Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25 листопада 1999 року у Нетішинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області зареєстрував шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис №234. У шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та [PERSON] , [INFO] . Позивач, посилаючись на ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, з тих причин, що з 2008 року сімейні відносини почали руйнуватися та стосунки між нами погіршувалися. Відповідач почала нехтувати сімейними цінностями та обов`язками дружини щодо ведення спільного господарства, домашнього побуту та виховання дітей, остання не приділяла чоловіку належну увагу та не робила нічого аби зберегти сім`ю. Відповідач здебільшого жила своїми інтересами. Крім того, позивач вказує, що з вини відповідача між ними часто виникали різні непорозуміння, конфлікти та сварки, свідками яких іноді ставали діти. На даний час між ними взагалі відсутнє взаєморозуміння і вони втратили почуття любові та поваги один до одного та не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Відповідач 14.11.2019 залишила сім`ю і стала з донькою проживати окремо. 24.09.2020 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків на виконання ухвали судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.09.2020 про залишення позовної заяви без руху. 18.11.2020 позивач подав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, в ній же зазначив, що позов підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надала. Будь-які інші заяви від учасників справи до суду не подавались. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.09.2020 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.10.2020 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася та не подала відзив, а тому суд, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, 01.12.2020 постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.11.2000, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 25.11.1999 зареєстрували шлюб у Нетішинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, про що було зроблено актовий запис №234 (арк. спр. 5). У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.03.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області(арк. спр. 4 ). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст. ст. 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. При цьому судом враховується те, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді 22.10.2020. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд у відповідності до означених вимог вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 коп., оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved