Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвали 25 грудня 2009 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Чортківського районного суду від 26 серпня 2010 року з [PERSON] стягуються аліменти в її користь на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень щомісячно. Даних коштів на утримання сина недостатньо, з часу їх призначення матеріальний стан її значно погіршився, вона ніде не працює. Син навчається в другому класі, йому необхідно купувати одяг до школи, шкільне приладдя, книжки, харчуватися. Батько своїх обов'язків щодо утримання дитини не виконує, має заборгованість по сплаті аліментів. [PERSON] робить людям ремонти у квартирах та будинках, тому позивачка вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі і просить стягувати з нього по 1000 гривень щомісячно, а також стягнути на її користь витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позову не визнають, вважають його безпідставним та необґрунтованим, просять відмовити в його задоволенні з огляду на наступне. Для того, щоб вимагати збільшення розміру аліментів позивачка зобовязана довести у встановленому законом порядку наявність змін передбачених у ст. 192 Сімейного кодексу України, нею не надано доказів, які би підтверджували необхідні для зміни розміру аліментів обставини. Посилання позивачки на те, що батько не цікавиться навчанням та здоровям сина не може вплинути на збільшення розміру аліментів, оскільки це стосується духовного виховання і ніяк не може вплинути на матеріальну сторону відносин між батьком та сином. [PERSON] вважає, що збільшення витрат на утримання дитини, а також та обставина, що матір ніде не працює, не може бути підставою для збільшення розміру аліментів. Щодо заборгованості по сплаті аліментів він зазначає, що обставини, зазначені позивачкою у позовній заяві, не відповідають дійсності, так як він систематично сплачує аліменти. А твердження позивачки про те, що відповідач має можливість допомагати дитині та утримувати її, так як робить ремонти, є голослівним, недоведеним, оскільки оголошення про проведення ремонтів не виражене в грошовому еквіваленті та позивачка не надала жодних підтверджуючих документів. Крім того, на його утриманні перебувають дочка дружини [PERSON], [INFO], малолітній син [PERSON], [INFO], та дружина [PERSON], з якими він проживає однією сімєю. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних мотивів. Судом встановлено, що рішенням Чортківського районного суду від 26 серпня 2010 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 23 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним погіршенням матеріального становища матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що з часу стягнення аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, син сторін пішов до школи і навчається в другому класі. В зв'язку з цим позивачка стала нести додаткові витрати на придбання дитині одягу до школи, харчування в школі, шкільне приладдя. книги, що впливає на її матеріальний стан, оскільки 350 гривень аліментів, навіть з врахуванням обов'язку позивачки також утримувати дитину, не можуть покривати належний рівень матеріального забезпечення дитини. Крім цього, загальновідомим є факт, який відповідно до ч. 2 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування, фінансово-економічної кризи в Україні, що також свідчить про погіршення матеріального стану одержувача аліментів. Як вбачається із пояснень [PERSON] він проживає однією сімєю з [PERSON] і має на утриманні дочку дружини [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджується довідкою КП «Чортків дім» № 6520 від 28.12.2016 року, виданою дружині [PERSON], та свідоцтвами про народження дітей. Тобто, цими документами підтверджується і зміна матеріального стану відповідача. Суд вважає , що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 9 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 350 гривень на 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності з вимогами ст. 88 Цивільного процесуальногокодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень.

Outcome: partial