старокостянтинові Хмельницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що [PERSON] є власником вказаної квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17 січня 1997 року за р.№ 80. В квартирі крім позивачів, зареєстрований колишній чоловік позивачки [PERSON] Однак, з початку 2017 року відповідач не проживає у квартирі. Позивачі належним чином не можуть користуватись власним майном, а тому звернулися до суду. Позивачі, звернулися з заявами про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до п. 1 ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира № 30, що по вул. Миру 3/17 в м. Старокостянтинові Хмельницької області, належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17 січня 1997 року р. № 80. Згідно довідки про склад сімї від 21.11.2017 року № 14527, [PERSON] зареєстрований в квартирі № 30, що по вул. Миру 3/17 в м. Старокостянтинові Хмельницької області. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням в квартирі № 30, що по вул. Миру 3/17 в м. Старокостянтинові Хмельницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між нею та відповідачем 12.01.2013 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені. Подальше перебування в шлюбі та його збереження неможливо. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 12.01.2013 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.04.2018 року. У судове засідання 19.04.2018 року позивач та відповідач не з'явились, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, сторони подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, крім того, позивач зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити, а відповідач - визнає позов в повному обсязі. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.01.2013 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 2). Шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, спори щодо розподілу спільного майна подружжя, визначення місця проживання дитини та її утримання на даний час відсутні. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу позивачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] (до шлюбу Козак) О.М. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 січня 2007 року Пеньківською сільською радою Старокостянтинівського району (актовий запис № 1). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, зловживання відповідачем алкогольних напоїв, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені з серпня 2017 року. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом обєктивно встановлено, що 27 січня 2007 року Пеньківською сільською радою Старокостянтинівського району, було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] (до шлюбу Козак) О.М. та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 1) від 27.01.2007 року. У шлюбі сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, зловживання відповідачем алкогольних напоїв, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені з серпня 2017 року. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувсь до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] була його матір»ю. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] і він є спадкоємцем першої черги, як син, однак не може нотаріально оформити свої спадкові права, так як у свідоцтві про його народження не записано відомості про батьків. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, просила її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи - Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши представника заявника, дослідивши надані докази, допитавши свідка, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5) ч.2 ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.132 СК України у раз смерті жінки, яка вважала себе матір»ю дитини, факт її материнства може бути встановлений за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] була матір»ю [PERSON], [INFO] Дані обставини підтверджуються поясненнями представника заявника, паспортним даними заявника; показаннями свідка [PERSON]; даними довідок виконкому Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району №2640 від 11.12.2017р., №2641 від 11.12.2017р., №2642 від 11.12.2017р., №2639 від 11.12.2017р., даними свідоцтва про народження [PERSON] Серія [NUMBER] від 10.10.2017р. (повторне); даним свідоцтва про право власності на будинок від 01.09.1989р.; даними актового запису про смерть [PERSON] №31 від 19.08.1993р. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім'ю. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року провадження у справі було зупинене у зв'язку з наданням сторонам строку на примирення три місяці. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. У підготовчому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засідання не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 серпня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6, 7). З позовної заяви вбачається та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що вони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] (до шлюбу Клюцук) М.М. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 серпня 2008 року Самчиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис № 68). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом обєктивно встановлено, що 31 серпня 2008 року Самчиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницькій області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (до шлюбу Клюцук) М.М. що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 68) від 31 серпня 2008 року. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 257). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Від шлюбу у сторін немає дітей, однак відповідачка відмовляється розірвати шлюб у позасудовому порядку через органи ДРАЦС. Збереження сім'ї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідачки подав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнали. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом об'єктивно встановлено, що 10 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 257) від 10 листопада 2015 року. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Від шлюбу у сторін немає дітей, однак відповідачка відмовляється розірвати шлюб у позасудовому порядку через органи ДРАЦС. Збереження сім'ї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 листопада 2010 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 213). На обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в шлюбі вони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Сторони більше семи місяців не проживають однією сімєю. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Судом обєктивно встановлено, що 25 листопада 2010 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (до шлюбу Зверева) А.С., що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 213) від 14 грудня 2017 року. Сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Сторони більше семи місяців не проживають однією сімєю. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved