Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

у вересні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстровані відповідач [PERSON] , разом зі своїми дітьми [PERSON] , [PERSON] , а також онукою [PERSON] Останні за вказаною адресою не проживають, проте не бажають добровільно знятися з реєстраційного обліку. Разом з тим, їх реєстрація в даному житловому будинку створює незручності власнику житла щодо користування та розпорядження своєю власністю. Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Врадій Л.М. не з`явились. Остання надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги [PERSON] підтримала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, судом, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення. Про причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи без самостійних вимог - Органу опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи без самостійних вимог - виконавчого комітету Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , відповідно до Акту передачі переселенського будинку, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради від 16.12.1993 року (а.с. 12 - 16). Позивач зареєстрований та проживає за вказаною адресою (а.с. 17). В зазначеному будинку також зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] - з 09.04.2004 року, [PERSON] - з 13.04.2007 року, [PERSON] - з 25.12.2009 року (не є членами сім`ї власника житла), проте з часу реєстрації в ньому не проживають (а.с. 18-22). В той же час реєстрація відповідачів у вказаному будинку створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном. Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник який володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо нього будь-які дії, що не заборонені законом, не може бути протиправно позбавлений права власності або будь-яким чином обмежений у його здійсненні та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, зокрема є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, тобто дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає (право малолітньої дитини є похідним від права батьків (або одного з них). За такого, враховуючи встановлені обставини, небажання відповідачів знятися з реєстраційного обліку, наслідком чого є створення ними позивачу незручностей та перешкод у користуванні та розпорядженні майном, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved