overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 18.07.1989 року і спільно проживали до 01.12.2013 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося троє дітей, двоє з яких повнолітні та один неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. В судове засідання позивач з'явилася, подану позовну заяву підтримала і просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, протии задоволення позову не заперечив. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 22.11.2006 року і спільно проживали по грудень 2013 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей : донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, нескладність характерів, розходження поглядів на сімейні відносини. В судове засідання позивач з'явилася, подану позовну заяву підтримала і просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення три місяці і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів. Зазначала, що згідно рішення Крижопільського районного суду Вінницької області з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. З березня 2012 року по березень 2014 року виникла заборгованість по аліментах в розмірі 11955,52 грн., яку позивач просила стягнути з відповідача на її користь. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки відповідач суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і його слід задовольнити. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості № 2430 від 07.04.2014 року по виконавчому листу № 0210/341/2012, виданому Крижопільським районним судом 19.04.2012 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, наданого відділом державної виконавчої служби Крижопільського районного управління юстиції, відповідачем допущено заборгованість по аліментах на суму 11955,52 грн. Стягувач на чию користь стягуються аліменти в разі виникнення заборгованості, має право звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за аліментами відповідно до ст. 194 СК України. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, від 08.07.2011 року, позивача звільнено від сплати судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок, тому на підставі статті 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача. Враховуючи наведене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Кашперівської сільської ради про визнання за нею права власності на земельну ділянку, площею 3,2176 га, яка розташована на території Кашперівської сільської ради Козятинського району Вінницької області і була передана у приватну власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серії ЯА №?322221, виданого 14 липня 2008 року на підставі розпорядження Козятинської РДА № 137 від 22 березня 2005 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що 27 грудня 2010 року померла її баба [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 3,2176 га, яка розташована на території Кашперівської сільської ради Козятинського району Вінницької області і була передана у приватну власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вона (позивач) є спадкоємцем зазначеного майна за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Кашперівської сільської ради 10 грудня 2010 року, за реєстром №177, і у встановлений законом строк спадщину прийняла, так як на час смерті баби постійно проживала разом з нею за вказаною адресою. Проте, оформити свої спадкові права на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не може через те, що державний акт на право приватної власності на землю на ім'я її покійної баби був знищений внаслідок пожежі. Саме ця обставина не дає їй можливості оформити свої спадкові права. В судове засідання позивач не з'явилася, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Представник Кашперівської сільської ради в судове засідання не з'явився. Кашперівський сільський голова надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у відсутності представника сільської ради, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову представником відповідача необхідно прийняти, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи (а.с.3-10) і положеннях ст.ст. 1218, 1233, 1268 ЦК України, іншим чином позивач не може реалізувати своє спадкове право, а представник відповідача - Кашперівський сільський голова не обмежений в повноваженнях на визнання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною - донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів). В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з 30 червня 2007 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 363. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Сімейні стосунки припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. На даний період часу вона ніде не працює у зв'язку з тим, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує додаткової матеріальної допомоги з боку відповідача, яку він у добровільному порядку не надає. Відповідач офіційно працює, має можливість надавати матеріальну допомогу. Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтвердила. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Просив суд стягнути аліменти у розмірі 1/12 частини заробітку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності з ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Батьком дитини є відповідач. На даний період часу позивачка ніде не працює у зв'язку з тим, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує додаткової матеріальної допомоги з боку відповідача, яку він у добровільному порядку не надає. Заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в ході судового розгляду від сторін не надходили. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є фізично здорова та працездатна людина, працює на підприємстві ПАТ «ДніпроАзот», має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини у встановленому законом розмірі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів - у розмірі 1/6 частини до досягнення дитиною віку трьох років. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 12 грудня 2013 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі ? частини його заробітку (доходів). В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з 12 квітня 2013 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 125. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Батьком дитини є [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На даний період часу вона ніде не працює у зв'язку з тим, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує додаткової матеріальної допомоги. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. При таких обставинах відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає можливим слухати спаву у відсутність відповідача. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності з ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Батьком дитини є відповідач. На даний період часу позивачка ніде не працює у зв'язку з тим, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує додаткової матеріальної допомоги з боку відповідача, яку він у добровільному порядку не надає. Заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в ході судового розгляду від сторін не надходили. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є фізично здорова та працездатна людина, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини у встановленому законом розмірі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів - у розмірі 1/6 частини до досягнення дитиною віку трьох років. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 04 грудня 2013 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 11 жовтня 2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народилася донька, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося на підставі різних характерів, відсутності взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, а також зловживанням відповідача алкогольними напоями, часто не ночував вдома. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені з весни 2012 року, живуть окремо, загальне сімейне господарство не ведеться, почуття кохання до відповідача втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач до судового засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що з весни 2012 року сторони живуть окремо, загальне сімейне господарство не ведеться, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Відновлення і збереження родини неможливе, оскільки дружину не кохає. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 11 жовтня 2002 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1231. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17 грудня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народився син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося на підставі різних характерів, відсутності взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейне життя. Відповідач жодної уваги та участі у вихованні сина не приймав. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені з 1 грудня 2013 року, та з цього часу сторони живуть окремо, загальне сімейне господарство не ведуть, почуття кохання до відповідача втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач до судового засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що з грудня 2013 року шлюбно-сімейні відносини з дружиною він не підтримує, загальне сімейне господарство не ведуть. Відновлення і збереження родини неможливе, оскільки дружину не кохає. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 17 грудня 2011 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2415. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 409. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 25 червня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народився син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося на підставі різних характерів, відсутності взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, постійних сварок стосовно матеріального забезпечення сім'ї. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені з серпня 2013 року, та з цього часу сторони живуть окремо, загальне сімейне господарство не ведуть, почуття кохання до відповідача втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач до судового засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що з серпня 2013 року шлюбно-сімейні відносини з дружиною він не підтримує, загальне сімейне господарство не ведуть. Відновлення і збереження родини неможливе, оскільки неодноразово він з дружиною намагались знайти порозуміння, однак до примирення подружжя так і не прийшло. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 25 червня 2011 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 224. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 815. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про визнання [PERSON] недієздатною. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що [PERSON] [INFO], яка проживає разом із заявницею і доводиться їй рідною донькою, являється інвалідом другої групи хронічного психоневрологічного захворювання, знаходиться на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері №3. Через свою хворобу [PERSON] потребує стороннього догляду та опіки. В зв'язку з цим заявниця звернулась до суду та просила визнати [PERSON], [INFO] уродженку м. Львів - недієздатною. В судовому засіданні заявниця вимоги підтримала. Представник Опікунської ради Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надіслали до суду лист про розгляд заяви за їх відсутності. Суд, заслухавши заявницю, перевіривши матеріали справи встановив, що [PERSON] [INFO] зареєстрована в квартирі [ADDRESS], проживає разом із заявницею і доводиться їй рідною донькою, страждає на психічну хворобу, яка істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, являється інвалідом другої групи хронічного психоневрологічного захворювання, знаходиться на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері №3.Через свою хворобу [PERSON] має розумовий розлад, внаслідок якого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і тому потребує опіки. По справі була призначена судово - психіатрична експертиза стосовно [PERSON], [INFO] уродженки м. Львів. При цьому, згідно акту №227 від 20.03.2014 року судово - психіатричної експертизи [PERSON] страждає на органічне ураження головного мозку поєднаного ґенезу (резидуально-органічне, травматичне) з вираженими емоційно-вольовими порушеннями та інтелектуально-мнестичним зниженням і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки [PERSON] страждає тяжкою психічною хворобою у вигляді органічного ураження головного мозку поєднаного ґенезу (резидуально-органічне, травматичне) з вираженими емоційно-вольовими порушеннями та інтелектуально-мнестичним зниженням і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оцінюючи зібрані в справі докази, суд вважає їх достовірними та достатніми для визнання недієздатною [PERSON]. У зв'язку із вищевикладеним та

Outcome: approved