Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» в особі Харківського регіонального відділення АБ «Експрес Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 74413/30/к3 від 30 січня 2013 року на загальну суму 20 000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що 30 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №. 74413/30/к3 на загальну суму 2000,00 грн., строком на 24 місяці з 30.01.2013 року по 30.01.2015 року зі сплатою 25,0 % річних. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав в звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлена належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 30 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 74413/30/к3. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав в звязку з чим станом на 23.11.2015 року утворилась заборгованість в сумі 34\~817,06 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 13\~360 грн. 79 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10\~566,20 грн.; пені за порушення строків погашення кредиут 5\~434, 00 грн.; пені за порушення строків погашення відсотків 3\~456, 07 грн.; штраф у розмірі 10% згідно п. 6.4 (за порушення 5.2.5 кредитного договору ) 2000 грн. 00 коп.. Судом встановлено, що 30 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 74413/30/к3, відповідно до якого [PERSON] отримав споживчий кредит в сумі 20\~000,00 грн. строком на 24 місяців з 30.01.2013 по 30.01.2015 року зі сплатою 25,0 % річних (а.с. 8-9). За умовами п.п.1.1 та 5.2.1 зазначеного договору [PERSON], як позичальник був зобовязаний своєчасно повернути одержаний кредит та сплатити нараховані відсотки, а також інші платежі у визначених договором розмірах і термінах (строках) та виконати інші зобовязання, визначені договором у повному обсязі. Крім того, п.п. 5.2.4., п.п. 5.2.6 кредитного договору встановлюють обовязок [PERSON], як позичальника, попередити кредитодавця АБ «Експрес Банк» про випадки, що можуть призвести до припинення зарахування грошових коштів на поточний рахунок (картковий) рахунок позичальника. Всупереч даним умовам кредитного договору відповідача [PERSON] не було повідомлено банківську установу про настання випадків та подій, зазначених у кредитному договорі. З моменту останнього платежу, який відбувся 07.10.2013 року погашення кредиту в сумі 456,62 грн. яке відбулось 07.10.2013 року. При цьому, відповідачем були сплачені нараховані відсотки за користування кредитом на загальну суму 3063,32 грн., останнє погашення відбулось 20.08.2014 року на суму 100,00 грн., більше оплат не проводилось. Строк погашення боргу по кредитному договору № 74413/30/к3 від 30.01.2013 р. сплинув 30.01.2015 року. Банк в свою чергу звертався до відповідача з повідомленням про наявність несплачених чергових платежів за кредитним договором та вимогами щодо погашення кредиту, що підтверджується відповідними повідомленнями за вих. № 25.04 59/706 від 18.12.2013 р., вих. № 25.04 59/639 від 13.11.2013 р. (а.с.15-16). Станом на 23.11.2015 року утворилась заборгованість в сумі 34\~817,06 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 13\~360 грн. 79 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10\~566,20 грн.; пені за порушення строків погашення кредиту 5\~434, 00 грн.; пені за порушення строків погашення відсотків 3\~456, 07 грн.; штрафу у розмірі 10% згідно п. 6.4 (за порушення 5.2.5 кредитного договору ) 2000 грн. 00 коп.. На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобовязання. Статтею 536 ЦПК України визначено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 548 ЦК України, виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобовязання неустойкою. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штраф, пеня), що являє собою грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. Проте, суд не може погодитися з розміром нарахованого штрафу відповідно до п.6.4 за порушення п. 5.2.5 кредитного договору у сумі 2000,00 грн., оскільки даний вид штрафних санкцій не може подвійно застосуватись до боржника у відповідності до правил та вимог ст. 549 ЦК України. Таку правову позиції зазначено у Постанові від 21 жовтня 23015 року у справі 3 6-2003цс15 Верховного Суду України, згідно якої відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення штрафу розмірі 10% згідно п. 6.4 за порушення 5.2.5 кредитного договору у сумі 2000,00 грн. є такими, що накладають на відповідача [PERSON] подвійну цивільно правову відповідальність, яка є прямо забороненою Конституцією України, тому є необгрутованими в даній частині позовних вимог. Частиною статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України у розгляді цивільних і кримінальних справі від 17.10.2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат , вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, з відповідача по справі підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених судом позовних вимог, у відповідності до співвідношення ставки судового збору з ціною позовних вимог з урахуванням обсягу задоволення позовних вимог тобто, в повному обсязі, сплаченому позивачем при зверненні до суду . На підставі викладеного,

Outcome: partial