overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що 03.09.2011 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася, неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному отриманні позивачки, відповідачем не надається допомоги в утриманні дитини в зв'язку із чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки дитина проживає з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що невдовзі після народження дитини їх стосунки з відповідачем стали поступово погіршуватись. Вони часто сваряться, переважно на побутовому грунті, оскільки відповідач не бере участь у житті сімї, не допомагає у побуті, на протязі останніх чотирьох років він ніде не працює і коштів на утримання сімї не надає. Проявляючи до неї та дитини повну байдужість, відповідач цікавиться лише комп'ютером, перед яким проводить більше 12 годин на добу. Напруга і непорозуміння у відносинах дійшли до критичної межі, внаслідок чого в кінці серпня 2014 р. відповідач добровільно залишив їх спільне місце проживання, забрав свої особисті речі і переїхав жити до своїх батьків. З того часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і наміру відновлювати сімейні відносини не мають. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, проте в судове засідання він не з*явився, про причини неявки не повідомив, заперечення на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи нез'явлення сторін, розгляд справи здійснено без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2009 р. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З огляду на викладені у позовній заяві обставини суд вважає доведеним, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що розлад подружніх стосунків сторін має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який не базується на паритетних засадах, суперечить інтересам позивача, що є підставою для розірвання шлюбу сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що протягом останніх п'яти років їх з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Близько двох років між ними немає сімейних і особистих стосунків, любові та взаєморозуміння. За таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав підтвердивши, що вже близько двох років їх шлюб носить суто формальний характер і відновлення сімейних відносин неможливе. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2001 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З пояснень сторін вбачається, що у подружжя немає спільних поглядів на сім'ю та шлюб, вони втратили взаємні почуття любові і взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Близько двох років [PERSON] та [PERSON] не ведуть спільного господарства і не підтримують сімейних стосунків, тобто їх шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що розлад подружніх стосунків сторін не є тимчасовим і подальше збереження шлюбу, який не базується на паритетних засадах, порушує принцип його добровільності і суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що спільне життя у них не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння та поваги з боку відповідача, через що у них постійно виникають конфліктні ситуації та сварки. З серпня 2014 р. вони проживають роздільно, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Позивач посилається на неможливість примирення і недоцільність збереження шлюбу. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку, проте в судове засідання, про причини неявки не повідомив, заперечення на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2003 р. (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З позовної заяви вбачається, що у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомога та підтримка, що призвело до сварок і стало причиною припинення шлюбно-сімейних відносин. З серпня 2014 р. сторони проживають роздільно, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, порушує принцип його добровільності і суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У жовтні 2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.11.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радомишльського райуправління юстиції Житомирської області (актовий запис № 133) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сім»ю. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить її життєвим інтересам. Спору щодо майна, утримання та визначення місця проживання дитини не має. У судовому засіданні [PERSON] позовну вимогу підтримала та просила її задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся про місце і час розгляду справи належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2006 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Радомишльського райуправління юстиції Житомирської області зроблено актовий запис № 133 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1770 та видане відповідне свідоцтво (а.с.4). Із пояснень позивача вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет протягом останніх трьох років. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно спільної доньки [PERSON] у зв'язку із ухиленням від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні позивачка з представником позов підтримала, погодилася на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представники орган опіки та піклування, прокуратури висловилися про можливість задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини. Сторони є батьками [PERSON], яка народилася [INFO] р. (а.с.5). Шлюб між сторонами розірвано згідно свідоцтва 18 жовтня 2007 р. (а.с.6). Після розірвання шлюбу позивачка одружилася з [PERSON] і обрала собі його прізвище (а.с.7). На примусовому виконанні Ленінського ВДВ знаходиться виконавчий лист №2-1012 від 25 березня 2008 р. про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно до її повноліття. Борг за період з листопада 2007 р. по січень 2014 р. становить 37048,38 грн. (а.с.12,13). Дитина має зареєстроване з матір'ю та її чоловіком [PERSON] місце проживання [ADDRESS] У відповідності до довідок з дитячого садочку, середньої школи, школи танців, батько дитину ніколи не відвідував, її життям не цікавився. Згідно висновку органу опіки та піклування від 13 жовтня 2014 р., він вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], зокрема посилаючись на дані психологічного діагностування, яке виявило відсутність емоційного контакту дитини з батьком (а.с.29,30). У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обставини встановлені судом дають підстави вважати, що позов є доведеним і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 31 жовтня 2014 р. на утримання неповнолітніх доньок, [PERSON] та [PERSON], 2012 р. народження аліменти в розмірі ? частини всіх доходів відповідача на кожну дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягнення дітими повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на аліменти в розмірі 1/3 частини від доходу щомісячно, зазначив, що сплачує кредит по 1300 грн. на місяць за меблі, які знаходиться в позивачки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони мають неповнолітніх доньок, [PERSON], 2012 року народження, та [PERSON], 2012 року народження, діти проживають з матір'ю (а.с. 3). Позивачка отримує соціальну допомогу при народженні дитини (а.с. 4). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі з вересня 2013 р. по лютий 2014 р. в розмірі 12865,40 грн., а також середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні 15684,76 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, погодилася на заочний розгляд справи. Представник відповідача заперечень проти позову не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Відповідно до трудової книжки та довідки відповідача, позивачка працювала на комунальному підприємстві «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на посаді провідного бухгалтера з 04 квітня 2011 р. і була звільнення за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України 25 лютого 2014 р. При звільнення з нею не було проведено розрахунку із заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2013 р. по лютий 2014 р. в сумі 12865,40 грн., що підтверджено довідкою відповідача від 21 лютого 2014 р. і від 09 вересня 2014 р. (а.с.8-10) Заборгованість із заробітної плати підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача на підставі ст. 116 КЗпП України Відповідно до вимог чинного законодавства, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Сума середнього заробітку відповідачем не спростовано, а тому на користь позивачки з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15684,76 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

У жовтні 2014р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 03.09.2010р. Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №516. Від шлюбу у них є неповнолітня донька: [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Позивач зазначала, що вони з відповідачем проживають разом, але спільного господарство не ведуть і шлюбних стосунків не підтримують. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, сварки та, як наслідок, втрата почуття любові та взаємоповаги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як шлюб між ними існує формально. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, у зв'язку з тим, що їх спільне проживання в шлюбі неможливе і вона не бажає підтримувати з [PERSON] подружні відносини, так як їх сім'я розпалася остаточно і збереження шлюбу є недоцільним. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, а також розглянути справу в її відсутність (а.с.17). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, а також розглянути справу в його відсутність (а.с.18). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 03.09.2010р. Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №516, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.5). Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Судом встановлено, що сторони проживають разом, але подружні відносини між ними припинені і спільне господарство ними не ведеться. Позивачка не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки та проживати однією сім'єю. На примирення сторони не згодні, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 243,60 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.2). На підставі ч. 3 ст.105, ст. ст. 110, 112,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду із заявою, якою просила встановити факт родинних відносин із померлою [PERSON], як племінницею та тіткою відповідно. Заяву обґрунтувала необхідністю підтвердження цього факту для оформлення спадщини, що залишилася після смерті тітки в нотаріальному порядку. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтвердила. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні із вимогами заяви погодилася, суду показала, що вона є сестрою заявниці і факт родинних відносин її особисто з [PERSON], яка є сестрою покійного батька, вже підтверджений рішенням суду, що набрало законної сили. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встанови наступні обставини. [PERSON] померла [INFO] р. (а.с.36). Заявниця [PERSON], [INFO], отримала від Першої феодосійської державної нотаріальної контори АРК Крим письмову відмову від 25 червня 2013 р. в оформленні спадщини після смерті [PERSON] через відсутність документального підтвердження родинного зв'язку із померлою (а.с.25). Згідно копій свідоцтв органів реєстрації актів громадянського стану, заявниця мала дошлюбне прізвище [PERSON], потім у зв'язку із одруженням змінила його на [PERSON], а надалі у зв'язку із розірванням цього шлюбу та повторним одруженням обрала прізвище [PERSON] (а.с.11,12,13,16). Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2014 р. у справі №2-о/314/3/2014 за заявою [PERSON], заінтересована особа [PERSON], про встановлення факту родинних відносин, встановлені факти, що не потребують доказування в даній справі у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України (а.с.23, 24). Так, [PERSON], яка померла [INFO] р. заповіту не залишила, спадщину після неї прийняли [PERSON] та [PERSON] і відносно [PERSON] встановлений факт родинних відносин з [PERSON] як племінниці та тітки. Згідно копії свідоцтва про народження 08 грудня 1955 р. [PERSON] мала батьком [PERSON] і матір'ю [PERSON]. Своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» змінила на теперішнє «[PERSON]»а у зв'язку з укладанням шлюбу (а.с.33,35). Заявница також народилася від [PERSON] і [PERSON] (а.с.16) Батько заявниці помер 01 грудня 1973 р. (а.с.18) Ступінь родинного зв'язку заявниці та [PERSON] як племінниці та тітки суду підтвердив й свідок [PERSON] За таких обставин, вимоги заяви суд вважає доведеним та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved