Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29.06.2016 року (далі Генеральна угода) відповідач отримала кредит у розмірі 4156,93 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 21.11.2019 року виникла заборгованість у розмірі 12776 грн 34 коп., яка складається з: 4156 грн 95 коп. заборгованість за кредитом, 1862 грн 88 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5584 грн 53 коп. заборгованість за пенею, 1171 грн 98 коп. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відтак позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1921 грн. Ухвалою судді від 22.01.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 23.03.2020 року. 23.03.2020 року розгляд справи було відкладено на 12.05.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, судова повістка направлялася за місцем реєстрації відповідача, однак повернулася до суду без вручення за закінченням строку зберігання. 12.05.2020 року відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, судова повістка повернулася до суду без вручення за закінченням строку зберігання. При цьому жодних заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило, про зміну місця проживання суд не повідомлено. Представник позивача надав суду заяву, у якій просив про розгляд справи в його відсутність, а також зазначив про згоду на заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі\~позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анету-заяву від 03.04.2013 року (а.с. 5). Відповідно до укладеної з позивачем Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29.06.2016 року відповідач отримала кредит у розмірі 4156,95 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У цій угоді зазначено, що відповідач згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, і ця угода становить між нею та банком кредитний договір. До Генеральної угоди позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 6, 7-30). Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, отримавши кредитні кошти у розмірі 4156,95 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконала, у повному обсязі кредит не сплатила, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем (а.с. 4), та не оспореним відповідачем, остання має заборгованість перед позивачем станом на 21.11.2019 року у розмірі 12776 грн 34 коп., яка складається з: 4156 грн 95 коп. заборгованість за кредитом, 1862 грн 88 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5584 грн 53 коп. заборгованість за пенею, 1171 грн 98 коп. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Як вбачається з вищевказаного розрахунку відповідачем здійснювалося часткове погашення заборгованості з карткового рахунку, що свідчить про користування встановленим кредитним лімітом, при цьому погашення кредитної заборгованості відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом та відсотками у розмірі 6019 грн 83 коп., що підлягає стягненню з відповідача, оскільки зазначена заборгованість у цій частині підтверджується належними та допустимими доказами. Щодо нарахування пені та штрафу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Також слід зазначити, що із долученого позивачем розрахунку суми пені неможливо встановити за якою процентною ставкою та за якими умовами така пеня нараховувалася, оскільки у графі «Ставка пені за порушення строків розрахунків» проставлено «0», а розмір пені зазначений у однаковій сумі для різної кількості днів, за які вона нарахована. Таким чином розрахунок розміру пені позивачем не обґрунтований та не підтверджений належними доказами. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише штраф у розмірі 1171 грн 98 коп., та відмовити в задоволенні вимог про стягнення пені у розмірі 5584 грн 53 коп. Відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому слід стягнути з відповідача\~1921 грн судового збору, який сплачений позивачем при поданні позову.

Outcome: partial