Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У грудні 2016 року з позовною заявою до суду звернулась [PERSON]. Позивачка вказала, що її син [PERSON] перебував у офіційному шлюбі з відповідачкою, [PERSON]. В період шлюбу 14.08.2012 року в їх сімї народилась донька, [PERSON]. Подружнє життя сімї [PERSON] не склалось. 17.03.2014 їх шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу, онучка позивачки залишилась проживати разом із [PERSON] у будинку її батька, в м. Миргород по вул. Почапці, 26. Позивачка вказує, що після розірвання шлюбу [PERSON] спочатку дозволяла позивачці бачитись та спілкуватись із онукою. згодом стосунки між позивачкою та відповідачкою почали погіршуватись. В подальшому відповідачка обмежила спілкування з онукою та чинить перешкоди у їх спілкуванні. Позивака вказує, що бажає бачитись із своєю онукою, спілкуватись з нею, приймати участь у її вихованні та розвитку. Мирним шляхом врегулювати відносини щодо визначення порядку спілкування не вдалося. Позивачка звернулась до органу опіки та піклування із заявою про встановлення порядку побачень з онукою. Комісія прийняла рішення, яким визначила дні спілкування з онукою в присутності матері. Позивачка вказує, що графік та спосіб спілкування з онукою, який встановлений рішенням органу опіки та піклування не влаштовує, а тому вона намагалась домовитись із відповідачкою про добровільну зміну порядку спілкування, однак отримала відмову. Позивачка вважає дії відповідача такими, що порушують її права на спілкування з онукою. На її переконання вона чинить перешкоди в їх спілкуванні. Хоча дане спілкування лише позитивно могло позначитись на вихованні та розвитку [PERSON]. Посилаючись на положення статей 257, 258 СК України позивачка просить суд постановити рішення яким зобовязати відповідачку [PERSON] не чинити перешкоди брати участь у вихованні та спілкуванні позивачці з онукою, [PERSON], та встановити дні та часи зустрічей без присутності відповідачки кожну п'ятницю та суботу з 12-00 год. до 18-00 год. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд задовольнити її позов, так як вона є людиною з позитивними якостями. Її спілкування з онукою лише сприятиме її розвитку та вихованню. Вона наполягає на зустрічах з онукою без перебування поряд її матері, відповідачки по справі, так як в них виникли неприязні відносини. Відповідачка, [PERSON] та її представник адвокат, [PERSON], заперечили позовні вимоги [PERSON] Відповідачка не заперечувала права позивачки спілкуватись із онукою, однак лише в її присутності, враховуючи її вік та стан здоров'я. Дійсно після розірвання шлюбу вона не забороняла, а навпаки сприяла спілкуванню позиваки з онукою. Однак внаслідок погіршення взаємовідносин та втручання [PERSON] у процес лікування її доньки, без її згоди та дозволу, вона обмежила їх спілкування. Після встановлення порядку спілкування бабусі з онукою Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради позивачка жодного разу не реалізувала своє право та не узгодила їх зустрічі, про що вона інформувала комісію. Враховуючи те, що позивачка майже півтора роки не мала тривалого спілкування із онукою, а також враховуючи вік [PERSON], вона вважає неможливо на даний час надавати можливість їм спілкуватися без нагляду матері. Представник органу опіки та піклування подав до суду клопотання про розгляд справи без її особистої участі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши докази надані на засадах змагальності встановив, що позивачка являється бабусею [PERSON], [INFO]. Згідно статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. На підставі наданий суду характеристик суд вважає, що жодних підстав обмежувати спілкування [PERSON] з онукою немає. Навпаки суд переконаний про наявність позитиву від їх спілкування та участі позивачки у вихованні онуки, враховуючи що вона росте в неповній сімї. Статтею 263 СК України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до принципу диспозитивності розгляду цивільної справи, суд має вирішувати справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. В ході розгляду справи суду не надано доказів, що відповідачка перешкоджала в спілкуванні позивачки з онукою у спосіб визначений органом опіки та піклування у рішенні від 24 рудня 2015 року. Навпаки судом встановлено, що позивака жодного разу не спробувала організувати свою зустріч з онукою у спосіб визначений у рішенні. Враховуючи те, що судом не встановлено вчинення [PERSON] перешкод у участі та спілкуванні позивачки з онукою у спосіб встановлений рішенням органу опіки та піклування, яке постановлено на підставі заяви позивачки, суд не вбачає підстав для задоволення позову про усунення перешкод. Позивака у позовній заяві поряд з позовною вимогою про зобов'язання відповідачки не чинити їй перешкоди у спілкуванні з онукою попросила встановити дні зустрічі з онукою з 12-00 год. по 18-00 год., кожну п'ятницю та суботу без присутності [PERSON] Однак в ході судового розгляду позивачка жодним доказом не обґрунтувала, чому їй не підходить графік спілкування визначений органом опіки та піклування, який не обмежував позивачку часом спілкування та надавав на вибір узгоджувати один з вихідних днів для спілкування. Враховуючи те, що позивачка жодного разу не скористалась можливіст. здійснити спілкування з онукою у вищевказаний спосіб протягом тривалого часу, а також, враховуючи взаємини, які виникли між позивачкою та відповідачкою, суд приходить до переконання про відсутність підстав на момент розгляду справи для зміни порядку та способу спілкування, який визначив органі опіки та піклування у рішенні від 12.12.2015 року.

Outcome: dismissed