Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що залишився після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 04.01.2014 року, зазначивши в обґрунтування позову, що після смерті чоловіка, з яким вона знаходилася у шлюбі з 1973 року, відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який було збудовано у 1979 році на земельній ділянці площею 0.06 га, виділеної чоловіку радгоспом «Одеський» під забудову садиби в с.Світле по вул.Кузнецька, 14, Комінтернівського району Одеської області. За життя чоловік заповідального розпорядження не зробив. Вона разом з двома синами являються спадкоємцями померлого за законом першої черги. Однак сини відмовилися від своєї частки у спадщині на її користь, про що написали нотаріусу відповідні заяви. Проте, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом вона не може, оскільки чоловіком не зареєстровано право власності на будинок. За таких обставин, їй нотаріусом рекомендовано звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. В судове засідання позивач не зявилась, але направила письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, у звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Судом установлено, що згідно наказу №47-п від 01.04.1974 року по радгоспу «Одеський» із земель радгоспу [PERSON] виділена земельна ділянка площею 0.06 га під забудову садиби в с.Світле Комінтернівського району Одеської області по вул.Кузнецька, 14. Відведення земельної ділянки затверджено рішенням виконкому Комінтернівської районної Ради від 16.04.1974 року №299 та видано свідоцтво на забудову /а.с.50-53/. Технічним паспортом, виготовленим Комінтернівським РБТІ 23.09.2014 року на житловий будинок №14 по вул.Кузнецька с.Світле Комінтернівського району Одеської області, власником якого значиться [PERSON] (нині померлий), підтверджується, що за вказаною адресою розташований житловий будинок літ.«А», 1979 року забудови, загальною площею 149.4 кв.м., жилою 48.2 кв.м., допоміжною 101.2 кв.м., з надвірними господ-дарськими будівлями і спорудами /а.с.13-19/. Витягом з погосподарській книзі Олександрівської сільської ради №38, особовий рахунок №1994-1, підтверджується, що за [PERSON] рахується земельна ділянка загальною площею 0.06 га з 1974 року та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: с.Світле Комінтернівського району Одеської області, вул.Кузнецька, 14, де [PERSON] проживав та був зареєстрований з 03.12.1980 року до дня своєї смерті 04.01.2014 року. Разом з ним були зареєстровані: [PERSON], [INFO], дружина; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], син /а.с.11,12/. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на тої час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Статтею 3 Закону №195-ІУ визначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Таким чином, спадкодавець набув право власності в встановленому законом порядку, що діяв на час спорудження ним житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в с.Світле Комінтернівського району Одеської області по вул.Кузнецька, №14. 04.01.2014 року [PERSON] помер у віці 61 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №364332, актовий запис за №131 /а.с.9/. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу, згідно якого [PERSON] і [PERSON] одружилися 07.04.1973 року /а.с.10,21/. Як убачається з копії спадкової справи №199/2014 до майна померлого 04.01.2014 року [PERSON], відкритої Комінтернівською державною нотаріальною конторою 13.06.2014 року за заявою спадкоємиці [PERSON] про прийняття спадщини, інші спадкоємці за законом першої черги, діти померлого: [PERSON] і [PERSON] 18.06.2014 року подали заяви про відмову від своїх часток у спадщині на користь матері [PERSON] Згідно листа Комінтернівського РБТІ від 21.10.2014 року реєстрація права власності на житловий будинок в с.Світле по вул.Кузнецька, 14, Комінтернівського району Одеської області станом на 29.12.2012 року не проводилася, у звязку з чим, постановою від 12.12.2014 року державним нотаріусом відмовлено спадкоємиці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання /а.с.24-44/. Згідно розясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За викладених обставин позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.1216,1217,1218,1268,1269,1270 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і

Outcome: approved