Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

У вересні 2020 року заявник звернулася до суду з вказаною вище заявою, в обґрунтування якої посилалась на наступні обставини. Батьки заявника - [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] проживали разом без реєстрації шлюбу з 1967 по 2008 рік за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання без реєстрації шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей, у тому числі заявник - [PERSON] . Після смерті матері заявника [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,2500 га, з кадастровим номером 4423383200:07:001:0016, земельної ділянки площею 0,7583 га, кадастровим номером 4423383200:07:001:0017, житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . 04.09.2020, з метою оформлення спадкових прав заявник звернулася до приватного нотаріусу Новопсковського районного нотаріального округу Чернявської І.В. з заявою про прийняття спадщини. Під час звернення нотаріус оглянула представлені документи і виявила, що заявником не надано документів, які б підтверджували факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на вказані обставини, заявник просила суд встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , який помер [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 17.11.2020. В судовому засіданні, призначеному на 17.11.2020 представник заявника надала пояснення згідно обставин, викладених у заяві, просила задовольнити заявлені вимоги, оскільки від встановлення факту проживання однією сім`єю залежить реалізація заявником своїх спадкових прав. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 17.11.2020 розгляд справи відкладено до 17.12.2020, у зв`язку з витребуванням спадкових справ. 17.12.2020 судове засідання відкладено до 25.01.2021 за клопотанням представника заявника. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 25.01.2021 залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи правонаступника Можняківської сільської ради - Білолуцьку селищну раду Старобільського району Луганської області. Задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів, розгляд справи відкладено до 09.02.2021. Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник заявника надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи Білолуцької селищної ради Старобільського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та свідків, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.07.1975 Білолуцькою с/р Новопсковського району Луганської області, свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 22.08.1998 Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Згідно довідки №330, виданою 17.04.2020 Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 1967 року по 2008 рік за адресою: [ADDRESS] , але не були зареєстровані в шлюбі. Аналогічні відомості викладені в акті вуличного депутата від 27.01.2020. З акту вуличного депутата від 04.09.2020 вбачається, що [PERSON] до своєї смерті [INFO] був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , отримував пенсію за даною адресою та співмешкав з [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.11.2008 Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області [INFO] померла [PERSON] . Спадкодавцю [PERSON] на момент смерті належала земельна ділянка площею 0,2500 га, з кадастровим номером 4423383200:07:001:0016 відповідно до Державного акту на право на земельну ділянку серії ЯА №408677 від 05.05.2007, земельна ділянка площею 0,7583 га, з кадастровим номером 4423383200:07:001:0017 відповідно до Державного акту на право на земельну ділянку серії ЯА №408678 та житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності, виданого 10.12.2002 на підставі рішення виконкому Можняківської сільської ради. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №62931420 від 17.12.2020, інформація про відкриті спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в реєстрі відсутня. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.11.2018 виконавчим комітетом Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області. 25.02.2015 [PERSON] зробив розпорядження на випадок своєї смерті, відповідно до якого усі свої права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті йому буде належати і на що він за законом буде мати право, він заповів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №09/2019 до майна померлого [PERSON] вбачається, що 12.01.2019 [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Чернявської І.В. з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] на користь його доньки - [PERSON] 12.01.2019 з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] та оформила частину спадкового майна, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.05.2019. 04.09.2020 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Чернявської І.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , який на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.12.2002 виконкомом Можняківської сільської ради, належав померлій [INFO] [PERSON] , з якою [PERSON] проживав однією сім`єю більше ніж 5 років до часу відкриття спадщини та прийняв спадщину, бо проживав та був зареєстрований за однією адресою, але не оформив своїх спадкових прав. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2019 приватний нотаріус Новопсковського районного нотаріального округу Чернявська І.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлій [INFO] [PERSON] , оскільки [PERSON] не надано нотаріусу документів, які б підтверджували факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менше п`яти років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] підтверджується пояснення свідків, допитаних в судовому засіданні. Свідок [PERSON] пояснив, що знає сім`ю заявника з 1982 року, з часу, коли переїхав проживати до с. Можняківка. Свідку відомо, що батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю приблизно з 1966 року, заявник є наймолодшою дитиною у їхній сім`ї. Свідок вказує, що [PERSON] , та [PERSON] постійно проживали по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] підтвердила факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , оскільки вона знає цю сім`ю приблизно з 1983 року. Свідок пам`ятає, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом в одному будинку, який належав [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Досліджені в судовому засіданні матеріали справи, пояснення заявника та свідків переконують суд в тому, що у період з 1967 року по 16.11.2008 [PERSON] , який помер [INFO] проживав однією сім`єю разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , та дають підстави для задоволення заяви, у зв`язку тим, що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на спадщину, а встановити цей факт у позасудовому порядку є неможливим Таким чином заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона обґрунтована та підтверджена доказами по справі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved