Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 43,5 кв.м, яка складається з двох кімнат житловою площею 27,7 кв.м в порядку спадкування за заповітом, після померлого 01 квітня 2009 року [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, на його задоволенні наполягав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник Шостої держнотконтори у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав листа, в якому просить розглядати справу без його участі та винести рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданої КП «Дніпроптровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 30.11.2009 року, реєстраційний номер:29002094 власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по ? частки за кожним. З 12.02.1947 року [PERSON] знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №138. [PERSON] та [PERSON] приходились рідними бабусею та дідусем позивача. За своє життя [PERSON] склала заповіт яким, належне їй майно заповідала своїм синам [PERSON] та [PERSON]. 13 березня 2005 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-КИ №001823 виданого 21.03.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №286. 02.01.2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-КИ № 440628. За час свого життя [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] у квартирі № 39 в буинку № 30 по вул. Батумській в м. Дніпропетровську, що підтверджується довідкою КЖЕП. Таким чином, [PERSON] після смерті своєї дружини [PERSON] прийняв спадщину на ? частку квартири № 39 в будинку № 30 в м. Дніпропетровську, належну їй на праві власності. 25 жовтня 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповів позивачу [PERSON]. 01 квітня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-КИ №271302, виданого 14.04.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №500. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 23.11.2011 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого 01.04.2010 року та [PERSON], померлої 13.03.2005 року, в зв?язку з тим, що є інший спадкоємець [PERSON], який звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України. Однак, на час розгляду справи в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська не перебуває цивільної справи за позовом [PERSON] Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до цивільних норм права спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкритгя спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved