Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

У грудні 2018 року КС «Співдружність» звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилалася на те, що відповідно до кредитного договору № 170602/с від 09.06.2017, який був укладений між КС «Співдружність» та [PERSON] , останньому було видано кредит в сумі 16 300 гривень зі сплатою 65,7 % річних, тобто 0,18 % денних від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Зазначено, що в забезпечення кредитного договору було укладено договір поруки №170602/с від 09.06.2017, згідно якого [PERSON] вступила поручителем та забов`язалась відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що витікають із кредитного договору № 170602/с від 09.06.2017. Позивач вказав, що згідно з п. 2.1. кредитного договору кредит надається на 24 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту. Згідно п. 3. 3.6 прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту визначеного п. 2.1. цього договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Позивач вказав, що відповідно до п. 1.1. додаткового договору до кредитного договору, встановлено, що у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається з підвищеним ризиком, плата за яким становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Зазначено, що станом на 19.11.2018 заборгованість відповідачів становить: -2 945, 88 грн. - борг по пені; -2 945, 88 грн. - штраф; -41 187, 82 грн. - борг по відсоткам; а всього - 48 995, 20 грн. Ухвалою судді від 12.12.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 01.02.2019 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. Подав до суду заяву з якої вбачається, що представник КС «Співдружність» підтримує заявлені вимоги та просить розглядати справу в його відсутність. Зазначив, що проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставили. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що КС «Співдружність» та [PERSON] 09.06.2017 уклали кредитний договір на суму 16 300 гривень зі сплатою 65,7 % річних, тобто 0,18 % денних від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом, що підтверджується наданою суду копією кредитного договору № 170602/с. В забезпечення кредитного договору було укладено договір поруки №170602/с від 09.06.2017, згідно якого [PERSON] вступила поручителем та забов`язалась відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що витікають із кредитного договору № 170602/с від 09.06.2017. Згідно з п. 2.1 кредитного договору кредит надається на 24 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту. Згідно п. 3. 3.6 прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту визначеного п. 2.1. цього договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Відповідно до п. 1.1 додаткового договору до кредитного договору, встановлено, що у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається з підвищеним ризиком, плата за яким становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Станом на 19.11.2018 заборгованість відповідача [PERSON] становить: -2 945, 88 грн. - борг по пені; -2 945, 88 грн. - штраф; всього неустойки -7 807, 38 грн.; -41 187, 82 грн. - борг по відсоткам; борг по кредиту - 41 187. 82 грн.; всього - 48 995, 20 грн. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 19.11.2018 наданий суду і відповідає вимогам закону. Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору є укладений між КС «Співдружність» та [PERSON] договір поруки № 170602/с від 09.06.2017. Відповідно до договору поруки [PERSON] як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Отже, грунтуються на законі й вимоги позивача про стягнення суми позову солідарно з усіх відповідачів з огляду на наступне. У відповідності до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Суд вважає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також коли кредитодавець протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя. З огляду на вимоги закону, зазначена сума позову підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідачі своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористалися, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів також підлягає судовий збір.

Outcome: approved