Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . В позові зазначено, що з 28 грудня 2011 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , на утримання якого на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2016 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 332/2799/16-ц, який пред`явлений до примусового виконання. Відповідач [PERSON] був обізнаний про свій обов`язок щодо сплати аліментів та під час ухвалення судом рішення позовні вимоги визнавав у повному обсязі, але в подальшому став ухилятися від сплати аліментів. Згідно розрахунку, складеному старшим державним виконавцем Заводського ВДВС м. Запоріжжя, який додано до позову, відповідач з 23.08.2016 року по 31.03.2018 року мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 24959.83 грн. Позовні вимоги обґрунтовує посиланням на ст.ст. 180, 196 СК України. В ході розгляду справи позивач також зверталась до Заводського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про розрахунок заборгованості за примусовим виконанням виконавчого листа від 31.10.2018 року. На період розгляду скарги провадження по даній справі було зупинено на підставі Ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2019 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі № 332/2799/16-ц скаргу [PERSON] було задоволено та була скасована постанова державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного управління територіального управління юстиції у Запорізькій області, від 30.10.2018 року про розрахунок заборгованості за примусовим виконанням виконавчого листа № 332/799/18, виданого 25.07.2018 року в частині зарахування 429.95 грн. та 2010.05 грн. згідно квитанцій від 26.10.2016 року та 13.07.2017 року (а.с.133-135). Ухвала Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі № 332/2799/16-ц набуло законної сили та дійсна справа була призначена до розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшли письмові пояснення, згідно яких, з урахуванням розгляду скарги на дії державного виконавця по справі № 332/2799/16-ц, вона просить стягнути з відповідача 6867,86 грн., з урахуванням сплачених в вересні, жовтні 2016 року та частково в лютому 2017 року аліментів, та заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач та третя особа до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про день та час слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, долученим до матеріалів справи та не заперечується сторонами. В 2016 році позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 13 вересня 2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя було ухвалене рішення, за яким [PERSON] було зобов`язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Із розрахунку, складеного державним виконавцем Заводського ВДВС, наданому відповідачем до матеріалів справи, випливає, що за період з серпня 2016 року по березень 2018 року боржником було сплачено: у серпні 2016 року - 0.00 грн.; у вересні 2016 року - 2 512,56 грн., у жовтні 2016 року - 4020,10 грн., у листопаді 2016 року - 0.00 грн.; у грудні 2016 року - 0.00 грн.; у січні 2017 року - 0.00 грн. у лютому 2017 року - 402,01 грн., у березні 2017 року - 0.00 грн., у квітні 2017 року 0.00 грн., у травні 2017 року 0.00 грн., у червні 2017 року 0.00 грн., у липні 2017 року - 429,95 грн., у серпні 2017 року - 0,00 грн., у вересні 2017 року - 0.00 грн., у жовтні 2017 року - 0.00 грн., у листопаді 2017 року - 0.00 грн., у грудні 2017 року - 0.00 грн., у січні 2018 року - 0.00 грн., у лютому 2018 року - 0.00 грн., у березні 2018 року - 0.00 грн. Тобто, у період з серпня 2016 року по березень 2018 року платежі були здійснені лише у вересні 2016 року, жовтні 2016 року, лютому 2017 року, липні 2017 року, в інші місяці платежі не здійснювалось. Станом на 31.03.2018 борг зі сплати аліментів складав 17 845.58 грн. (із розрахунку сплачених у вересні 2016 року на суму 2 512,56 грн., у жовтні 2016 року на суму 2010,10 грн., у лютому 2017 року на суму 402,01 грн. (2010.00 грн. та 429.95 грн. були виключені з розрахунку на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі № 332/2799/16. Тобто, сплата аліментів здійснювалась відповідачем не в повному обсязі та з простроченням строків сплати. Як випливає з розрахунку заборгованості по аліментам, відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував, аліменти на користь позивача майже не сплачував, фактично станом на момент подання даного позову погашення заборгованості з аліментів здійснено частково з простроченням платежів. Дані розрахунки складено державним виконавцем у відповідності до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Сплачені відповідачем в жовтні 2016 року 2010.00 грн. та в липні 2017 року 429.95 грн. були виключені з розрахунку на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі № 332/2799/16 і сторонами не оспорюються. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Доказів регулярного належного фінансового утримання дитини за період з серпня 2016 року по березень 2018 року відповідач в матеріали справи не надав. Подальше перерахування грошових коштів на утримання дитини [PERSON] також здійснено відповідачем частково та з простроченням, а саме у вересні 2016 року на суму 2 512,56 грн., у жовтні 2016 року на суму 2010,10 грн., у лютому 2017 року на суму 402,01 грн. Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав і суду не надано. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів був наявним та підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Згідно з розрахунком пені, складеного позивачем, пеня порахована за кожний місяць з урахування суми боргу та кількості днів прострочки. Кількість днів прострочки порахована до дати фактичного перерахування відповідачем грошових коштів. У випадку, якщо сума пені перевищувала розмір заборгованості зі сплати аліментів у відповідному місяці, позивачкою заявлено до стягнення тільки 100 % заборгованості відповідного місяця. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Застосовуючи дану норму закону, суд згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує судову практику, викладену в постановах Верховного суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, суд дійшов висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, як зазначає Велика Палата Верховного Суду, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+ … (An?1%?Qn),де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Розрахунок пені: з вересня 2016 року по березень 2018 року: - серпень 2016 року нарахована сума аліментів 323.34 грн. х пеня (1%) х 9 днів = сума пені дорівнює 29.10 грн.; - листопад 2016 року нарахована сума аліментів 1176.52 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 352.96 грн. - сума неустойки (пені); - грудень 2016 року нарахована сума аліментів 1176.52 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 364.72 грн. - сума неустойки (пені); - січень 2017 року нарахована сума аліментів 1147.23 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 355.64 грн. - сума неустойки (пені); - лютий 2017 року нарахована сума аліментів 669.87 грн., сплачено 402,01 грн., 267.86 х пеня (1%) х 28 днів = 75.00 грн. - сума неустойки (пені); - березень 2017 року нарахована сума аліментів 1101.52 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 341,47 грн. - сума неустойки (пені); - квітень 2017 року нарахована сума аліментів 1331,73 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 399,52 грн. - сума неустойки (пені); - травень 2017 року нарахована сума аліментів 1331.73 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 412.84 грн. - сума неустойки (пені); - червень 2017 року нарахована сума аліментів 1331.73 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 399.52 грн. - сума неустойки (пені); - липень 2017 року нарахована сума аліментів 1414.50 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 438.49грн. - сума неустойки (пені); - серпень 2017 року нарахована сума аліментів 1414.50 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 438.49 грн. - сума неустойки (пені); - вересень 2017 року нарахована сума аліментів 1414.50 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 424.35 грн. - сума неустойки (пені); - жовтень 2017 року нарахована сума аліментів 1518.13 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 470.62 грн. - сума неустойки (пені); - листопад 2017 року нарахована сума аліментів 1518,13 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 455.44 грн. - сума неустойки (пені); - грудень 2017 року нарахована сума аліментів 1498.58 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 464.56 грн. - сума неустойки (пені); - січень 2018 року нарахована сума аліментів 1700.00 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 527.00 грн. - сума неустойки (пені); - лютий 2018 року нарахована сума аліментів 1566.05 грн. х пеня (1%) х 28 днів = 438.49 грн. - сума неустойки (пені); - березень 2018 року нарахована сума аліментів 1547.27 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 479.65 грн. - сума неустойки (пені); Отже, з розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2016 по березень 2018 року пеня становить 6867.86 грн. Доданий позивачем до позову розрахунок пені, з урахуванням письмових пояснень, вимогам закону відповідає, тому суд визнає його, як належний доказ по справі та покладає його в основу судового рішення, оскільки він не викликає сумніву у суду та не спростований відповідачем по справі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів виконання обов`язків з утримання дитини, окрім які сплачені у вересні 2016 року на суму 2 512,56 грн., у жовтні 2016 року на суму 2010,10 грн., у лютому 2017 року на суму 402,01 грн., які були враховані судом при перевірці розрахунку пені та сплата яких підтверджена згідно письмових пояснень представника позивача [PERSON] (а.с.132). Отже, з урахуванням вищезазначеного часткового погашення заборгованості з боку відповідача, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 6867 грн. 86 коп.

Outcome: partial