Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У грудні 2017 року КП «Водоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за воду та послуги каналізації. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі мешкають в квартирі за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний [ADDRESS] та за вказаною адресою користуються послугами КП «Водоканал». Проте, оплату за послуги, які надаються підприємством вносять не в повному обсязі, у звязку з чим за період з 01.10.2014 по 31.07.2016 року у них утворилася заборгованість у сумі 23 269,34 грн. У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідачі не бажають. КП «Водоканал» раніше зверталося із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості, але ухвалою суду було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Посилаючись на вказані обставини, а також на положення ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. 526 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», КП «Водоканал» просить суд стягнути із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на їх користь борг по оплаті за воду і послуги каналізації у розмірі 23 269,34 грн., а також судові витрати в сумі 1 600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі, які були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, відзиву на позов суду не надали, із заявою про розгляд справи у їх відсутності до суду не зверталися, клопотань відповідачів про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Водоканал» від 31.03.2016 року та відповідно користуються послугами, які надаються КП «Водоканал», але оплату за надані послуги відповідачі вносять не в повному обсязі. Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідачів по оплаті за воду і послуги каналізації за період з 01.10.2014 року по 01.08.2016 року становить 10 981 грн. 57 коп. і вказаний розрахунок заборгованості відповідно до положень ст. 12, ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачами не спростовано. КП «Водоканал» заявив позовні вимоги про стягнення із відповідачів заборгованості по оплаті за воду та послуги каналізації у розмірі 23 269 грн. 34 коп. Разом з тим, як вбачається із розрахунку заборгованості, до загальної суми боргу позивачем, крім заборгованості за період з 01.10.2014 року по 01.08.2016 року в сумі 10 981 грн., включено також суми заборгованості за період з 01.04.2000 року по 31.08.2004 року в розмірі 1476 грн. 89 коп. та за період з 01.09.2004 року по 31.08.2012 року в розмірі 24 006 грн. 96 коп., які, як зазначено КП «Водоканал» у розрахунку, є заборгованістю за рішеннями суду. Вказані обставини свідчать про те, що заборгованість за періоди з 01.04.2000 року по 31.08.2004 року та з 01.09.2004 року по 31.08.2012 року вже стягнута за рішеннями судів, а тому їх повторне стягнення в судовому порядку є неприпустимим. Невиконання або часткове виконання судових рішень про стягнення заборгованості не є підставою для повторного стягнення цієї ж самої заборгованості судом. За таких обставин суд дійшов висновку, що на даний час відповідачі мають не стягнуто судом заборгованість перед позивачем за період з 01.10.2014 року по 01.08.2016 року становить 10 981 грн. 57 коп. Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду та питне водопостачання». Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст. 32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки. Рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року визначено, що збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано Комунальному підприємству «Водоканал». Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обовязок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Судом встановлено, що відповідачі наданими КП «Водоканал» послугами користувалися, проте, ухиляються від виконання своїх зобов'язань щодо проведення оплат за спожиту воду та послуги каналізації у повному обсязі. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, і з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість у розмірі 10 981,57 грн., а в іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів також необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в загальній сумі 1 600 грн., тобто по 400 грн. з кожного.

Outcome: partial