Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

У вересні 2020 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (далі ТОВ «Кредитсервіс» звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 20.03.2020 р. № 200320-001 у розмірі 40620 грн. 00 коп., а також судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначається про те, що 20.03.2020 р. між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 200320-001. Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач [PERSON] належним чином не виконала, тому у неї утворилася заборгованість перед банком у розмірі 40620 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 15.02.2021 р. відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач ТОВ «Кредитсервіс» у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із статтею 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.03.2020 р. між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 200320-001. Згідно із розрахунком заборгованості, викладеним у позовній заяві ТОВ «Кредитсервіс», відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором від 20.03.2020 р. № 200320-001 у розмірі 40620 грн. 00 коп., яка складається з: 30000 грн. сума отриманої позики (тіло кредиту), 10620,00 грн. відсотки за користування кредитними коштами; Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Кредитсервіс» зазначає, що відповідно до укладеного правочину [PERSON] отримала кредит на визначених умовах, однак взяті на себе зобов`язання не виконала. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких, позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved