Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У грудні 2020 року до суду звернулась [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркарго» (відповідач, ТОВ «УКРКАРГО») про визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Позивач посилається на те, що 25.11.2013 між її покійним чоловіком [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та ТОВ «УКРКАРГО» укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого відповідач зобов`язується укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] протягом четвертого кварталу 2018 року. Плановий строк введення будинку в експлуатацію 4 квартал 2014 року. Відповідно до п. 1.4 попереднього договору купівлі-продажу квартири зазначено, що сторони зобов`язуються укласти основний договір протягом четвертого кварталу 2017 року. Особи за договором належним чином виконали свої зобов`язання за договором, сплативши 204 750 грн. на користь відповідача. При цьому, відповідач не виконує умови договору. Дані обставини свідчать про невизнання відповідачем факту переходу майнових прав до позивача, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, оскільки на даний момент не існує жодного документа, який може бути доказом отримання позивачем майнових прав на об`єкт нерухомості, що у свою чергу є грубим порушенням прав та інтересів позивача. На даний момент будівництво житлового будинку не закінчено, об`єкт в експлуатацію не введено, при цьому відповідач не дотримується взятих на себе зобов`язань щодо строків будівництва, тим самим порушуючи умови договору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.01.2021 відкрито провадження у даній справі, залучено до участі у ній у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОБ «ОБК Східна Брама» та [PERSON] (далі по тексту - треті особи) та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.09.2021 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи в судове засідання до розгляду по суті спору. Позивач у судове засідання не з`явилась, однак її представником надано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, у заяві позовні вимоги він підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв/клопотань з процесуальних питань, у тому числі про відкладення розгляду справи у зв`язку з поважними причинами нез`явлення в судове засідання, від відповідача не надходило. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача, яка була належним чином повідомлена про день та час судового засідання. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.11.2013 між покійним чоловіком [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони та ТОВ «УКРКАРГО» укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого останній зобов`язується укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] протягом четвертого кварталу 2018 року. Плановий строк введення будинку в експлуатацію 4 квартал 2014 року. Відповідно до п. 1.4 попереднього договору купівлі-продажу квартири зазначено, що сторони зобов`язуються укласти основний договір протягом четвертого кварталу 2017 року. За змістом п. 4.2.5 у разі смерті [PERSON] ТОВ «УКРКАРГО» зобов`язується передати весь комплекс прав та обов`язків спадкоємцям [PERSON] , спадкові права яких, оформлені належним чином відповідно до вимог чинного законодавства України. 07 січня 2019 року [PERSON] , [INFO] , який є стороною договору, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.01.2019 року, серія [NUMBER] , яке видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 671). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме, майнові права на 1/2 частинну квартири [ADDRESS] (будівельна адреса) на підставі попереднього договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 25.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О. та зареєстрованого у реєстрі за № 2253. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . 13.03.2019 року приватним нотаріусом Великоберезнянського районного нотаріального округа Чурей А.В. заведена спадкова справа №11/2019 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , що був зареєстрований за адресом: [ADDRESS] . Постановою Приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округа Чурей А.В. від 25.08.2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] після смерті їх чоловіка та батька - [PERSON] , оскільки у спадкоємиці відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до попереднього договору купівлі продажу сторона по договору спадкодавець [PERSON] прийняв на себе зобов`язання зі сплати на користь TOB «УКРКАРГО» грошових коштів в сумі та строки, визначені в розділі 2 Попереднього договору до договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до п. 1.4 договору загальна площа квартири становить 26.20 кв.м. Вартість одного квадратного метра, яка погоджена сторонами відповідно договору п. 2.3.2. становить 7 500,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 1 250,00 грн., тобто загальна сума квартири по договору становить 190 605.00 грн. Договір укладений між ТОВ «УКРКАРГО» двома самостійними фізичними особами, зокрема: [PERSON] та [PERSON] , кожний з яких, самостійно має право претендувати на 1/2 частку зазначеної квартири. Згідно п. 1.1 попереднього договору сторони зобов`язуються в строки встановлені умовами даного договору укласти Договір купівлі-продажу квартири (основний договір), а [PERSON] та [PERSON] зобов`язуються прийняти у власність в рівних частках по 1/2 частці кожний. Сторона по договору - [PERSON] належним чином виконав свої зобов`язання за договором, сплативши 100% оплату на користь відповідача, в сумі 204 750 грн., що підтверджується копіями квитанції до прибуткового касового ордеру та довідкою від 02.11.2018 року. Отже, спадкодавцем [PERSON] сплачено грошові кошти у повному обсязі, у зв`язку із чим за умовами договору, в разі його смерті останнього - спадкоємці набули майнових прав щодо об`єкта нерухомості, зокрема права на отримання в подальшому у власність спірної квартири. Окрім цього, згідно довідки ТОВ «УКРКАРГО» змінилася адреса об`єкту інвестування з [ADDRESS] , яка є будівельною адресою, на фактичну адресу, яка є наступною: [ADDRESS] . Разом з тим, відповідач умови договору не виконує, будинок в експлуатацію не введено, основний договір між сторонами не укладався, відповідного повідомлення від відповідача, яке надсилається поштою рекомендованим листом або іншим способом, який сторони визначили за взаємним погодженням, позивачу не надходило, що призвело до порушення відповідачем умов Попереднього договору до договору купівлі-продажу квартири. Позивача у відповідності до заявлених вимог посилається на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.01.2019 у справі № 757/1175/19-к, згідно з якою правоохоронними органами проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12012110060000120 від 26.11.2012 за фактом вчинення посадовими особами злочинів, зокрема і при будівництві ЖК «Східна Брама» вул. Світла 3. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Законом України від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність» (далі - Закон №1560-XII). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно із ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки . Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. За змістом чч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 3 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, копії, засвідчені в установленому порядку. При цьому, нормами чч. 7 та 8 п. 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, визначено, що у разі коли завершення будівництвом об`єкту містобудування та державної реєстрації прав на такий об`єкт за особами, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва, здійснюється після 1 січня 2013 року, особа, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва), після прийняття такого об`єкта в експлуатацію подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об`єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення прав власності на такий об`єкт до проведення реконструкції (у разі проведення реконструкції об`єкта нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документ що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна його адреса не змінювалася); затверджений такою особою перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об`єкта будівництва. Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Статтею ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо). Як встановлено судом покійний чоловік позивача в повному обсязі проінвестував будівництво зазначеної вище квартири, в зв`язку з чим відповідно до ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, оскільки об`єкти та результати інвестицій є власністю інвестора. [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором, сплативши грошові кошти, у визначеній у договорі в повному обсязі, у зв`язку із чим за умовами договору його спадкоємці набули майнових прав щодо 1/2 частки об`єкта нерухомості, зокрема права на отримання в подальшому у власність 1/2 частки спірної квартири. Вказаним договором також установлювалися строки виконання сторонами своїх договірних зобов`язань, а саме плановий термін закінчення будівництва - 4 квартал 2014 року. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, до завершення будівництва об`єкта нерухомості, а саме квартири [ADDRESS] та введення його в експлуатацію [PERSON] як інвестору, а після смерті його спадкоємцям, належать майнові права на цей об`єкт. Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові № 14-461 цс19 від 09 жовтня 2019 року. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Даною нормою Основного Закону України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом стст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частиною 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Таким чином, зважаючи на обставини справи, повне виконання позивачем умов договору та односторонню відмову відповідача, який на даний час в порушення умов попереднього договору не здійснює жодних дій з метою забезпечення будівництва та введення будинку в експлуатацію, що є його посяганням на абсолютні права позивача щодо його майнових прав на об`єкт інвестування, суд дійшов висновку що позивачем вірно обрано спосіб захисту порушеного права, який забезпечить його поновлення та захистить від незаконних посягань у майбутньому. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved