Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання припиненим правовідношення поруки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.08.2007 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 112в-п/2007, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 111997,00 доларів США з відсотковою ставкою 12,6 % річних, строком до 01.08.2014 р. Для забезпечення виконання зобов'язань, цього ж дня між [PERSON] та відповідачем було укладено договір поруки № 112в-п/2007-п, згідно із яким він поручається перед банком за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Однак, 24.09.2008 р., без повідомлення про це позивача, між відповідачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 02.08.2007 р., якою було збільшено відсоткову ставку до 13,5 % річних, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя. Позивач просив суд визнати договір поруки № 112в-п/2007-п від 02.08.2007 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» та [PERSON] припиненим та припинити правовідношення поруки, стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення в яких зокрема зазначив, що позивач був обізнаний про зміну умов Кредитного договору щодо збільшення розміру процентної ставки, так як приймав участь у судових засіданнях у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором та був ознайомлений з обставинами справи. Позивач невірно вказує дату винесення рішення Христинівського районного суду Черкаської області, а саме 14.01.2011 року. тим самим вводить суд в оману. Просив суд застосувати строк позовної давності, так як позивач дізнався про порушення своїх прав під час засідання та постановлення рішення суд від 14.01.2010 року та просив з цих підстав відмовити у позові. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. В судовому засіданні судом встановлено, що 02 серпня 2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником прав та обов'язків, якого є ПАТ «Мегабанк» було укладено кредитний договір №112в-п/2007. Згідно з умовами якого, банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 111 997,00 доларів США, строком з 02.08.2007р. до 01.08.2014р., а позичальник зобов'язується на передбачених договором умовах повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 12,60 % річних (а.с.6-7). В забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за Договором кредиту, між позивачем [PERSON] та банком був укладений договір поруки №112в-п/2007-п від 02.08.2007р. відповідно до п. 1.1. якого позивач поручається перед відповідачем за виконання позичальником усіх його обов'язків, що виникли з Кредитного договору. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч.1 ст. 559 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання (п. 22 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 р.) Відповідно до п.2.4.1. Договору поруки кредитор має право змінити умови Кредитного договору без згоди поручителя, якщо внаслідок цього не збільшиться обсяг відповідальності поручителя. Як вбачається з матеріалів справи, 24 вересня 2008 р. між відповідачем ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору №112в-п/2007 від 02.08.2007 р., за умовами якої було збільшено відсотки за користування кредитом до 13.5 % річних (а.с.8), тобто збільшились зобов'язання позичальника [PERSON], що в свою чергу збільшило обсяг відповідальності поручителя [PERSON] без його згоди. Пунктом 5.2. Договору поруки визначено, що порука припиняється у разі зміни зобов'язання за Кредитним договором без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. У правовій позиції Постанови ВСУ від 18.06.2012 р. по справі 6-73цс12 зазначено, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наявним в матеріалах справи доказам, враховуючи те, що позивача не було повідомлено про укладення Додаткової угоди до кредитного договору, а умовами договору поруки не передбачено зміни розміру процентів за основним зобов'язанням без додаткового повідомлення поручителя, суд дійшов висновку, що договір поруки №112в-п/2007-п від 02.08.2007р вважається припиненим з моменту укладення Додаткової угоди № 1 від 24 вересня 2008 р. до кредитного договору. Посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, суд вважає необґрунтованим оскільки, на думку суду такий строк позивачу відраховується з часу постановлення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали від 01.02.2012 року про залишення в силі рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 14.01.2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються із судового збору в сумі 229,40 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved