Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних витрат 3% річних та відшкодування судових витрат. У своєму позові ТОВ «ТЕРО ЛТД» зазначило, що відповідач [PERSON] є власником квартири у багатоповерховому будинку, послуги з централізованого теплопостачання якому надає позивач. Позивачем для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення споживачу [PERSON] був відкритий особовий рахунок № 0314 і щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості наданих послуг з метою їх оплати. Також позивач зазначив, що між ТОВ «ТЕРО ЛТД» як теплопостачальною організацією та споживачем [PERSON] встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг у сфері теплопостачання, а саме: виконавець надав послуги споживачу, який цими послугами користувався та продовжує користуватись, від послуг не відмовився, усвідомлюючи необхідність оплати за надані послуги. Проте, споживач не оплачував послуги постачальника, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2017 року складає 17 498,88 грн. З метою вирішення спору у досудовому порядку, [PERSON] позивачем направлено вимогу № 116 від 20.06.2017 року про сплату в добровільному порядку. Боржник борг не сплатив. Тому позивач просить стягнути зі [PERSON] суму боргу у розмірі 17 498,88 грн., 3% річних - 1 007,43 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 021,37 грн., а разом 24 527,68 грн. Крім цього, ТОВ «ТЕРО ЛТД» просило суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 600 грн. У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача ТОВ «ТЕРО ЛТД» [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин в порядку, передбаченому ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» зареєстровано в ЄДР та має ліцензії на виробництво, постачання, транспортування теплової енергії. Рішенням Дніпропетровської міської ради № 502 від 10.11.2016 року встановлено тарифи на теплову енергію та послуги з централізованого опалення товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» (а.с. 9). Листом від 20.06.2017 року № 116 товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» звернулось до [PERSON] з вимогою про сплату заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 17 498,88 грн., що підтверджується копією зазначено листа, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 16). 27.06.2017 року відповідач [PERSON] отримав вимогу позивача про сплату заборгованості, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 17). Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У вказаній статті також визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Статтею 19 ЗУ «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов*язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від умов договору не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача слачений ним судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., сплату якого підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями На підставі викладеного та

Outcome: approved