Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

У грудні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, а саме просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на період її навчання до досягнення [PERSON] 23 річного віку, починаючи з 08.01.2020 року до [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.02.2015 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною віку повноліття. Оскільки [INFO] сину виповнилось 18 років і він став студентом, позивач звернулась до суду та рішенням від 12.12.2016 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина. Дочка [PERSON] [INFO] досягнула повноліття та є студенткою 1 курсу виконавсько-музикознавчого факультету Харківського національного університету мистецтв ім. І. П. Котляревського, а отже з 08.01.2020 року у позивача виникає право на продовження отримання від відповідача аліментів на утримання дочки. Відповідач працює у Дитячій музикальній школі№13 в м. Харкові, а тому спроможність сплачувати аліменти не зменшилась. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, згідно якої проти позову про стягнення аліментів в указаному позивачем розмірі не заперечує. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, заяву відповідача, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 29.01.2002 року (а. с. 11). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.04.2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.06.2010 року, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2010 року до їх повноліття, вирішено питання про розподіл судових витрат (а. с. 13-14). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.02.2015 року (справа №638/18190/14-ц) позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.10.2014 року та до досягнення дитиною віку повноліття (а. с. 23). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.12.2016 року (справа №638/15184/16-ц) позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів, щомісячно починаючи з 19 вересня 2016 року та до 16.07.2019 року, в іншій частині позовних вимог відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат (а. с. 15). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.01.2017 року (справа №638/15184/16-ц) абзац другий резолютивної частини рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.12.2016 року викладено в наступній редакції: «стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів, щомісячно починаючи з 19 вересня 2016 року та до [INFO]» (а. с. 16). Як вбачається з довідки Харківського національного університету мистецтв імені І. П. Котляревського від 24.10.2019 року за №К-02, [PERSON] є студенткою І курсу ступеня освіти «Бакалавр» виконавсько-музикознавчого факультету Харківського національного університету мистецтв ім. І. П. Котляревського, спеціалізація «Фортепіано, орган», денна форма навчання (а. с. 10). Місцем проживання [PERSON] є: [ADDRESS] , тобто її місце проживання збігається з місцем проживання позивача по справі - її матері (а. с. 12). Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 3 статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається із заяви відповідача [PERSON] , проти стягнення аліментів у розмірі, визначеному позивачем - 1/6 частка його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку він не заперечує, тим самим підтверджуючи можливість надавати матеріальну допомогу. Тобто, судом встановлена обов`язкова сукупність юридичних фактів: досягнення донькою - [PERSON] віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження нею навчання у Харківському національному університеті мистецтв імені І. П. Котляревського; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька [PERSON] можливості надавати таку допомогу. Приймаючи до уваги викладене, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, враховуючи інтереси останньої, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частки його доходів щомісячно. . Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 2, 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків всатнволених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Оскільки позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів задоволена у повному обсязі, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved