Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У грудні 2016 р. позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття посилаючись на ті підстави, що відповідач на прохання позивача про матеріальну допомогу ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свого сина та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання та виховання. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надавши до суду заяву в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд спарви у його відсутності не надавав (а.с. 15, 17, 18). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 12.11.2010 у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис №1108 (а.с. 4). У даному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно довідки Форми №3 від 13.12.2016 №02/08-006728 [PERSON] зареєстрована разом із сином [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved