Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання його дружини - [PERSON] до досягнення їхньою малолітньою дитиною: [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] включно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сімейні відносини між ними припинені і вони проживають окремо. Після припинення між ними сімейних відносин діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні та вихованні. При цьому, позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Проте, відповідач не утримує і матеріально не допомагає позивачці, хоча він є фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не перебуває. В судовому засіданні позивачка і її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивачки в частково і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. При цьому, вказав, що в позовній заяві [PERSON] викривлено усі дійсні факти, а зазначені події не відповідають дійсності, адже, він ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання дітей. Дійсно, з 10 серпня 2019 року вони з позивачкою не проживають однією сім`єю, але протягом усього часу, з вересня 2019 року, він намагався довідатися номер її картки, щоб здійснювати грошові перекази, але вона категорично була проти цього, не зважаючи на те, що він бажав в добровільному (позасудовому) порядку сплачувати їй аліменти на дітей. В той же час, при кожному візиті до дітей він купує купу речей, продуктів, іграшок та багато іншого, він бажає спілкуватися з дітьми, приймати участь в їх вихованні, проживати разом й утримувати свою сім`ю, адже причин для припинення шлюбних стосунків у них не було. Таким чином, з його боку не було жодних ухилень від виконання свого батьківського обов`язку, він намагається зберегти їхню сім`ю, бажав матеріально утримувати сім`ю тощо. З огляду на вищевикладене, обставини та відносини, які склалися між ними, в інтересах своїх малолітніх дітей, позовні вимоги [PERSON] визнав частково у розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу. З врахуванням того, що він офіційно працевлаштований, працює викладачем по класу гітари в Міському комунальному закладі культури «Дніпровської дитячої музичної школи № 7 ім. Л.Когана» з вересня 2015 року, отримує заробітну плату у розмірі від 11200,00 грн. до 14000,00 грн., тому вважає, що аліментних коштів на дружину в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу буде достатньо і становитиме від 1400,00 грн. до 2000,00 грн. При цьому, він має батька - [PERSON] , 1962 року народження, якому мають призначити інвалідність по загальному захворювання (хронічний вертеброгенний радикуліт з больовим, мишечно-тонічним синдромом), стосовно чого на теперішній час він проходить обстеження, у зв`язку з чим йому рекомендовано оперативне втручання, яке коштує 80000,00 грн. До того ж, він не має власного житла, тому вимушений його винаймати, і для нього це є суттєвою щомісячною витратою. На окрему квартиру у нього не вистає грошових коштів, тому винаймає кімнату у гуртожиткові. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 31 березня 2017 року [PERSON] [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) уклали шлюб у Чечелівському районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було складено відповідний актовий запис № 198 (а.с.5). В шлюбі у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їхнє народження, копії яких долучені до матеріалів даної справи (а.с.14-15). При цьому, судом встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання позивачки, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за їхньою спільною малолітньою дитиною до досягнення нею трьох років, а доказів зворотного, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, суду не представлено. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно же з положеннями ч. 6 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Тобто, утримання відповідачем своєї дружини до досягнення їхньою дитиною трирічного віку є не його правом, а його обов`язком, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу, а судом не було встановлено обставин/умов за яких би відповідач не міг утримувати (сплачувати аліменти) позивачку, у зв`язку з чим з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка просила суд визначити розмір аліментів на її утримання в частині від заробітку відповідача в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно же з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачкою не представлено і не зазначено належних та допустимих доказів того, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на її утримання в розмірі в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення їхньою дитиною трирічного віку, при тому, що він також має нести спільно з позивачкою ще й тягар з утримання їхніх малолітніх дітей. В той же час, під час розгляду даної справи судом не було встановлено обставин, за наявності яких відповідач не зможе надавати матеріальну допомогу (сплачувати аліменти) своїй дружині в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення їхньою дитиною трирічного віку. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 182 СК України, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає можливим встановити розмір аліментів на утримання дружини в частині від заробітку відповідача і стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його дружини - [PERSON] до досягнення їхньою малолітньою дитиною: [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 26 вересня 2019 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] включно. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 768 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial