Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Ілляшівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Ілляшівська» с. Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 18 лютого 1997 року, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та який прийняв, але не оформив спадкових прав після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Вказує, що вона є єдиною його спадкоємицею за законом, прийняла у встановленому законом порядку спадщину та оформила спадкові права на частину майна. До складу спадщини також увійшло право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Ілляшівська» с. Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яке [PERSON] набув в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , однак за життя не оформив. Зазначає, що оформити свої спадкові права вона не в змозі, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) видано на ім`я [PERSON] вже після його смерті, через що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник позивачки - адвокат Кравчук В.М. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач - Ілляшівська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подавши письмову заяву, у якій розгляд справи просила проводити у відсутності представника та вказала, що позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим 12 жовтня 2016 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00023282449 від 03 липня 2019 року. Як вбачається з довідок, виданих виконавчим комітетом Ілляшівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 07 травня 2019 року за № № 152, 153, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований в [ADDRESS] та на день смерті проживав один; згідно із записом в погосподарській книзі № 0061 йому належав сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER]; після смерті [PERSON] фактично в управління та розпорядження спадковим майном з 26 листопада 1996 року вступив спадкоємець за законом [PERSON] , який доглядав померлого та проводив поховання. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57790756 від 03 жовтня 2019 року та № 57821300 від 07 жовтня 2019 року. Таким чином, [PERSON] був єдиним спадкоємцем за законом першої черги до майна померлого [INFO] батька [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком позивачки [PERSON] . На день смерті він був зареєстрований в [ADDRESS] один. 24 червня 2016 року за заявою позивачки [PERSON] Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 448/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] , а 26 липня 2016 року державним нотаріусом на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлого [PERSON] , а саме на право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER] від 18 лютого 1997 року. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 20 лютого 2004 року; свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 02 квітня 1984 року; свідоцтвом про шлюб позивачки серії [NUMBER] від 18 вересня 2010 року, з якого вбачається, що вона в зв`язку з одруженням змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »; матеріалами спадкової справи № 448/2016 від 24 червня 2016 року, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] . Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом до майна померлого [INFO] батька [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з наступними змінами та доповненнями, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Судом також встановлено, що 18 лютого 1997 року Старокостянтинівська районна державна адміністрація Хмельницької області, вже після смерті [PERSON] , на підставі рішення від 06 травня 1996 року № 386-р видала на його ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], згідно якого належна [PERSON] земельна частка (пай) визначена в розмірі 3,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується інформаційною довідкою відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 29 серпня 2019 року № 29-22-0.30-1358/113-19. На час розгляду справи в суді вищезазначений сертифікат є чинним і у встановленому законом порядку не скасований. Оскільки право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Ілляшівська» с. Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області в розмірі 3,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) [PERSON] набув за життя, тому це право перейшло до його єдиного спадкоємця за законом - сина [PERSON] , а після смерті останнього - до його єдиного спадкоємця за законом дочки [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 03 липня 2019 року державним нотаріусом Заворотною Т.В. позивачку повідомлено про відсутність можливості оформлення спадкових прав за законом на земельну частку (пай) в селянській спілці «Ілляшівська» с. Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та який прийняв, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) видано після смерті [PERSON] . Разом з тим, досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON] у встановленому законом порядку набув право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Ілляшівська» с. Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області у розмірі 3,23 в умовних кадастрових гектарах. Зазначене право після його смерті перейшло в порядку спадкування за законом до його сина [PERSON] , а після смерті останнього - до його спадкоємиці за законом [PERSON] . З огляду на викладене, за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який прийняв, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Ілляшівська» с. Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі. Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.

Outcome: approved