Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить ухвалити судове рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зменшивши їх розмір з 1/4 до 1/6 частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму, установленого для дітей відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Свої вимоги обґрунтував тим, що окрім сина [PERSON] , має ще дочку [PERSON] від другого шлюбу та на її утримання також сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Таким чином, з 27 березня 2017 року з нього на утримання двох неповнолітніх дітей щомісячно утримується половина доходу (заробітку), що суперечить п.5 ст. 183 СК України де передбачене стягнення аліментів на двох дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. На даний час він має заборгованість зі сплати аліментів на обох дітей. Крім того, на даний час він тимчасово не працює, з 13 серпня 2019 року перебуває на обліку в Криворізькому міськрайонному центрі зайнятості як безробітний. Вже понад два роки проживає однією сім`єю з жінкою, з якою в шлюбі не перебуває, та її неповнолітнім сином. В зв`язку з ростом цін на товари та послуги решти заробітку (доходу), що йому залишається після утримання аліментів не вистачає для забезпечення необхідним себе та членів сім`ї. Інших доходів не має. Таким чином він перебуває в скрутному матеріальному, що змусило його звернутись з цим позовом до суду. Ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року було відкрито провадження за вищезазначеною справою та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 01.11.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, де остання просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Так, на сьогоднішній день позивач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі, що є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та суперечить діючому законодавству. Вона, [PERSON] є державним службовцем та всі отримані нею доходи задекларовані у декларації майнового стану. Позивач же працевлаштувавшись на нове місце роботи 29.01.2019 року аліментів на утримання сина [PERSON] не сплачував, а пасивно чекав постанову державного виконавця про звернення стягнення на його заробітну плату до 25.07.2019 року, тим самим спровокував виникнення заборгованості зі сплати аліментів. Після надходження виконавчого листа на підприємство, позивач майже зразу звільнився з роботи та після свого звільнення тільки через місяць став на облік в Криворізький міськрайонний Центр зайнятості та штучно створив борг з виплати аліментів. Вважає, що позивачем не надано доказів того, що в нього змінилося матеріальне чи сімейне становище протягом 2019 року. Проте син [PERSON] постійно потребує витрат на навчання, підтримку здоров`я, харчування та інші потреби. В даному випадку зменшення розміру аліментів буде суперечити інтересам дитини. 13.11.2019 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив, де позивач зазначив, що ніколи не ухилявся від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] . На період його звільнення з ТОВ «Техноекcпорт» станом на 18 січня 2019 року заборгованості зі сплати аліментів у нього не було. Те, що аліменти утримувались у розмірі меншому, ніж встановлено законодавством, пояснюється тим, що рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 03.05.2017 року з нього, починаючи з 27.03.2017 року були стягнені аліменти на користь [PERSON] також у розмірі 1/4 частини щомісячного доходу на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . Стягнення аліментів за двома виконавчими листами у розмірі по 1/4 частині його заробітку, на користь кожного стягувача, сприяє накопиченню заборгованості, оскільки відповідно до закону відрахування із заробітної плати не повинні перевищувати половини заробітку. Погасити її в повному обсязі він не має можливості, оскільки з часу утримання аліментів в розмірі 50% щомісячного доходу, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, тому й змушений був у вересні 2019 року звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються як на користь [PERSON] , так і на користь [PERSON] Від третьої особи [PERSON] письмових пояснень до суду не надходило. Про розгляд справи третя особа повідомлялась належним чином. ( а.с.31) Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.05.2012 року до повноліття дитини. (а.с.6-7) Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 03 травня 2017 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 березня 2017 року до досягнення дочкою повноліття. (а.с.11-12) Повідомлення Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області свідчать про те, що на виконанні у ДВС перебуває виконавчий лист з примусового стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки за рішенням суду від 04.07.2012 року. (а.с.16-17) Із довідки Криворізького міськрайонного центру зайнятості від 20.08.2019 року №3780 вбачається, що [PERSON] з 13 серпня 2019 року надано статус безробітного. (а.с.19) Довідка №4768 від 28.10.2019 року видана [PERSON] Криворізьким МРЦЗ свідчить про те, що за період з 13 серпня 2019 року по 30 вересня 2019 року він отримав допомогу по безробіттю у сумі 11 135,61 грн. в тому числі 1873,20 грн. відрахованих аліментів. За змістом ст.ст. 180, 182 СК України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Але при вирішенні питання про стягнення аліментів суд має враховувати матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Разом з тим, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у своїй позовній заяві просить про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину на утримання сина [PERSON] , посилаючись на те, що у нього на утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина дочка [PERSON] , на утримання якої він також сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини свого заробітку, що у сумі складає 1/2 частину його заробітку в результаті чого утворюється заборгованість зі сплати аліментів, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Однак, сам по собі факт існування заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей не може слугувати доказом погіршення матеріального становища позивача. Із наданої позивачем довідки Криворізького міськрайонного центру зайнятості, позивач [PERSON] , знаходиться на обліку з 13 серпня 2019 року та отримує допомогу по безробіттю, яка у вересні 2019 року склала 8028,00 грн. із цієї суми утримано аліментів 1873,20 грн. що значно менше ніж 50% від його доходів. Крім того із наданих звітів про здійснення відрахувань та виплат не вбачається, що із заробітної плати позивача було відраховано аліментів у розмірі 50% його доходу. Інших доводів та доказів на їх підтвердження, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. Крім того, із досліджених судом доказів, вбачається, що позивач сплачує аліменти на утримання двох малолітніх дітей, сина [PERSON] та дочки [PERSON] із розрахунку по 1/4 частині від свого заробітку (доходу) на кожну дитину, але просить зменшити розмір аліментів лише на утримання сина [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що задоволення позову призведе до отримання дітьми аліментів в різних розмірах, оскільки одна дитина, [PERSON] , буде отримувати 1/4 частину від доходу, а інша, [PERSON] у разі задоволення позову - 1/6 частину, тому таке рішення буде порушувати права дитини [PERSON] щодо її повноцінного утримання по відношенню до іншої дитини. У своїй відповіді на відзив позивач зазначав, що вимушений звернутись до суду із вимогою про зменшення розміру аліментів до обох стягувачів, але доказів того, що він звертався чи звернувся із відповідним позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] до [PERSON] позивач суду не надав. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів обставини, на які посилається в своєму позові, а відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, оскільки позивач є здоровим працездатним чоловіком, а також на думку суду, зменшення розміру аліментів на одну дитину, залишивши при цьому незмінним розмір аліментів на іншу дитину буде несправедливим та таким, що порушить інтереси дитини, на утримання якої з позивача будуть стягуватися аліменти у меншому розмірі ніж на іншу. Також суд вважає, що розмір стягуваних аліментів, який на даний час позивач сплачує на утримання малолітнього сина [PERSON] не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed