Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У грудні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] , після смерті її дядька [PERSON] , тривалістю один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки про смерть рідного дядька тривалий час не знала, а коли [PERSON] (її двоюрідна сестра) в черговий раз попросила у неї оригінали документів, в тому числі, які стосуються народження їхніх спільних родичів, запідозрила, що хтось з рідні батька помер і, найбільш вірогідно - дядько [PERSON] , який був самотнім, проживав один селі Ковалин Дівичківської сільської ради Київської області. Перевіривши інформацію у нотаріуса, здогадки підтвердились, але вже минуло шість місяців від дня відкриття спадщини. Тоді ж стало відомо, що спадщину у нотаріуса прийняла [PERSON] , яка теж є племінницею спадкодавця [PERSON] та двоюрідною сестрою позивачки, однак вона не лише не сповістила позивачку та її сестру про смерть дядька, а й не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців. За таких обставин сестри [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса по питанню прийняття спадщини з пропуском встановленого законом шестимісячного строку з дня її відкриття, а тому нотаріус відмовив у прийнятті такої заяви, роз`яснивши право врегулювати це питання з [PERSON] , як єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину, а у випадку відмови останньої надати згоду на прийняття спадщини і ними також - звернулися до суду з проханням визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона з сестрою [PERSON] (вони - сестри близнюки) тривалий час не знали про смерть дядька, так як з ним багато років до смерті не спілкувалися, контакт через рідних та знайомих не підтримували. Натомість, їхній батько [PERSON] за свого життя тримав постійний зв`язок з рідним братом [PERSON] відвідував його та піклувався про нього, однак помер раніше - ще у 2016 році. З тих пір долею [PERSON] ніхто з рідних племінників, а їх було троє: вона [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ,. не цікавився. Ще від батька позивачці відомо, що дядько вів нездоровий спосіб життя, зловживав алкоголем, занедбав себе і будинок. Вони з сестрою бували в гостях у дядька лише в дитинстві, а в дорослому віці навіть не бачилися. Позивачка наголосила, що [PERSON] також не цікавилась долею та життям дядька [PERSON] , а тому, коли той помер, його похоронили за кошти сільської ради, як одиноку людину. Після цього працівники сільської ради через родичів колишньої дружини дядька просили знайти та повідомити його спадкоємців, щоб ті отримали свідоцтво про смерть та успадкували належний дядьку земельний пай. [PERSON] про такі обставини повідомила [PERSON] - далека родичка колишньої дружини [PERSON] , з якою у них був зв`язок та, яка має свою рідню в селі Ковалин. В свою чергу, [PERSON] не повідомила та фактично приховала від позивачки та її сестри інформацію про смерть дядька, що і стало причиною пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини. Влітку-на початку осені 2019 року, ще до закінчення строку на прийняття спадщини вона надала копії документів про родинні відносини двоюрідній сестрі [PERSON] , на її ж прохання, однак тоді не розпитувала для чого вони їй. Що дядько помер позивачка запідозрила вже коли сестра [PERSON] повторно попросила оригінали документів та коли вже встановлений законом шестимісячний строк минув. Позивачка також повідомила, що вони всі були дружньою родиною, добре спілкувались донедавна, а як стало питання спадщини, то [PERSON] перестала відповідати на телефонні дзвінки, а тому не вдається отримати від неї згоду на прийняття спадщини, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом. Те, що саме Дівичківську сільську раду у позові зазначено відповідачем, позивачка пояснила суду тим, що позов готував фахівець в галузі права та, як вона розуміє, саме сільська рада, як орган територіальної громади за місцем відкриття спадщини, повинен був віднайти усіх спадкоємців та повідомити про смерть [PERSON] . Вперше з таким позовом вона звернулась до суду за місцем свого проживання. Тоді місцевий юрист зазначив у позові відповідачем приватного нотаріуса, який відкрив спадкову справу, однак потім з`ясувалось, що справа підсудна Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суду Київської області за місцем відкриття спадщини, а тому за клопотанням представника суд залишив позов без розгляду. Відповідач в особі голови Дівичківської сільської ради, яка є територіальною громадою за останнім місцем проживання спадкодавця, направила суду заяву про відсутність у сільської ради заперечень проти позову, оскільки їй невідомі причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Просить розглядати справу без участі представника сільської ради та вирішити її за наявними у справі матеріалами. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв, клопотань на адресу суду від неї не надходило. Від третьої особи - приватного нотаріуса Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Микуш Д.М. в судовому засіданні пояснив, що його довірительку [PERSON] у кінці червня на початку липня 2019 року вже після смерті та поховання [PERSON] хтось з далеких родичів по лінії колишньої дружини спадкодавця, можливо - [PERSON] , повідомив, що її дядько [PERSON] помер і сільська рада просить приїхати отримати свідоцтво про смерть та розібратись зі спадщиною. [PERSON] , будучи племінницею спадкодавця, одразу відгукнулась та отримала в сільській раді свідоцтво про смерть [PERSON] , а також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та почала збирати документи на підтвердження родинних зав`язків та належності майна спадкодавцю, з чим в першу чергу і звернулась до позивачки [PERSON] , не приховуючи причин для чого їй ці документи потрібні. Тоді [PERSON] хоч і не висловила своєї позиції щодо спадкового майна, але сказала, що через труднощі по збору документів та віддаленість місця відкриття спадщини займатися цією справою не збирається та надала [PERSON] в ксерокопіях документи, які в неї були. У 2020 році [PERSON] повторно просила у [PERSON] оригінали документів вже для отримання свідоцтва про право на спадщину і лише тоді позивачка стала претендувати на спадщину. Представник третьої особи [PERSON] - Микуш Д.М. наголосив на тому, що зазначені в позові причини пропуску строку для прийняття спадщини не являються поважними, оскільки незнання спадкоємців про смерть спадкодавця не є самостійною підставою для поновлення відповідного пропущеного строку. Крім того, представник зазначив, що в даній справі відповідачем має бути не сільська рада за місцем відкриття спадщини, а його той із спадкоємців, хто прийняв спадщину та заперечує проти прийняття її позивачкою, яка пропустили строк для її прийняття. Беручи до уваги, що спадщину прийняла [PERSON] , а також те, що згідно пояснень пояснення [PERSON] , саме через [PERSON] позивачка не змогла прийняти спадщину вчасно, на думку представника третьої особи, позов подано до неналежного відповідача і вже з цих підстав він не підлягає задоволенню. Додатково представник зазначив, що [PERSON] хоча і не їздила до дядька, але контактів з родичами на відміну від позивачки, не втрачала. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , представника третьої особи [PERSON] - адвоката Микуш Д.М., дослідивши документи подані позивачем документи, а також витребувані судом матеріали спадкової справи, судом встановлено наступне. [INFO] у віці 68 років в селі Ковалин Переяслав-Хмельницького району Київської області помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району (а.с.40). Згідно інформації з Державного реєстру актів цивільного стану [PERSON] народився [INFO] . Батько новонародженого - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.47). З документів про одруження, народження та про смерть, а також з довідок виконавчого комітету Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за №264 від 15.07.2019, № 265 від 18.07.2019 та № 24 від 16.01.2020 встановлено, що [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , один. При цьому, станом на 08.08.1998 (день смерті голови дому [PERSON] ) за цією адресою в селі Ковалин Переяслав-Хмельницького району окрім [PERSON] з ним постійно проживали та були зареєстровані наступні особи: [PERSON] (дружина [PERSON] ) , яка померла [INFO] ; [PERSON] (сие); [PERSON] (невістка), яка померла [INFO] ; [PERSON] (онук), який помер [INFO] (а.с.14, 15, 41,45, 54, 57 ). Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №61540193 від 04.09.2020 свідчить про те, що після смерті [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Мусієнко М.М. 17.07.2019 відкрито спадкову справу за №25/2019 (а.с.18,19). З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємців першої черги немає. Проте, 17.07.2019, у шестимісячний строк після його смерті з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , [INFO] , а 24.07.2019 з такою заявою звернулась [PERSON] (а.с.39, звор.стор. а.с.50). Проаналізувавши документи, які додані до позову та містяться у спадковій справі, встановлено, що найближчими спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його племінниці: [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] є дочкою рідної сестри спадкодавця (по матері) - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (зворот а.с. 48, 71). [PERSON] та [PERSON] (обоє [INFO] ) є дочками рідного брата спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 10-13). За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру заповітів (а.с.44). Родинні чи сімейні зв`язки [PERSON] з померлим [PERSON] не підтверджуються, а отже вона не є спадкоємцем ні на законом, ні за заповітом. Отже спадщину після смерті [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк прийняла лише [PERSON] ., подавши нотаріусу відповідну заяву 17.07.2019, в якій зазначила, що інших спадкоємців, передбачених законом, немає (а.с.39). По закінченню цього строку 16.01.2020 приватний нотаріус Мусієнко М.М. видала [PERSON] довідку за № 44102-14 про те, що вона являється єдиним спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] . Довідка видана з метою пред`явлення її для подальшої реєстрації майнових прав спадкодавця за процедурою, передбаченою п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 (зворот а.с.53) Після спливу більш як одного року від дня відкриття спадщини, а саме 26.08.2020 [PERSON] на ім`я приватного нотаріуса Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. направила заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] дядька [PERSON] . У цій заяві вона констатує, що спадщину прийняла, про інших спадкоємців їй нічого не відомо (зворот.а.с. 67). В свою чергу, позивачка [PERSON] 11.09.2020 подала приватному нотаріусу Мусієнко М.М. заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] дядька [PERSON] , де вказала відомості про інших спадкоємців, передбачених законом: племінницю [PERSON] та племінницю [PERSON] (зворот. 73). 11.09.2020 приватний нотаріус Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. у листі за №85/02-14 повідомила [PERSON] та [PERSON] , що останні пропустили шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті їхнього дядька [PERSON] . Також нотаріусом роз`яснено положення закону, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняття спадщину вчасно, спадкоємці, які пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини можуть подати таку заяву і після спливу шестимісячного строку від дня відкриття спадщини. Якщо ж спадкоємець, який прийняв спадщину, не надасть згоди на прийняття ними спадщини, то вони можуть звернутися до суду із позовною заявою про визначення їм додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, якщо причини пропуску будуть визнані судом поважними. Також нотаріус попередив, що якщо [PERSON] та [PERSON] не дадуть доказі вчинення вказаних вище дій протягом місяця з моменту отримання ними цього листа, то свідоцтво про право на спадщину буде видано на ім`я спадкоємця який прийняв спадщину вчасно (а.с. 76). Матеріали спадкової справи містять відомості про те, що [PERSON] та [PERSON] після отримання повідомлення та роз`яснення від нотаріуса не знайшли порозуміння з сестрою [PERSON] , яка прийняла спадщину, та у жовтні 2020 року кожен з них подав до суду позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . При цьому [PERSON] подала позов 15.10.2020 до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, зазначивши відповідачем у справі Дівичківську сільську раду Переяслав-Хмельницького району Київської області. [PERSON] подала аналогічний позов до Шевченківського районного суду м. Львова, зазначивши відповідачем приватного нотаріуса Переяслав- Хмельницького районного нотаріального округу Київської області (а.с.78-79). Обидва позови залишені судом без розгляду з різних підстав, зокрема позов [PERSON] (справа466/7551/20), суд залишив без розгляду за заявою її представника, що не позбавляє позивачку права повторно звертатись до суду, що і було нею зроблено у цій справі. Згідно з ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до змісту ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.2 ст. 1258 ЦК України). У другу чергу спадкоємців за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). За правилами ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. За змістом ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З встановлених в суді обставин вбачається, що предметом спору є право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , яка відкрилась за місцем його останнього та постійного місця проживання - в с. Ковалин Переяслав-Хмельницького районі Київської області. Водночас, встановлено, що вищевказаний спір існує між спадкоємцями - племінниками [PERSON] за правом представлення його рідної сестри ( [PERSON] ), яка померла [INFO] , та рідного брата спадкодавця ( [PERSON] ), який помер [INFO] , а саме між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , з яких [PERSON] прийняла спадщину, а [PERSON] та [PERSON] пропустили встановлений законом строк для її прийняття, однак стверджують, що не подали нотаріусу заяву у шестимісячний строк від дня відкриття спадщини, оскільки не знали про смерть спадкодавця - [PERSON] по причині недобросовісної поведінки [PERSON] , яка приховала від них факт смерті дядька. Аргументи представника третьої особи [PERSON] , що саме по собі незнання спадкоємцем про смерть спадкодавця не може бути поважною причиною неприйняття спадщини у строки, встановлені закон, суд находить слушними. Так, у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц наголошується на тому, що якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Водночас, у такому випадку причини відсутності у спадкоємців інформації про смерть спадкодавця також підлягають з`ясуванню судом та мають значення для правильного вирішення спору. Але з огляду на те, що [PERSON] , яка прийняла спадщину, не є відповідачем у цій справі, суд не надає оцінки аргументам позивачки щодо її недобросовісної поведінки, зокрема не повідомлення інших спадкоємців про смерть спадкодавця та не інформування нотаріуса про усіх спадкоємців, в тому числі і позивачки. Відповідачем у даній справі позивачка визначила орган місцевого самоврядування територіальної громади за місцем відкриття спадщини - Дівичківську сільську раду Переяслав-Хмельницького району (нині Бориспільський район) Київської області, пояснивши в судовому засіданні свою позицію тим, що саме сільська рада, на її думку, повинна була повідомити про відкриття спадщини. Разом з тим, позивачка вказала, що своїх контактних даних вона у сільській раді не залишала, а згідно зі ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» №3425-ХІІ у нотаріуса або в сільських населених пунктах - посадової особи органу місцевого самоврядування, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язок повідомити спадкоємців про відкриття спадщини виникає у тому разі, якщо місце проживання або роботи таких спадкоємців відоме. У постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року (справа№ 697/2052/17-ц) зазначається, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. У цій постанові Верховний Суд наголошує, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). Цивільним процесуальним Кодексом передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч.ч.1-3 ст. 51 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року (справа№ 697/2052/17-ц) в подібних правовідносинах зробив наступний правовий висновок: «При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами у справах про спадкування є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини». Вказане, зумовлено тим, що згідно положень ст. 1277 ЦК України у вказаних вище випадках у територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, виникає право на звернення до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, а відтак і майнові права на неї. Таким чином, вирішення судом питання надання спадкоємцю - позивачці [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] не залежить від волі, дії чи поведінки посадових осіб Дівичківської сільської ради, яку позивачка визначила відповідачем, оскільки позовні вимоги не пов`язані з обов`язками, правами та законними інтересами територіальної громади щодо спадщини, яка вчасно прийнята іншим спадкоємцем [PERSON] . Встановивши, що [PERSON] вчасно прийняла спадщину, але не надає письмової згоди на подання іншим спадкоємцями, зокрема [PERSON] , заяви про прийняття спадщини після спливу встановленого законом строку, що передбачено як захід досудового врегулювання спору у ч.2 ст. 1272 ЦК України, оскільки не визнає поважними причини пропуску позивачкою відповідного строку, суд дійшов висновку, що саме [PERSON] має бути належним відповідачем у цій справі. Тобто позивачем подано позов не до того відповідача. Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, забезпечуючи непорушність принципу змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у справі, в тому числі в реалізації учасниками судового процесу прав, передбачених ЦПК України, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у зв`язку з неналежністю відповідача у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed