Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 4,4851 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 239776, розташована на території Шенгурівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 09.11.2011 року відповідач успадкував дану земельну ділянку. Однак, після отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину виявилась помилка, а саме неправильно зазначена площа земельної ділянки: замість правильної 4,4580 га помилково було вказано 4,4851 га. Рішенням Кобеляцького районного суду від 31.01.2013 року зобов'язано відділ Держкомзему в Кобеляцькому районі внести зміни в Державному реєстрі земельних ділянок у частині розміру земельної ділянки. Державним реєстратором було відмовлено в реєстрації спадкової земельної ділянки, оскільки площа земельної ділянки у вказаному реєстрі та у державному акті і свідоцтві про право на спадщину відрізняються. Позивач прохав суд визнати частково недійсним державний акт на земельну ділянку, свідоцтво про право на спадщину за законом та визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю. Представник відповідача голова Шенгурівської сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України »право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України» право власності припиняється у разі смерті власника» Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України «у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця». Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с.6). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ПЛ № 239776 [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,4851 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шенгурівської сільської ради Кобеляцького району, зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 75 (а.с. 7). Позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про право на спадщину (а.с.5, 8). Згідно рішенням Кобеляцького районного суду від 31.01.2013 року зобов'язано відділ Держкомзему в Кобеляцькому районі внести зміни в Державному реєстрі земельних ділянок у частині розміру земельної ділянки (а.с.9). Відповідно рішення Реєстраційної служби Кобеляцького РУЮ позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обмежень (а.с.11). Як вбачається, в державному акті та в свідоцтві про право на спадщину помилково розмір земельної ділянки зазначено 4,4851 га ( а.с.7,8). Рішенням Кобеляцького районного суду від 31.01.2013 року зобов»язано відділ Державного комітету земельних ресурсів у Кобеляцькому районі внести зміни до Державного реєстру земельних ділянок в частині розміру земельної ділянки належної [PERSON], змінивши розмір земельної ділянки з 4,4851 на 4,4580 га ( а.с.9). Державний реєстратор відмовив у державній реєстрації права власності на спадкову земельну ділянку в зв»язку з розбіжностями в розмірі площі земельної ділянки, зазначеної в Державному акті на право власності на землю , в свідоцтві про право на спадщину та у витягу з Державного земельного кадастру ( а.с.11). Оскільки позивач є спадкоємцем за законом, то за ним необхідно визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку. На підставі викладеного та

Outcome: approved