Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 11 червня 2014 року, посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Через різні характери, погляди на шлюб і сім'ю між ними досить часто виникали непорозуміння та сварки, що призвело до того, що вони припинили підтримувати подружні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб носить формальний характер. Подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов підтримує, просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позов, оскільки з травня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо. Сплачений ним при подачі позову судовий збір з відповідача просив не стягувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов визнає, так як із травня 2015 року вона і позивач проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Просила суд розглянути справу за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 11 червня 2014 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 335. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з травня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved