Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про поновлення на роботі. У позові вказував, що з 24 червня 2011 року він обіймав посаду генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів». З 07 серпня 2014 року по 07 листопада 2014 року він хворів. На роботу він вийшов 10 листопада 2014 року та в цей день йому повідомили про його звільнення з роботи з 12 серпня 2014 року. Зважаючи на те, що його звільнення, в порушення вимог ч. 3 ст. 40, ч. 3 ст. 41 КЗпП України, проведено в період його тимчасової непрацездатності, тому просив суд задовольнити позовні вимоги. За клопотанням позивача до участі у справі як другого відповідача ухвалою суду від 24 грудня 2014 року залучено Міністерство аграрної політики та продовольства України. У судове засідання позивач не з'явися, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, за участю його представника за довіреністю [PERSON] Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Представник відповідача ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» Бражко С.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задовленні. Представник відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України в судове засідання не з'явився з причин, які судом визнані неповажними, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розглянути справу без участі представника Міністерства. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі укладеного з ним контракту № 17/11 від 23 червня 2011 року та додаткових угод до нього обіймав посаду генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів». Термін дії контракту до 23 червня 2016 року. У відповідності до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору. Згідно пунктів 1.1, 10.2 та 10.3 Статуту ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» призначення генерального директора підприємства на роботу здійснюється Міністерством аграрної політики та продовольства України, який є уповноваженим органом управління підприємства, на умовах, визначених у контракті. Пункт 5.3 контракту № 17/11 від 23 червня 2011 року передбачає, що керівник ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи органу управлінням майном. Отже, контракт з позивачем може бути розірваний Міністерством аграрної політики та продовольства України. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 серпня 2014 року № 113-п припинено дію контракту, реєстраційний № 17/11 від 23 червня 2011 року та звільнено [PERSON] з посади генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» за несвоєчасну виплату заробітної плати згідно п. 1-1 ст. 41 КЗпП України. Вказаний наказ позивач отримав 10 листопада 2014 року та у визначений ст. 233 КЗпП України місячний строк з моменту коли дізнався про порушення свого права - 03 грудня 2014 року звернувся до суду з даними позовними вимогами. Згідно пункту 1-1 частини 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій керівника підприємства, установи, внаслідок чого заробітна плата виплачується несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Частина 3 вказаної статті КЗпП України передбачає, що розірвання договору у випадках, передбачених ч. 1 і 2 ст. 41 КЗпП України, провадиться з додержанням вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України. Частина 3 статті 40 КЗпП України визначає, що не допускається звільнення працівників з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Відповідно до протоколу № 12 засідання комісії (уповноваженого) із соціального стархування ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» від 31 серпня 2014 року [PERSON] призначено допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі лікарняного листа АГО № 031921 за перід 07 серпня 2014 року по 18 серпня 2014 року в сумі 2775 грн. 68 коп. ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» у вересні 2014 року подало до Полтавської міської виконавчої дирекції відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заяву-розрахунок, в якій просить здійснити фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам за рахунок коштів Фонду по тимчасовій непрацездатності. З додатку до вказаної заяви-розрахунку вбачається, що ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» просив виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності [PERSON] на підставі лікарняного листа АГО № 031921 за період з 07 серпня 2014 року по 18 серпня 2014 року. Зважаючи на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що на день видання Міністерством аграрної політики та продовольства України наказу від 12 серпня 2014 року № 113-п про припинення дії контракту № 17/11 від 23 червня 2011 року та звільнення [PERSON] з посади генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» позивач [PERSON] перебував на лікарняному та приходить до висновку, що звільнення позивача, припинення дії контракту проведено з порушенням ч. 3 ст. 40 КЗпП України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved