Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі, які є її дочками та онуками та понад 8 років фактично за місцем реєстрації не проживають, виїхавши на постійне місце проживання до Італійської Республіки дочка [PERSON] та її син [PERSON] , а також до Королівства Норвегія дочка [PERSON] та її син [PERSON] . Діти та онуки змінили громадянство та є громадянами інших держав, участі в утриманні належного їй помешкання вони не беруть, комунальні платежі не сплачують та не мають ні можливості, ні бажання повернутися на територію України для того, щоб знятися з реєстрації в добровільному порядку, чим порушуються її права як власника житлового приміщення. Тому позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, її представник надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили та відзив на позовну заяву до суду не направили. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ \~ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України та за відсутності учасників справи і їх представників. Судовий розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 30.10.1997 року та відповідно до повідомлення КП «Житомирське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 13.10.2021 року № 486 за нею зареєстроване право власності на вказану квартиру. \~ \~ \~ \~Згідно довідки ОСББ «М 16 від 10.09.2021 року № 33 та актів № № 31, 32 від 06.09.2021 року відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та не проживають за місцем реєстрації: з 06.11.2013 року - [PERSON] (дочка позивача) та [PERSON] (онук позивача), з 2012 року - [PERSON] (дочка позивача) та [PERSON] (онук позивача) по теперішній час зі слів сусідів [PERSON] , [PERSON] . Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~ Досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідачів, які перебувають у родинних відносинах з позивачем, у квартирі [ADDRESS] та їх фактичне непроживання в ній без поважних причин з 2012, 2013 років. Тому, на переконання суду, реєстрацією місця проживання відповідачів у належній на праві особистої приватної власності позивачу квартирі порушуються її права як власника та створюються перешкоди в користуванні й вільному розпорядженні нерухомим майном, через що підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим будинком, що відповідає способам захисту права власності, передбаченим статтями 16, 386, 391, 405 ЦК України.

Outcome: approved