Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

У грудні 2019 року представник позивачки - [PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості з урахуванням індексації по аліментах, стягнення неустойки (пені), стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що з відповідача по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Любашівського районного суду в Одеській області від 18.01.2017 р. з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., починаючи з 30.11.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення суду, був виданий виконавчий лист. На виконання виконавчого листа державний виконавець відділу державної виконавчої служби Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області відкрив виконавче провадження № 53552458. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів на утримання дитини, внаслідок чого, станом на 25.11.2019 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Виходячи з розрахунку виплати аліментів, який підлягав сплаті відповідачем за період листопад 2016 року по листопад 2019 року, визначаючи розмір суми індексації аліментів, сума індексації аліментів за період з листопада 2016 року становить 62384,50 грн. Також, позивачка відповідно до розрахунку, просила стягнути з відповідача пеню за прострочення зі сплати аліментів у розмірі 334933,90 грн. Окрім того, зазначила, що через невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, дитина позбавлена можливості відвідувати різні спортивні, розвивальні та навчальні гуртки, не може відвідувати театри та музеї, а тому йому завдано моральної шкоди. Зважаючи на це, позивачка просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 15000 грн. В судове засідання позивачка не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. Разом з позовною заявою подала клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд справу слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явися, про місце дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та судових повісток на адресу місця реєстрації, а також відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 09.12.2019 року позовна заява була залишена без руху. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 09.01.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 03.02.2020 року. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05.03.2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, заочним рішенням Любашівського районного суду Одеської області шлюб був розірваний. (а.с. 21) Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.24) Заочним рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року також вирішено питання щодо стягнення аліментів з відповідача - [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., починаючи з 30.11.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. (а.с.21) З листа Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області, вбачається, що на виконанні державного виконавця перебуває виконавче провадження №53552458 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.12-13) Також, вбачається, що станом на 28.10.2019 року державним виконавцем обчислено розрахунок заборгованості по аліментам, станом на 30.09.2019 року заборгованість складає 52500,00 грн. (а.с.13) Відповідно до вимог ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментах [PERSON] вказує на те, що відповідач не виконує рішення суду, яким стягнуто з нього аліменти на утримання дитини. Розмір заборгованості по аліментах, який підлягає стягненню, становить 54000 грн. 00 коп., згідно розрахунку заборгованості. Однак, вказана сума боргу утворилася внаслідок нарахування її на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, та є обов`язковим до виконання, а тому підлягає стягненню в порядку Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Отже, сума заборгованості, що утворилася внаслідок невиконання рішення, підлягає стягненню державним виконавцем на стадії виконавчого провадження. Що стосується вимог позивача про стягнення індексації по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів, то суд вказує наступне. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частиною першоюст. 196 СК України, встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістомст. 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 12 вересня 2018 року справа № 759/9457/15-ц відійшла від попереднього висновку Верховного Суду України та висловила висновок, що у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A 1 х1%х Q 1) + ( A2 х1%х Q2)+………. (A nї1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом встановлено, що розмір неустойки (пені) у зв`язку з заборгованістю відповідача по сплаті аліментів за рішенням суду на утримання [PERSON] , [INFO] , становить 334933,90грн. Вказаний розрахунок позивачем здійснено виходячи із розміру 1% щомісячного платежу - 1500 грн. та починаючи з 01.12.2016 року по 01.11.2019 року. Отже, з урахуванням положення ст. 196 СК України, враховуючи законодавче обмеження, суд обмежується сумою, яка становить 100% заборгованості на дату звернення з позовом до суду, яка складає 54000 грн., а тому зазначеного сума пені підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно розрахунку, з урахуванням встановленого індексу інфляції за відповідний період, інфляційні втрати за період з 01.12.2016 р. по 01.11.2019 р. складає 8387,50 грн. (а.с.9) На підставі вищевикладених обставин, суд прийшов до висновків про стягнення з відповідача неустойки (пені) за несплату аліментів в розмірі 54000,00 грн., а також індексацію аліментів в розмірі 8387,50 грн. Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: -у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; -у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; -у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; -у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором. Враховуючи, що чинним законодавством України не передбачено стягнення моральної шкоди у разі невиконання аліментних зобов`язань, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі подання позову майнового характеру фізичною особою, судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позов було пред`явлено в грудні 2019 року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2019 року становив 1921 грн. 00 коп. Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У зв`язку із наявністю пільг зі сплати судового збору (п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», п. 14) ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір позивачем при пред`явленні позову не сплачувався. Таким чином, сума судового збору, визначена відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи, що позов задоволено частково та стягнуто 62 387 шістдесят дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 50 коп., таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь держави - 840,80 гривень.

Outcome: partial