Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

У грудні 2019 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.04.2004 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , від якого вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивач посилається на те, що під час спільного проживання, в останні роки між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Також, втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємоповаги і підтримки, припинили бути родиною. Зазначає, що шлюбні відносини фактично припинилися з вересня 2017 року. Спору про майно не мають. За спільною домовленістю між сторонами, діти залишаться проживати із мамою - відповідачем. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою від 27.04.2020 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засідання позивач пояснив суду, що дійсно проживають з відповідачем окремо більше двох років, спільного бюджету та господарства не мають, не підтримують шлюбних стосунків, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача вказав про те, що відповідач позов визнає в повному обсязі, сторони дійсно не проживають разом з липня 2018 року, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.04.2004 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, актовий запис № 523 (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження № [NUMBER] (а.с.4) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження № [NUMBER] (а.с.5). При цьому, як встановлено з матеріалів справи, сторони по справі втратили взаєморозуміння та почуття любові, що, як наслідок, призвело до того, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та їх дітей. Вимогами ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Сторони не виявили бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved