Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

У грудні 2017 року до Подільського районного суду м. Києва звернулося Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в подальшому реорганізоване у Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, з позовом до [PERSON] про стягнення суми переплати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За період з 01.09.2015 по 30.10.2015 відповідачу було надміру виплачено кошти у розмірі 271 грн. 24 коп. Переплата виникла виключно у зв`язку із допущенням рахункової помилки, яка відбулась у період масового перерахунку, а саме: невірно розраховано розмір індексації, що призвело до збільшення розміру пенсії. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму переплати у розмірі 271 грн. 24 коп. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 11.06.20 р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листами, що містяться в матеріалах справи Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києва було повідомлено відповідача про те, що сталась випадкова переплата грошових коштів в рахунок пенсії у розмірі 271 грн. 24 коп., запропоновано повернути вказану переплату. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 Цивільного кодексу України передбачені підстави за яких безпідставно набуте майно не підлягає поверненню, а саме: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Таким чином, аналізуючи норми даної статті можна стверджувати, що законодавець встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки збоку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності збоку набувача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.07.2014 № 6-91цс14, а саме: за змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності збоку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 Цивільного кодексу У країни, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 Цивільного кодексу України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Разом з тим, суд позбавлений можливості встановити факт помилковості нарахованої пенсії, адже в матеріалах справи відсутні підтверджуючи документи, а саме розрахунок переплати пенсії відповідачу на суму 271,24 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на те, що позивачем не було доведено правові підстави позову, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed