Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

у грудні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 11684 грн 00 коп. та судові витрати по справі у розмірі 640 грн 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між сторонами 16.06.2017 було укладено договір купівлі-продажу №070771 на загальну суму 14605 грн 00 коп. відповідно умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача косметичні засоби, а відповідач зобов'язалася оплатити товар на умовах договору, тому на виконання п. 5.1.1 відповідач 16.06.2017 оплатила аванс у розмірі 2921 грн 00 коп. та 15.07.2017 15.08.2017 сплатила ще по 2921 грн 00 коп., однак решту ціни товару у розмірі 5842 грн нею оплачено не було, а відповідно до п. 12 Договору у випадку не оплати продавець має право вимагати від покупця сплати ціни товару в повному обсязі та має право застосовувати до покупця штраф у розмірі 5% від загальної вартості товару за кожен день прострочення. Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 11.03.2019 від його представника надійшла заява про розгляд справи без позивача та його представника (а.с. 32). Відповідач у судове засідання не з'явилася повторно, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 25, 26, 30, 31). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16.06.2017 між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №070771 на суму 14605 грн 00 коп. відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов'язання передати у власність відповідача косметичні засоби, а відповідач прийняла на себе зобов'язання оплатити товар на умовах визначених договором (а.с. 4, 5). У відповідності до п.5.1.1 Договору 16.06.2017 відповідач сплатила аванс у розмірі 2921 грн 00 коп., що підтверджується банківської квитанцією №185790 (а.с. 6). У подальшому 15.07.2047 та 15.08.217 відповідач сплатила ще по 2921 грн 00 коп. (а.с. 7). Тобто загальна сума сплаченої суми відповідачем складає 8763 грн 00 коп. (2921+2921+2921). Проте іншу частину суми у розмірі 5842 грн 00 коп. відповідачем не було сплачено з приводу чого позивач неодноразово надсилав на адресу відповідача письмові вимоги про сплату боргу (а.с. 8-13). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Згідно п. 1.5 Договору покупець зобов'язаний повністю розрахуватися за товар не пізніше 16.10.2017. Пунктом 12 Договору передбачено, що у випадку не оплати та/або оплати продавець має право вимагати від покупця сплати ціни Товару в повному обсязі та має право застосовувати до покупця штраф у розмірі 5% від загальної вартості Товару, за кожний день прострочення виконання зобов'язання. У зв'язку із неналежним виконанням договору у відповідача виникла заборгованість за період з 16.10.2017 по 04.11.2017 у розмірі 5842 грн 00 коп., загальна кількість днів 20, штраф згідно п. 12 Договору 5% вартості товару, штраф 5% за 1 день складає 292 грн 10 коп. та загальна сума штрафу 5842 грн 00 коп., а тому загальна сума заборгованості складає 11684 грн 00 коп., яка складається із основної суми заборгованості у розмірі 5842 грн 00 коп. та штрафу нарахованого за 20 днів у розмірі 5842 грн 00 коп. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, яка не скористалася своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до солідарного стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 640 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved