Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 10 905,17 гривень та моральної шкоди у сумі 5000 гривень, завданих йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також понесених у зв'язку з оформленням експертизи витрат в сумі 625,00 гривень та судового збору. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав і в їх огрунтування послався на те, що 11.09.2013 року о 17:30 годин по вул. Л.Українки в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan, державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Nissan Sunny, державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], у результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідач [PERSON] після скоєння ДТП, залишив місце пригоди і зник у невідомому напрямку. 16.09.2013 року ВДАІ Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області відносно [PERSON], за порушення п.12.1, п.13.1 та п.2.10 Правил дорожнього руху, складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Постановою Березівського районного суду Одеської області від 03.12.2013 року [PERSON], визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП, йому, як власнику автомобіля, завдано матеріальну шкоду в розмірі 10 905,17 гривень та моральну шкоду, яку оцінює в 5000 гривень, а також він сплатив 625 гривень за оформлення експертизи. У зв'язку з тим, що [PERSON] добровільно відмовляється відшкодовувати завдані збитки, він вимушений звернувся до суду з даним позовом, який просить задовольнити по підставам викладеним вище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не зважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а. с. 51, 52, 94/, про причини не явки не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За зазначених вище обставин, суд зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступного. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 6 ст. 110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть предявлятися за місцем завдання шкоди. Судом установлено, що 16.09.2013 року старшим інспектором ВДАІ Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області майором міліції Шлікор О.С., складено протокол серії АА2 № 174025 про адміністративне правопорушення, відносно [PERSON], [INFO], за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, який 11.09.2013 року о 17:30 годин, керуючи по вул.Л.Українки в с.Олександрівка Комінтернівського району Одеської області автомобілем Nissan, державний номер [NUMBER], порушив вимоги п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем Nissan Sunny, державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження й після цього в порушення п. 2.10 правил дорожнього руху, залишив місце пригоди /а. с. 6/. Довідкою ВДАІ Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області підтверджується, що 11.09.2013 року о 17:30 годин по вул. Л.Українки в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої транспортний засіб Nissan Sunny, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER], отримав механічні пошкодження, а саме: деформацію лівого переднього крила та лівих передніх дверей, заднього бамперу, деформацію заднього лівого крила, розбито ліве дзеркало /а. с. 27/. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], транспортний засіб Nissan Sunny, державний номер [NUMBER], білого кольору, номер шасі (кузова) [NUMBER], 2008 року випуску, належить на праві власності [PERSON] /а. с. 35/. Постановою Березівського районного суду Одеської області від 03.12.2013 року по справі про адміністративне правопорушення № 494/1382/13-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністратвиних правопорушеннь, передбачених ст.122-4, ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 16.12.2013 року /а. с. 49/. Частинами 3 та 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини 1 та 2 сттті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 4 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року роз'яснено, що обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Зі змісту положень статті 1187 ЦК України вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, судом установлено, що внаслідок неправомірних винних дій відповідача [PERSON], [PERSON] завдано шкоду, яку відповідач зобов`язаний відшкодувати у повному обсязі, тому позивач повинен довести розмір завданої йому матеріальної або моральної шкоди. За загальними правилами відшкодування майнової шкоди, визначеними ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, у тому числі, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 1192 ЦК України суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодування завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З матеріалів справи вбачається, що розмір матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок механічного пошкодження транспортному засобу Nissan Sunny, державний номер [NUMBER], відповідно до звіту № 09-047 від 30.09.2014 року, становить 10 905,17 гривень /а. с. 8-14/, а також позивач [PERSON] на проведення експертних досліджень витратив 625 гривень, що підтверджується квитанцією /а. с. 87/. Відповідно до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, який відбувається способами, встановленими статтею 16 ЦК України. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкоду-вання збитків та інші способі відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно частин 2 та 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступення вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 4 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи, що між винними діями [PERSON] та завданою позивачеві шкодою існує причинний зв`язок, в наслідок чого [PERSON] зазнав певних душевних стражданнь через пошкодженням свого майна та враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненю моральна шкода у розмірі 2000 гривень. Відповідач не надав суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 10 905,17, гривень, витрати за оформлення експертизи в сумі 625 гривень та моральна шкода в розмірі 2000 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої строни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно наданих позивачем квитанцій № 3-1141А/1 від 10.12.2013 року та № 75-1141F/1 від 15.04.2014 року ним понесено судовий збір на загальну суму 459,40 гривень, які підлягають стягненню з відповідача /а. с. 4, 5/. На підставі викладеного та

Outcome: partial