Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою [PERSON] «про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю», просила суд: - визнати житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 52,6 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м., Б-1 глиновальковий сарай, В-1 шлакоблоковий сарай, Д-1 дощатий душ, № № 1, 2 огорожі, № 3 зливна яма, № 4 водопровід, І тротуар, розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га кадастровий номер [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого від 05.01.2012 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В., в реєстрі № 23, - спільним сумісним майном - [PERSON] та [PERSON] (ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER]); - визначити частку у праві спільного сумісного майна - житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 52,6 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м., Б-1 глиновальковий сарай, В-1 шлакоблоковий сарай, Д-1 дощатий душ, № № 1, 2 огорожі, № 3 зливна яма, № 4 водопровід, І тротуар, розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га кадастровий номер [NUMBER], - за [PERSON] (ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER]) , в розмірі 1/2 частки; - за [PERSON] (ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER]), - в розмірі 1/2 частки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 23.12.2011 року вона із позивачем [PERSON] уклали шлюб. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинска Дніпропетровської області від 08.11.2017 року шлюб між сторонами розірваний. 05.01.2012 року, перебуваючи у шлюбі з позивачем, відповідач придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS], загальною площею 56,2 кв. м, однак після укладення договору купівлі-продажу такого будинку державної реєстрації нерухомого майна не здійснив. На момент звернення до суду відповідач право спільної сумісної власності на придбаний у шлюбі будинок не визнає, тому позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухав сторони, вивчив матеріали за позовною заявою, дослідив докази надані позивачем, суд приходить до наступного: 23.12.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 898 (а. с. 8). Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинска Дніпропетровської області від 08.11.2017 року шлюб між сторонами розірваний (а. с. 9). Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.01.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В., реєстровий № 23, укладеного між [PERSON] від імені [PERSON], як продавцем, та відповідачем [PERSON], як покупцем, останній придбав житловий будинок будинок [ADDRESS] загальною площею 52,6 кв.м, житловою площею 37, 5 кв.м., Б-1 глиновальковий сарай, В-1 шлакоблоковий сарай, Д-1 дощатий душ, № № 1, 2 огорожі, № 3 зливна яма, № 4 водопровід, І тротуар, розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га кадастровий номер [NUMBER]. Будинок придбаний [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі із позивачем. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що спірний житловий будинок придбаний подружжям, за спільні кошти, про що в судовому засіданні не заперечував відповідач. Тому, з урахуванням вищенаведених норм, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, будинок підлягає визнанню спільною власністю, та, з урахуванням принципу рівності часток співвласників, - визначенню по ? частки вказаного будинку за [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 640 грн., що підтверджується чеком від 12.12.2017 року (а. с. 1). Оскільки позов вирішений судом на користь сторін в рівній мірі, судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 320 грн., що складає половину від сплаченого [PERSON] суми судового збору.

Outcome: approved