Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення цокольного поверху № № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 загальною площею 59,1 кв. м, що знаходиться в [ADDRESS] . Заборгованість [PERSON] з оплати внесків з утримання будинку та прибудинокової території за період з 01.01.2017 року по 31.08.2021 року становить 14807,02 грн. Тому позивач просить стягнути з нього на свою користь заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком у сумі 14807,03 грн. та понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухомей майно від 03.09.2021 року на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2005 року відповідач набув у власність нежитлове приміщення цокольного поверху № № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 загальною площею 59,1 кв. м, що знаходиться в [ADDRESS] , а з 17.06.2021 року за ним зареєстровано 1/2 частина цього нерухомого майна. Відповідно до п. 1.1. Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рильського 3», затвердженого установчими зборами співвласників будинку [ADDRESS] , створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Метою створення об`єднання відповідно до п. 2.1. Статуту є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом. Відповідно до абзацу 9 статті 2 розділу V Статуту ОСББ «Рильського 3» співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі на управління будинком, утримувати спільне майно в належному стані, брати участь у проведенні реконструкції, реставрації,поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень, забезпечувати технічне обслуговування систем життєзабезпечення будинку тощо. Виходячи з положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч. ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна. Згідно ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічної переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. За положеннями ч. 3 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів. Статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 2189-VIII) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлові комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019 року. Відповідальність споживача за надані житлово-комунальні послуги, за їх несплату, наступає у випадку підтвердження установою або організацією, яка їх надає, факту несплати останніх. Із наданої копії акту взаєморозрахунків зі співвласниками вбачається, що заборгованість [PERSON] з оплати внесків з утримання будинку та прибудинокової території за період з 01.01.2017 року по 31.08.2021 року становить 14807,02 грн. У заявлених позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.01.2017 року по 31.08.2021 року, але оскільки згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач був одноосібним власником нежитлового приміщення цокольного поверху № № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 загальною площею 59,1 кв. м за адресою: [ADDRESS] до 16.06.2021 року, а з 17.06.2021 року він є власником 1/2 частини вказаного майна, тому в зв`язку з непроведенням ним своєчасно та в повному обсязі оплати за надані позивачем послуги з управління багатоквартирним будинком як споживачем таких послуг, з нього за період з 01.01.2017 року до 16.06.2021 року суд стягує зазначену у взаєморозрахунку суму заборгованості (13801,14 грн.), а за період з 17.06.2021 року по 31.08.2021 року - половину суми заборгованості (502,92 грн.), тобто пропорційно належній йому частці у праві власності на нерухоме майно, що в загальному становить 14304,06 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial