Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 12 684,70 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що між [PERSON] та Дніпропетровським державним аграрним університетом, який реорганізовано в Дніпровський аграрно-економічний університет, був укладений Договір № ОАог-121 від 01 серпня 2008 року на підготовку фахівця [PERSON] за напрямом 6.030509 «Облік і аудит». Наказом № 1609 від 26.08.2008 року [PERSON] було зараховано студентом 1 курсу університету. Відповідно до умов Договору № ОАог-121 від 01 серпня 2008 року на університет покладався обов`язок надати освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, що і виконувалося у повному обсязі. Натомість відповідач, як замовник, був зобов`язаний своєчасно, до початку навчального року (семестру), вносити оплату за освітню послугу у розмірі 5 000,00 грн. щорічно. Дана умова договору відповідачем не виконувалась, оскільки за період проходження навчання було нараховано суму до сплати за навчання у розмірі 10 000,00 грн., а сплачено лише 7 500,00 грн. Наказом № 1539 від 31 серпня 2010 року відповідача відраховано з числа студентів за академічну неуспішність. Тому, станом на 31 серпня 2010 року заборгованість по оплаті за навчання (на день відрахування) [PERSON] склала 2 500,00 грн. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено претензію, але відповіді на неї позивач не отримав. Сума пені за час прострочення оплати за навчання з початку другого семестру другого курсу, тобто з 01.03.2010 року по 01.12.2019 року складає 6 453,19 грн. Сума 3 % річних за час прострочення з 01.03.2010 року по 01.12.2019 року становить 731,51 грн. Сума інфляційних втрат за час прострочення з 01.03.2010 року по 01.11.2019 року становить - 3 000,00 грн. Загальна сума заборгованості зі штрафними санкціями становить 12 684,70 грн. Тому, Дніпровський державний аграрно-економічний університет вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 серпня 2008 року між Дніпропетровським державним аграрним університетом в особі ректора Кобця А.С. як виконавцем, [PERSON] як замовником та студентом [PERSON] було укладено Договір на підготовку фахівця № ОАог-121, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку фахівця з відривом від виробництва - освітню послугу за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр спеціальності 6.030509 «Облік і аудит» (а.с. 11). Згідно п. 2.1 вищевказаного договору Дніпропетровський державний аграрний університет як виконавець зобов`язався надати замовнику освітню послугу на рівні державних стандартів освіти. Відповідач [PERSON] як замовник в свою чергу зобов`язалась своєчасно вносити оплату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором, про що зазначено у п. 3.1 Договору на підготовку фахівця № ОАог-121 від 01 серпня 2008 року. У пункті 5.2 даного договору сторони обумовили, що вартість освітньої послуги становить 5000,00 грн. щорічно з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Відповідно до п. 5.3 даного договору, замовник вносить плату (готівкою, безготівково) за перший рік навчання не пізніше 1-го місяця після рекомендації до зарахування. Подальшу оплату проводить до 1-го вересня щорічно або семестрово на умовах, визначених п. 5.2 цього договору. Наказом № 1609 по Дніпропетровському державному аграрному університету від 26 серпня 2008 року [PERSON] було зараховано з 01 вересня 2008 року студентом першого курсу факультету обліку і фінансів на напрямом підготовки «Облік і аудит», що підтверджується витягом з вказаного наказу (а.с. 12). У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Дніпропетровський державний аграрний університет свої зобов`язання за Договором на підготовку фахівця № ОАог-121 від 01 серпня 2008 року щодо надання освітніх послуг третій особі - [PERSON] виконував в повному обсязі. Однак, відповідачем [PERSON] неналежним чином виконувались її зобов`язання за вищевказаним договором в частині оплати за освітню послугу. Так, за період навчання на 2 курсі (2009/2010 навчальний рік) відповідачу було нараховано до сплати суму у розмірі 5 000,00 грн., з яких відповідачем було сплачено 15 вересня 2009 року лише 2 500,00 грн., а сума у розмірі 2 500,00 грн., яку відповідач мала сплатити до 01 березня 2010 року, відповідачем сплачена так і не була, тобто у призначений строк відповідач оплату освітніх послуг не здійснив. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наказом ректора Дніпропетровського державного аграрного університету № 1539 від 31 серпня 2010 року [PERSON] було відраховано з числа студентів факультету обліку і фінансів та менеджменту і маркетингу денної форми навчання за академічну неуспішність (а.с. 13). Дніпропетровський державний аграрний університет було реорганізовано та шляхом реорганізації Дніпропетровського державного аграрного університету, Дніпропетровської державної фінансової академії і Академії митної служби України утворено Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет, що підтверджується Статутом Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (а.с. 23), затвердженим наказом Першого заступника Міністра освіти і науки України № 52 від 21 січня 2014 року (а.с. 24), а також підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 25). Наказом Міністра освіти на науки України № 740 від 24 травня 2017 року «Про перейменування Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету та його структурних підрозділів» Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет було перейменовано на Дніпровський державний аграрно-економічний університет (а.с. 29). Отже, судом встановлено, що позивач Дніпровський державний аграрно-економічний університет є правонаступником усіх прав і обов`язків Дніпропетровського державного аграрного університету. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За вих. № 46-11-1681 від 07 грудня 2015 року позивачем була направлена Претензія про сплату заборгованості у розмірі 2 500,00 грн. (а.с. 14). Однак, відповідач на претензію не відреагував та заборгованість по оплаті освітніх послуг за Договором на підготовку фахівця № ОАог-121 від 01 серпня 2008 року не погасив. З огляду на те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо оплати наданих освітніх послуг, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості по оплаті за навчання є законними та обґрунтованими. У пункті 6 Договору на підготовку фахівця № ОАог-121 від 01 серпня 2008 року сторонами було обумовлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. За несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник - юридична особа сплачує виконавцю неустойку (штраф, пеню) у розмірі не нижче подвійної облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що на теперішній час відповідачем так і не сплачено заборгованість по оплаті освітніх послуг, слід дійти висновку про наявність законних підстав, для притягнення відповідача до передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення ним строків виконання грошового зобов`язання, а також позивач має право на стягнення з відповідача пені за порушення останнім своїх зобов`язань. Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості по оплаті за навчання № 189 від 05 грудня 2019 року, складеної позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 12 684,70 грн., яка складається з: основна сума несплаченої заборгованості у розмірі 2 500,00 грн., пеня за час прострочення зобов`язання у розмірі 6 453,19 грн., 3% річних за час прострочення оплати у розмірі 731,51 грн., сума інфляційних втрат у розмірі 3 000,00 грн. (а.с. 6-10). Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на оплату за надані освітні послуги. За таких обставин суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Дніпровського державного аграрно-економічного університету слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 12 684,70 грн., а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. На підставі ст.ст. 509, 526, 549, 610, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved