Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики грошей, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в сумі 10\~076,00 грн. та три відсотки річних в сумі 806,06 грн., судові витрати в розмірі 2 267,18 грн.. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 20.04.2015 року [PERSON] взяла у нього в борг грошові кошти в сумі 10\~676,00 грн., які зобов`язувалася повернути частками по 1\~000,00 грн. щомісячно до 10 числа, починаючи сплачувати з 06 травня 2015 року. Відповідачем було повернуло борг лише у сумі 600 грн., інша сума залишилася неповернутою. Тому позивач просить стягнути суму в розмірі 10\~076,00 грн. Крім того, за невиконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідач просить стягнути три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 806,06 грн. та понесені судові витрати за сплачений судовий збір в розмірі 719,18 грн., поштові витрати 48,00 грн., витрати на правничу допомогу у сумі 1\~500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася, не повідомила суд про причини неявки, хоча була належним чином повідомлена про день, місце та час розгляду справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Відповідно до\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~\~ Відповідно до\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею\~263\~ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним\~\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 20.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 10\~676,00 грн. які та зобов`язувалася повернути частками по 1\~000,00 грн. щомісячно до 10 числа, починаючи сплачувати з 06 травня 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання зазначеного договору [PERSON] була надана розписка про отримання нею від позивача грошових коштів в сумі \~10\~676,00 грн. Таким чином, форма договору позики не порушена. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу у розмірі 10\~076,00 грн. залишається неповернутою відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Три відсотки річних від простроченої суми за період з 10.03.2016 року по 10.12.2018 рік складають: 10\~076,00 грн. х 3 : 100 : 365 днів х 1 005 днів = 832,30 грн. ( де 10076,00 грн. - сума боргу, 1 005 днів - кількість прострочених днів за вказаний період). Оскільки, згідно розрахунку суду розмір трьох відсотків річних складає 832,30 грн., а позивач в заявленому позові просить стягнути три відсотки річних в розмірі 806,06 грн., суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми підлягає стягнення саме в розмірі 806,06 грн. Також, підлягає задоволенню сума боргу за договором позики грошей в розмірі\~10\~076, 00 грн. \~ \~ \~ \~Стосовно судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги слід зазначити наступне. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~Частиною 2\~статті 137\~ЦПК України\~визначено,\~що за\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має бути визначений умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. \~ \~ \~ \~Із матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2018 року між позивачем та адвокатом Зайченко О.В. було укладено договір про надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~Згідно акту наданих послуг від 10.12.2018 року загальна вартість послуг адвоката Зайченка О.В. за надання правової допомоги [PERSON] складає 1 500,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується розподілу інших судових витрат пов`язаних з розглядом справи слід зазначити наступне. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., згідно квитанції № 48878 від 23.08.208 року, який підлягає стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Тоді як, витрати пов`язані з поштовим переказом в розмірі 48,00 грн. не є судовими витратами в розумінні статті 133 ЦПК України, тому розподілу не підлягають. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved