Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] та в обґрунтування своїх вимог зазначив, що в період часу з 02.09.2006 року до 23.02.2015 року він та [PERSON] проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою, вели спільне господарство, мали спільний побут. Під час спільного проживання, 1) за рахунок спільних грошових коштів, вони придбали нежитлове приміщення загальною площею 189,2 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення посвідченого 12.10.2011 року державним нотаріусом Ямпільської районної державної нотаріальної контори Лях В.Я. та зареєстрованого в реєстрі №1546 вартістю 156 280 грн., право власності на яке зареєстрували за спільною згодою за [PERSON], проте дане нерухоме майно придбане за спільні кошти та 2) грошові кошти в сумі 160 000,00 грн. Позивач вважає, що він разом із відповідачем придбали вказане нежитлове приміщення за спільні кошти під час проживання однією сім'єю, а тому це майно є спільною власністю, а оскільки 23 лютого 2015 року вони припинили проживати однією сім'єю та не дійшли згоди щодо добровільного поділу майна, просить суд встановити факт проживання з відповідачем [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнати об'єктом права спільної сумісної власності наступне майно: -нежитлове приміщення загальною площею 189,2 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення посвідченого 12.10.2011 року державним нотаріусом Ямпільської районної державної нотаріальної контори Лях В.Я. та зареєстрованого в реєстрі №1546 вартістю 156 280 грн. -грошові кошти в сумі 160 000,00 грн. -Поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності, та визнати за ним право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 189,2 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення посвідченого 12.10.2011 року державним нотаріусом Ямпільської районної державної нотаріальної контори Лях В.Я. та зареєстрованого в реєстрі №1546 вартістю 156 280 грн., грошові кошти в сумі 160 000,00 грн. залишити відповідачу. -а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати /а.с. 3-4/ Під час судового засідання представником позивача адвокатом Міненко С.А. було уточнено позовні вимоги в частині періоду часу, за який позивач просить встановити факт спільного проживання, а саме з 25.12.2008 року по 23.02.2015 року, оскільки позивач [PERSON] до 25.12.2008 року перебував в зареєстрованому шлюбі, в підтвердження даного факту було надано копію свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Міненко С.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, надала суду заяву про визнання позову відповідачем, згідно якої у відповідності до вимог ст.ст. 27, 31, 130, 174 ЦПК України вона в повному обсязі визнала заявлені до неї позовні вимоги. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведені попереднього судового засідання. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного: Згідно копії паспорта серія [NUMBER] на ім'я [PERSON], виданого Ямпільським РВ УМВС України в Сумській області 30.08.2002 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], 1960 року народження, з 26.04.1986 року по 24.12.2008 року, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи позивач з 07.07.1989 року зареєстрований по [ADDRESS] /а.с. 19-20/, зі слів самого позивача встановлено, що фактично проживає за адресою [ADDRESS]. Згідно копії паспорта серія [NUMBER] на ім'я [PERSON], виданого Ямпільським РВ УМВС України в Сумській області 04.06.2002 року, відповідач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 1969 року народження, з 25 березня 1989 року по 26.02.2008 року /а.с. 21-22/, з 17.08.1990 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 06.02.2003 року - [ADDRESS] /а.с. 22/. Виходячи з положень ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно роз'яснень, викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Правило ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Згідно акту від 01.08.2016 року складеного депутатом Свеської селищної ради по виборчому округу №8 Потапенко Л.І. [PERSON] зі слів сусідів проживав з громадянкою [PERSON] за адресом [ADDRESS] з вересня 2006 року по лютий 2015 року /а.с. 8/. Наявність у період з 25.12.2008 року до 23.02.2015 року між сторонами взаємних прав та обов'язків, притаманних подружжю визнано відповідачем [PERSON] Також в матеріалах справи наявні фотокартки, де зображені відповідач [PERSON] разом із [PERSON] у період спільного проживання однією сім'єю і ці обставини відповідачем не спростовані, а тому зазначені фотокартки можна оцінювати як належний доказ в розумінні ст.58 ЦПК України, який свідчить про спільне проживання сторін однією сім'єю. Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Таким чином, враховуючи вказані обставини та вимоги вказаних норм суд дійшов висновку, що факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу доведений, оскільки позивачем були надані докази того, що він проживав разом з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вони вели разом спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки притаманні подружжю та спільний бюджет, а відповідачем доводи позивача щодо факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу спростовані не були. В той же час при встановленні факту проживання однією сім'єю сторін, необхідно визначити період цього проживання, відповідно до вимог діючого законодавства. Як встановлено судом, позивач [PERSON] з 26.04.1986 року по 24.12.2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 1960 року народження. Відповідач [PERSON] також перебувала у зареєстрованому шлюбі в період з 25 березня 1989 року по 26.02.2008 року з [PERSON], 1969 року народження. Тому суд вважає, що з огляду на вимоги ст.74 СК України встановити факт спільного проживання позивача [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] можливо у період з 25.12.2008 року по 23.02.2015 року, оскільки сторони до цього часу знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Відповідно до ст. 177 ЦК об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери. Позивач у позовній заяві вказує на те, що за час спільного проживання з [PERSON] однією сім'єю, ними було придбано майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 189,2 кв.м., що знаходиться за адресом: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення посвідченого 12.10.2011 року державним нотаріусом Ямпільської районної державної нотаріальної контори Лях В.Я. та зареєстрованого в реєстрі №1546 вартістю 156 280 грн., та грошові кошти в сумі 160 000,00 грн., яке він бажав би розділити між ним та відповідачем. Відповідно до вимог ст.ст.60, 70, 74 СК України, ділиться те майно, набуте під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, яке є наявним у натурі та перебуває у власності чоловіка та жінки. Для встановлення таких обставин з'ясовується час набуття та джерело отримання коштів на придбання майна, що є об'єктом поділу. Так, об'єктом поділу є нежитлове приміщення загальною площею 189,2 кв.м., що знаходиться за адресом: [ADDRESS], яке придбане 12.10.2011 року відповідачем [PERSON] згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 12.10.2011 року державним нотаріусом Ямпільської районної державної нотаріальної контори Лях В.Я. та зареєстрованого в реєстрі №1546 за 156 280 грн. /а.с.5-6/, та грошові кошти в сумі 160 000,00 грн. Згідно Витягу про державну реєстрацію прав [PERSON] на праві приватної власності, частка 1/1 перебуває нежитлове приміщення, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] /а.с.7/. Крім того необхідно зазначити, що набуття майна за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що позивач не зобов'язаний доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання без реєстрації шлюбу, оскільки відповідно до ст.74 СК України воно вважається таким, що належить жінці та чоловіку, які проживають однією сім'єю, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Для спростування презумпції права спільної сумісної власності на майно, заінтересована особа - відповідач, має звернутись з позовом про визнання майна особистою власністю і довести, що майно, яке придбане за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, придбано за його особисті кошти. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] з таким позовом до суду не зверталася. Як вбачається з наданих позивачем доказів, вартість спільного сумісного майна, що підлягає поділу, а саме нежитлового приміщення становить 156 280 грн. - вартість на момент продажу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з вартістю спірного майна згодна, підтвердила наявність коштів в сумі 160 000 грн. За таких обставин, суд вважає доведеним, що спірне майно було придбано за рахунок спільних коштів, що є спільною власністю сторін, які проживали однією сім'єю у 2011 році, а тому це майно є спільною власністю сторін, в зв'язку з чим вимоги [PERSON] про визнання нежитлового приміщення та грошових коштів в сумі 160 000 грн. є об'єктом права їх спільної сумісної власності з [PERSON] та визнання за ним права власності на це житлове приміщення, а грошові кошти в сумі 160 000 грн. - залишити відповідачу є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст.ст.61, 70, 74 СК України. Судом відповідачу під час судового засідання були роз'яснені положення ст.10 ЦПК України щодо необхідності доведення стороною обставин, на які вона посилається як на підставу заперечень проти позову, зокрема щодо надання доказів, що спірне майно було набуто відповідачем за час спільного проживання, але за особисті кошти, а також узгоджену між сторонами вартість спірного майна. Крім того, суд, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, попередив сторони про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та роз'яснив їм про необхідність експертної оцінки спірного майна у разі відсутності зазначеної згоди, однак від відповідача клопотань про призначення експертизи не надійшло, у зв'язку з чим суд, відповідно до принципу диспозитивності, розглядає справу на підставі доказів, наданих позивачем. Також судом відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України були роз'яснені наслідки такої процесуальної дії, як визнання позову. Пленум Верховного суду України в своїй постанові №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у п.22 роз'яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В даному випадку, для здійснення поділу майна суду були надані позивачем [PERSON] докази щодо вартості майна на час розгляду справи, а саме договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, з якого вбачається, що нежитлове приміщення відповідачем [PERSON] було придбане за 156 280 грн. Тому при визначені вартості спірного майна суд виходить із вартості нежитлового приміщення, що була визначена на момент його придбання 12.10.2011 року, а саме із суми 156 280 грн., за якою воно було придбано, оскільки будь-яких інших доказів щодо його ціни суду не надавалося. Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В порядку поділу майна подружжя позивач просив визнати за ним право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 189,2 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення посвідченого 12.10.2011 року державним нотаріусом Ямпільської районної державної нотаріальної контори Лях В.Я. та зареєстрованого в реєстрі №1546 вартістю 156 280 грн., грошові кошти в сумі 160 000,00 грн. залишити відповідачу. Враховуючи, що спірне майно перебуває у відповідача, та відповідач [PERSON] з таким поділом майна згодна, у зв'язку з чим ці вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню. Будь-яких доказів з приводу можливого відступлення рівності часток по поділу майна, відповідачем надано суду не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову із зазначених вище підстав. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, а саме сплачений позивачем за подання позову судовий збір в сумі 6 876,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved