Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором загальною сумою 83067,45 грн., в тому числі: поточна заборгованість за кредитом - 40853,66 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 9146,34 грн., поточна заборгованість за процентами - 188,03 грн., прострочена заборгованість за процентами - 14477,28 грн., пеня за прострочення зобов'язань з повернення кредиту - 6775,04 грн., пеня за прострочення зобов'язань зі сплати процентів - 11627,10 грн., а також судовий збір в розмірі 830,67 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 25 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100303794В, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 50000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 34,5 річних із остаточним терміном повернення кредитних коштів та сплати процентів 25.07.2015 року. Відповідно до п.3.4,4.6 вищевказаного договору повернення кредиту та процентів має відбуватися ануїтетними платежами щомісячно відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг. Однак відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала належним чином, у зав'язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем. Відповідно до п.п.5.2.1 договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення з вимогою дострокового повернення кредиту, у випадках, передбачених договором або чинним законодавством, зокрема: невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, комісійної винагороди, неустойки, затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць, перевищення сумою заборгованості суми кредиту більше як на 10 відсотків. 05.06.2013 року відповідачу був направлений лист-вимога вих..№606/600-2 від 03.06.2013 року про дострокове повернення кредиту, однак вимоги Банку не були виконані. Станом на 21.06.2013 року заборгованість за кредитним договором склала 64665,31 грн., в тому числі: поточна заборгованість за кредитом - 40853,66 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 9146,34 грн., поточна заборгованість за процентами - 188,03 грн., прострочена заборгованість за процентами - 14477,28 грн.. Пунктом 7.1 договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів та інших платежів, позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань. Тому загальна сума заборгованості з урахуванням нарахованої пені за прострочення зобов'язань з повернення кредиту в сумі 6775,04 грн. та за прострочення зобов'язань зі сплати процентів в сумі 11627,10 складає загальну суму 83067,45 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав суду факсимільним зв'язком заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач повідомлялася про слухання справи за місцем реєстрації, проте конверт повернувся з довідкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч5.ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи, тому суд на підставі ст.ст.169, 24-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку за згодою представника позивача. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 25 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100303794В, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 50000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 34,5 річних із остаточним терміном повернення кредитних коштів та сплати процентів 25.07.2015 року. Відповідно до п.3.4,4.6 вищевказаного договору повернення кредиту та процентів має відбуватися ануїтетними платежами щомісячно відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, що підтверджується копією кредитного договору, копією Графіку повернення кредиту, копією розписки позичальника про отримання платіжної картки з ПІН-кодом, копією меморіального ордеру №32034 від 25.07.2012 року про видачу кредиту. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова у станова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як вбачається з п.3.4 кредитного договору, відповідач повинна була щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту та сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг повертати кредит ануїтетними платежами розміром по 2255,00 грн. Однак відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала, і станом на 21.06.2013 року заборгованість за кредитним договором склала 83067,45 грн., в тому числі: поточна заборгованість за кредитом - 40853,66 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 9146,34 грн., поточна заборгованість за процентами - 188,03 грн., прострочена заборгованість за процентами - 14477,28 грн., пеня за прострочення зобов'язань з повернення кредиту - 6775,04 грн., пеня за прострочення зобов'язань зі сплати процентів - 11627,10 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. За таких обставинах, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ПАТ «ВТБ Банк» поточну заборгованість за кредитом в сумі 40853,66 грн., прострочену заборгованість за кредитом в сумі 9146,34 грн., поточну заборгованість за процентами в сумі 188,03 грн., прострочену заборгованість за процентами в сумі 14477,28 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по кредитному договору в загальному розмірі 18402,14 грн., то суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно до вимог ст. 258 ч. 2 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Із матеріалів справи видно, що Банк звернувся до суду з даним позовом 14 жовтня 2013 року, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції суду, проте позовні вимоги щодо стягнення пені заявлені позивачем за період з 29 серпня 2012 року по 20 червня 2013 року. З урахуванням вимог ст. 258 ч. 2 ЦК України строк позовної давності за позовом про стягнення неустойки по даній справі належить вираховувати з 14 жовтня 2012 року по 20 червня 2013 року, тобто в межах заявлених позовних вимог, тому пеня за вказаний період становить 12258,68 грн., в тому числі за прострочення зобов'язань з повернення кредиту - 4810,78 грн., за прострочення зобов'язань зі сплати процентів - 7447,90 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Отже, суд, з урахуванням вищенаведеного, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» підлягають частковому задоволенню: з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 76923,99 грн., яка складається з поточної заборгованості за кредитом - 40853,66 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 9146,34 грн., поточної заборгованості за процентами - 188,03 грн., простроченої заборгованості за процентами - 14477,28 грн., пені за прострочення зобов'язань з повернення кредиту - 4810,78 грн., пені за прострочення зобов'язань зі сплати процентів - 7447,90 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог (92,6%), тому на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 769,20 грн.

Outcome: partial