Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~У грудні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 23 травня 2020 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №86. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає і перебуває на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є суперечки, непорозуміння, сварки, сімейні стосунки між ними припинені, разом не проживають сім місяців. Тому, [PERSON] просить шлюб розірвати, дочку залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, дочку залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, не заперечує проти його задоволення. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши сторони та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 23 травня 2020 року сторони зареєстрували шлюб в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №86. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає та перебуває на утриманні матері. Причиною розірвання шлюбу є суперечки, сварки, непорозуміння. За час спільного подружнього життя належної сім`ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні, спільного господарства не ведуть, проживають окремо сім місяців. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітню дитину залишити проживати з матір`ю. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved