Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що 05 березня 2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано судовий наказ №369/656/20 по заяві [PERSON] про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частина від усіх видів заробітку ( доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 15.01.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. 05.08.2021 року державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) було відкрите виконавче провадження № 66408891. Вказав, що [PERSON] [INFO] досягла повноліття, таким чином розмір аліментів, які були стягнені з позивача на утримання двох дітей повинен бути зменшений. Враховуючи викладене просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] з 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного до 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме на утримання [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.09.2021 року відкрито провадження. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд задовольнити позов. У судове засідання відповідач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд відмовити в задоволенні позову. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.02.2020 року у справі № 369/656/20 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (15 січня 2020 року) і до досягнення дітьми повноліття. 05.08.2021 року державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Тертичною В. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66508891, на підставі судового наказу № 369/656/20 виданого 05.03.2020. Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України) Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , [INFO] досягла повноліття [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Із приписів ст.ст.181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що є підстави для зміни розміру аліментів, та визначає розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дити відповідного віку.

Outcome: approved