Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позов обгрунтовує тим, що з 07.06.2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в період якого у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу, донька залишилась проживати з нею за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що має самостійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, характеризується позитивно, добре відноситься до дочки. Відповідач ніде не працює, вживає наркотичні засоби, негативно характеризується за місцем проживання, систематично вчиняє фізичне та психологічне насильство щодо позивача, шляхом нанесення побоїв, залякуванням, висловлюванням на її адресу нецензурними словами. Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насилля в сім`ї, відкриті кримінальні провадження за нанесення позивачці тілесних ушкоджень. Позивач зазначає, що відповідач постійно перебуває у неврівноваженому, психічному та агресивному стані, негативна поведінка відповідача відбувається в присутності дитини, за таких умов дочці буде краще проживати з нею. Позивач просить суд визначити місце проживання її доньки [PERSON] , 2017 року народження разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 31 січня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові та доповнила, що дитина вже відвідує дитячий садок в смт.Іванівка, органом опіки та піклування Іванівської РДА було визначено місце проживання їх дитини разом з матір`ю та визначені дні, коли відповідач міг спілкуватися та забирати дитину до себе додому на виховання. Проте, були непоодинокі випадки, коли відповідач, після побачень, дитину повертав несвоєчасно, через декілька днів, у незадовільному стані або міг приїхати для спілкування з дитиною у невстановлені дні та вимагати надати дитину. У зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Відповідач не працює, стабільного, самостійного доходу не отримує, має заборгованість по сплаті аліментів, а тому не зможе забезпечити умови для нормального розвитку дитини, її навчання та здоров`я. Проживання дитини разом з нею буде відповідати насамперед інтересам дитини. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 01.04.2020 р. та 19.05.2020 року не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно в установленому законом порядку, що підтверджується розпискою та поштовим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.80,91), відзив на позов не подавав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області Романенко В.В. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову, пояснивши, що досліджуючи умови проживання сторін, було встановлено, що мати дитини має постійне місце проживання та джерело існування, мешкає в будинку з матір`ю та рідною сестрою у двокімнатному будинку, з дитиною проживає в окремій кімнаті, де створені всі умови для розвитку та виховання дитини. Родина забезпечена всім необхідним, дитина відвідує дошкільний заклад. Правові підстави, передбачені законом, для розлучення доньки з матір`ю, відсутні. Зібрані у справі докази вказують на те, що проживання малолітньої дитини з матір`ю найкраще забезпечить інтереси дитини. У зв`язку з чим, органом опіки та піклування було ухвалено висновок про доцільність визначення місця проживання дитини разом з її матір`ю. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, зі згоди позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, висновок органу опіки та піклування, допитавши свідка та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2017 року по [INFO] року (а.с.10-12). Від сумісного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 21.11.2017 року (а.с.7). [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Іванівської селищної ради Іванівського району Херсонської області від 03.01.2020 року (а.с.56). [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Іванівської селищної ради Херсонської області від 16.12.2019 р. (а.с.8). Малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою наданої Іванівською селищною радою Херсонської області (а.с.8). В вересні 2018 року позивач зверталася до служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області з заявою щодо визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] . Розпорядженням голови Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області №322 від 03.09.2018 року, з урахуванням висновку служби у справах дітей Іванівської РДА Херсонської області від 03.09.2018 року, місце проживання малолітньої [PERSON] було визначено разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.24, 64-65). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON] від 27.02.2019 року, встановлено, що разом з [PERSON] та її дочкою за вказаною адресою також проживають: [PERSON] , 1978 р.н. (мати позивача) та [PERSON] , 2006 р.н. (рідна сестра позивача). Житловий будинок, в якому проживає родина позивача, складається з двох житлових кімнат, коридору та веранди. Будинок знаходиться в задовільному стані, відповідає санітарним вимогам. Малолітня дитина забезпечена окремим місцем для сну та відпочинку. Родина повністю забезпечена побутовою технікою, меблями, необхідними речами. Малолітня [PERSON] забезпечена одягом, взуттям, іграшками, книгами та має все необхідне для проживання та розвитку (а.с.67). Згідно громадської характеристики з місця проживання від 16.12.2019 року, наданої Іванівською селищною радою Херсонської області [PERSON], остання за час проживання на території селища громадського порядку не порушувала, в побуті веде себе гідно, скарги від сусідів та мешканців селища на неї не надходили (а.с.9). Позивач ніде не працює, веде догляд за малолітньою дитиною до трьох років. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON] від 27.02.2019 року, останній проживає в [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] Житловий будинок, в якому проживає родина відповідача, складається з чотирьох житлових кімнат, коридору та кухні. Будинок знаходиться в задовільному стані, відповідає санітарним вимогам. В будинку наявні дитяче ліжко, ванночка та іграшки. В будинку створені умови для проживання дитини (а.с.66). Відповідач офіційно не працевлаштований. 25.03.2019 року Іванівським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 656/73/19 від 18.02.2019 року щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . (а.с.18-20). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, наданого відділом ДВС Іванівського РУЮ Херсонської області від 02.12.2019 року, встановлено, що щомісячний розмір аліментів, які має сплачувати [PERSON] з 01.07.2019 року складає 849,00 грн. Розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів на неповнолітню доньку станом на 01.12.2019 року становить 8312,50 грн (а.с.22-23). Відповідно до розпорядження голови Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області № 167 від 01.08.2019 року визначено способи участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , а саме: щосуботи з 10.00 години по 18.00 годину неділі та під час перебування у відпустці, при офіційному підтвердженні, щотижня з 10.00 год. суботи по 18.00 годину неділі, без присутності матері [PERSON] (а.с. 25). Судом встановлено, що [PERSON] протягом 2019 року неодноразово зверталася до Іванівського відділення поліції Каховського ВП ГУНП в Херсонській області з приводу вчинення [PERSON] стосовно неї психологічного та фізичного насилля в сім`ї, що підтверджується інформацією наданою Іванівським ВП Каховського ВП ГУНП в Херсонській області (а.с.13-17). Так, згідно постанов Іванівського районного суду Херсонської області від 26.02.2019 року та від 14.03.2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини [PERSON] , яке мало місце 29.01.2019 р., 02.02.2019 р. та 12.02.2019 р. Постанови суду [PERSON] не оскаржувались та набрали законної сили (а.с.29-39). Крім того, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що за заявами [PERSON] до відділення поліції про спричинення їй тілесних ушкоджень [PERSON] , були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2019 року та 12.05.2019 року за правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та ч.1 ст.122 КК України (а.с.42-44). На підставі рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 10.01.2020 року було видано обмежувальний припис відносно [PERSON] терміном на шість місяців з метою попередження повторення вчинення останнім неправомірних дій по відношенню до позивача. Судом були встановлені заходи тимчасового обмеження прав кривдника та покладенні на нього обов`язки, зокрема, встановлені ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», це заборона перебувати в місці проживання [PERSON] та наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця її проживання, вести листування, телефонні розмови з останньою, розшукувати, переслідувати її та спілкуватися з нею. Свідок [PERSON] в суді показала, що позивач є її дочкою, яка проживає разом з малолітньою дитиною у її двокімнатному будинку. В будинку створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Дитина відвідує дитячий садок, позивач повністю опікується та доглядає за дитиною. Відповідач, коли забирає дитину на вихідні та відвозить за місцем свого проживання в с.Нововасилівка, повертав дитину несвоєчасно, були випадки затримки на декілька днів, що змусило звернутися позивача до поліції. Дитину повертав неохайну, погрожуючи, що її не поверне. Були непоодинокі випадки, коли [PERSON] під час зустрічей з дитиною перебував у стані алкогольного сп`яніння або в агресивній, неадекватній поведінці. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області, місце проживання малолітньої [PERSON] , 2017 року народження доцільно визначити разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Даний висновок затверджено розпорядженням голови Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області №72 від 03.03.2020 року (а.с.76-77). Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом ( стаття 153 СК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків, якщо батьки проживають окремо, то місце дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до правил ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що обидва батьки дитини мають місце проживання, батьками створені умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини, суд бере до уваги, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, відносини, які склалися між сторонами після розірвання шлюбу, а також характеризуючи дані сторін. Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, думку органу опіки та піклування, який дійшов висновку про доцільність проживання дитини з матір`ю, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а саме, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, мати виховує та утримує доньку, суд вважає вірним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] із її матір`ю - позивачкою [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Саме проживання малолітньої доньки із матір`ю, на думку суду, буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, визначення місця проживання дитини з матір`ю не свідчить про розлучення її з батьком, який її відвідує і має можливість як спілкуватися з нею так і проживати з нею за своїм місцем проживання у визначені органом опіки та піклування дні. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу [PERSON] було роз`яснено під час підготовчого судового засідання обов`язок щодо подання доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, крім того, задоволено клопотання відповідача щодо допиту в судовому засіданні свідка [PERSON] , проте, відповідач не надав суду жодних переконливих доказів, що проживання доньки разом з батьком буде найкраще відповідати інтересам дитини, а навпаки в судові засідання без поважних причин не з`являвся, явку свідка для допиту не забезпечив, що приводить суд до переконання, що відповідача не цікавить з ким буде проживати його дитина. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 15 від 27.12.2019 року позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн (а.с.1). Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному об`ємі.

Outcome: approved