Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, у якому просив стягнути з відповідачів на свою користь з [PERSON] суму боргу у розмірі 2571507,50 грн. боргу, солідарно з Повного Товариства «Ломбард Кредит Плюс» Товариство з обмеженою відповідальністю «Версо Інвест» і Компанія» суму у розмірі 2000 грн. боргу, та стягнути пропорційно заявленим вимогам з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачеві [PERSON] позивач надав для тимчасового користування під розписку суму у розмірі 75000 доларів США та 620000 грн. З метою забезпечення виконання грошового обов'язку відповідача [PERSON] перед позивачем, останній уклав договір поруки з відповідачем Повним товариством «Ломбард Кредит Плюс» Товариство з обмеженою відповідальністю «Версо Інвест» і Компанія». На письмові вимоги позивача відповідачі грошової суми не повернули, чим порушили майнові права позивача. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся за останньою відомою адресою його реєстрації та проживання, проте ухвала судді про відкриття провадження та судові повістки про виклик до суду повернулися до відправника по причині закінчення встановленого строку зберігання на поштовому відділенні, будучи не врученими адресату. Представник відповідача Повного Товариства «Ломбард Кредит Плюс» Товариство з обмеженою відповідальністю «Версо Інвест» і Компанія» у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши обґрунтування позивача та пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 24.05.2016 відповідач [PERSON] взяв на тимчасове користування у позивача грошові кошти: 75000 доларів США та 620000 грн. /а. с. 8/. Відповідач Повне Товариство «Ломбард Кредит Плюс» Товариство з обмеженою відповідальністю «Версо Інвест» і Компанія», як поручитель за [PERSON] в особі директора [PERSON], уклало з позивачем договір поруки № 08/09-16 від 08.09.2016, відповідно до абзацу другого пункту 1 якого поручилося перед [PERSON] (кредитором) за виконання [PERSON] (боржником) свого грошового обов'язку на суму 2000 грн. і відповідає перед кредитором за порушення вищевказаного зобов'язання боржником лише у межах вказаної суми /а. с. 20/. 04.11.2016 представник позивача направив відповідачу [PERSON] письмову вимогу про термінове повернення боргу /а. с. 21, 22, 23/. Письмова вимога про повернення боргу, згідно умов договору поруки, була вручена 04.11.2016 директору відповідача Повного Товариства «Ломбард Кредит Плюс» Товариство з обмеженою відповідальністю «Версо Інвест» і Компанія» під розписку /а. с. 25/. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання, одностороння відмова від якого, як і одностороння зміна умов якого не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події, як встановлено статтею 530 ЦК України. Неможливість виконання боржником грошового зобов'язання не звільняє його від відповідальності. Аналізуючи положення статті 545 ЦК України, слід прийти до висновку, що, приймаючи виконання зобов'язання, кредитор повинен повернути борговий документ боржникові, якщо останній видав його кредиторові. Таким чином, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Судом встановлено, що розписка від 24.05.2016 про надання грошових коштів у борг відповідачу [PERSON] знаходиться у позивача, відтак наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов'язку щодо повернення боргу, а неодноразові письмові вимоги про повернення залишилися без відповіді зі сторони відповідача. Згідно зі статтею 553 ЦК України, порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Як вбачається з договору поруки № 08/09-16 від 08.09.2016, поручитель (відповідач ПТ «Ломбард Кредит Плюс» ТОВ «Версо Інвест» і Компанія») відповідає перед кредитором (позивачем) за порушення вищевказаного зобов'язання боржником (відповідачем [PERSON] Є.) лише у межах 2000 грн., позовну вимогу про стягнення яких представник відповідача у судовому засіданні визнав, відтак - не заперечував проти задоволення. За приписами частин 1-3 статті 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, визнані судом загальновідомими, не підлягають доказуванню, а також обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з частиною 1 статті 540 ЦК України, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання, що визначено у частині 1 статті 541 ЦК України. Вбачається, що сума позики не становить неподільний предмет, а солідарний обов'язок позичальника та поручителя по відношенню до вимог кредитора не встановлено договором, тому вимога про солідарне стягнення з відповідачів задоволенню не підлягає. Разом з тим, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов'язаний повернути позивачу суму боргу у розмірі 2569507 грн. 50 коп., тобто без врахування 2000 грн., у межах яких відповідає за невиконання зобов'язання позичальником відповідач ПТ «Ломбард Кредит Плюс» ТОВ «Версо Інвест» і Компанія» як його поручитель. У відповідності до положень статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі встановлених судом обставин, що мають вирішальне значення у справі,

Outcome: partial