Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У грудні 2013р. позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 348 483 грн., обгрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] позичила в неї для придбання квартири гроші в сумі 163 000 грн. і до теперішнього часу не повернула. В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, що підтверджується поштовим конвертом /а.с.28-29/, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань або заяв про відкладення судового засідання чи про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07.12.2012 року між позивачем (позикодавцем) та відповідачем (позичальником) укладено договір позики, згідно якого позичальник отримав від позикодавця грошову суму в розмірі 163 000 грн., що еквівалентно 20 000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідачем написано розписку від 07.12.2012 року, в якої визначено термін повернення боргу до 07.12.2013 р. /а.с.18/. В судовому засіданні встановлено, що грошові кошти [PERSON] до теперішнього часу не повернуто. На підставі вищевикладеного, оцінивши та дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. При розгляді справи, суд керується ст.ст.10,60 ЦПК України, згідно яких сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 205,207, 1047 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст.1046 ЦК України з договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем визначену грошову суми або визначену кількість речей. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що згідно ст.ст. 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Позивач виконав належним чином свої зобов'язання за договором, тобто надав відповідачу обумовлену розпискою суму позики в розмірі 163 000 грн., а відповідач в свою чергу умови договору належним чином не виконав. Відповідач не надав суду доказів відсутності своєї вини у порушені зобов'язання, а також того, що ним були вжиті всі заліжні заходи щодо виконання зобов'язання. Підстав, передбачених ст. 617 Цивільного кодексу України, для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання судом не встановлено. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 статею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доказів повернення позики відповідачем суду не представлено. Відповідно до довідки Головного управління статистики загальна сума індексу інфляції та 3% річних склала 323 229 грн. /а.с.6/. Таким чином, суд погоджується з розрахунком зробленим позивачем і вважає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість на загальну суму 323 229 грн., яка складається з суми боргу 163 000 грн., індексу інфляції та 3 % річних в сумі 160 229 грн. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved