Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтовування своїх вимог посилалася на те, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] у вигляді домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 січня 2010 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори. Згідно технічного паспорту на домоволодіння від 10.03.1995 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП ДМБТІ Дніпропетровської області ради 09.12.2009 до складу спадкового домоволодіння увійшли: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 46,1 кв.м., загальною площею 113,6 кв.м.; гараж літ. Б; літня кухня літ. В; сарай літ. Д; вбиральня літ. Г; душ літ. И,О; навіс літ. Н; вольєр літ. Р; споруди 1-14, І,ІІ. В подальшому позивач провела певну реконструкцію житлового будинку і господарських споруд, в тому числі, будівля літньої кухні літ. В була переобладнана в прибудову літ. а'-1. Після реконструкції була проведена поточна інвентаризація з виготовленням нового технічного паспорту в якому відображено факт переобладнання будівлі літньої кухні літ. В прибудову літ. а'-1. У листопаді 2013 року позивачка подала до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області необхідний пакет документів для реєстрації права власності на житловий будинок після реконструкції з прибудовами і господарськими спорудами. 10 січня 2014 року Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було винесено рішення про відмову позивачу у реєстрації права власності, оскільки у реєстрі прав власності було виявлено відсутність відомостей про реєстрацію права власності на літню кухня літ. В. Причиною відсутності таким відомостей у державному реєстрі стала помилка нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С., яка не внесла будівлю літньої кухні літ. «В» до переліку спадкового майна при оформленні Свідоцтва про право на спадщину від 29.01.2010. На підставі зазначеного позивачка просить встановити факт прийняття нею у спадщину після померлого [PERSON] літньої кухні під літ. В, що входила до складу домоволодіння [ADDRESS]; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на літню кухню літ. В, що входила до складу домоволодіння [ADDRESS]; зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати за позивачем право власності на прибудову літ. літ. а'-1 після переобладнання будівлі літньої кухні літ. В. Ухвалою суду від 26 лютого 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Дніпропетровську міську раду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволення позову наполягала. Представник відповідача Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надавши суду письмові заперечення на позов. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 січня 2010 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. та зареєстрованого в реєстрі під № 3-138 позивачу [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] В дане свідоцтво державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори внесено літню кухню із цегли під літ. В (а.с.6). Зазначене свідоцтво про право на спадщину зареєстровано в державному реєстрі (а.с.6 зв.). Із технічного паспорту від 07 червня 2013 року вбачається наявність самочинно збудованих споруд - прибудова літ.'-1, сараї літ. Е,Л,М та переобладнана поз.6 та поз.10. 08 серпня 2013 року позивачу надано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Рішенням Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 10 січня 2014 року позивачу відмовлено у реєстрації права власності, оскільки у реєстрі прав власності було виявлено відсутність відомостей про реєстрацію права власності на літню кухня літ. В. Причиною відсутності таким відомостей у державному реєстрі стала помилка нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С., яка не внесла будівлю літньої кухні літ. «В» до переліку спадкового майна при оформленні Свідоцтва про право на спадщину від 29.01.2010, яку в подальшому державний нотаріус виправив. Звертаючись до суду, позивач просить встановити факту прийняття спадщини та визнати право власності на літню кухню, що є складовою частиною нерухомого майна, як на окремий об'єкт права власності, що суперечить вимогам статей 179, 183, 186-188 ЦК України. Крім того, державним нотаріусом виправлено допущену помилку та внесено літню кухню літ. В у свідоцтво про право на спадщину за законом, а відтак позивачем не доведено ким не визнається її право на даний об'єкт спадкування. Що стосується вимог про зобов'язання відділу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати право власності, то у разі наявності рішення суду саме на цей орган покладено обов'язок щодо реєстрації права власності і лише у разі відмови, заінтересована особа не позбавлена права оскаржити такі дії до суду в установленому законом порядку. В матеріали справи надано рішення Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 10 січня 2014 року, яким відмовлено у реєстрації права власності. Доказів того, що позивачем оскаржено дане рішення, суду не надано. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача, а тому їй слід відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed