Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 258 627,86 гривень, 3% річних в сумі 13 172,93 гривні та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 01.03.2012 року уклав з відповідачкою договір позики, за яким передав [PERSON] 6390,00 доларів США, а відповідач зобов'язалася повернути позику 01.09.2012 року, про що написала письмову розписку. 01.11.2012 року він знову уклав з відповідачкою договір позики, за яким передав [PERSON] 10 200 доларів США, а відповідач зобов'язалася повернути позику 01.09.2013 року, про що написала письмову розписку. На його вимогу про повернення боргу відповідач грошові кошти не повернула, стала уникати його та ухилятися від обов'язку повернути борг. На момент звернення до суду з вказаним позовом гроші йому так і не повернуті. Тому на підставі ст.ст.526, 1046-1050 ЦК України вважає, що гроші повинні бути стягнуті в примусовому порядку. Крім того просить стягнути передбачені ст.625 ЦК України три відсотки річних від простроченої суми, що становить 13 172,93 гривні. Посилаючись на наведені вище обставини, позивач просив позов задовольнити, стягнути вказані суми та відшкодувати судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути суму заборгованості за договором позики в сумі 258 627,86 гривень, 3% річних в сумі 13172,93 гривні та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне у справі повідомлення про вручення поштового відправлення, із заявами про розгляд справи в її відсутність не зверталася. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 01.03.2012 року позивач уклав з відповідачкою договір позики, за яким передав [PERSON] 6390,00 доларів США, а відповідач зобов'язалася повернути позику 01.09.2012 року, про що написала письмову розписку. 01.11.2012 року позивач знову уклав з відповідачкою договір позики, за яким передав [PERSON] вже 10 200 доларів США, а відповідач зобов'язалася повернути позику 01.09.2013 року. В забезпечення виконання умов договору позики відповідачкою власноруч була складена розписка щодо отримання грошей, однак свої зобов'язання у встановлений договором строк відповідачка не виконала. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Обов'язок позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, передбачений в ст.1049 ЦК України. Таке ж правило містить ч.1 ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК зазначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначає стаття 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також суд дійшов висновку, що підлягають стягненню передбачені законом три відсотки річних від простроченої суми заборгованості. Відповідачка на день звернення до суду грошові зобов'язання не виконала та допустила прострочення їх виконання. Невиконані зобов'язання по поверненню боргу складають в загальній сумі 16410,0 доларів США, що станом на 15.12.2014 року еквівалентно 258 627,86 гривень. За зобов'язаннями за договором позики від 01.03.2012року кількість прострочених днів складає 838. Отже, розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми зроблений наступним чином: 100708,84 грн х 3% х 838 дн.: 365 дн.: 100% = 6936,49 гривень. За зобов'язанням за договором позики від 01.11.2012 року кількість прострочених днів складає 472. Розмір 3% річних становить 6236,44 гривень (160755,89 грн х 3% х 472дн.: 365дн. : 100%). Загальна сума 3% річних від простроченої суми становить 13 172,93 гривні. З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений останнім при подачі позову судовий збір у розмірі 2 719,00 гривень.

Outcome: approved