Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

У грудні 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 12 грудня 2015 року в м. Києві з вини [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. У звязку з чим автомобіль Nissan, державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження. При визначенні розміру завданої шкоди відповідно до вимог закону був залучений аварійний комісар, за послуги якого сплачено 686,50 грн.. Розмір завданих збитків власнику цього автомобіля становить 7\~978,99 грн., що було виплачено потерпілому, тому МТСБ набуло право регресу до винної особи. У добровільному порядку відповідач збитки не відшкодував. Тому при зверненні до суду позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.. Просив стягнути з відповідача витрати в розмірі 8\~665,49 грн. та судовий збір в розмірі 1600 грн. У судове засідання представник позивача не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи встановлено, що 12 грудня 2015 року водій [PERSON], керуючи автомобілем BMW 318L, державний номерний знак [NUMBER], відїжджаючи на вул. Заболотного (міст) в м.Києві, не дотримався безпечної дистанції руху і допустив зіткнення з автомобілем Nissan, державний номерний знак [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п.13.1 Правил дорожнього руху. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 14 грудня 2015 року [PERSON] звернувсь до МТСБ України із заявою про настання страхового випадку. 28 жовтня 2015 року було отримано поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5806100, а саме автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно звіту № 240\\12/15Б від 28 грудня 2015 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER], в результаті пошкодження при ДТП складала 8008,99 грн. 08 лютого 2016 року до МТСБ України надійшла заява [PERSON] про відшкодування йому завданої шкоди особою, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. [PERSON] було виплачено відповідно до наказу № 4680 від 10 червня 2016 року МТСБ України 828,27 грн., платіжне доручення №4680рв від 13 червня 2016 року, та відповідно до наказу 43492 від 10 травня 2016 року 7\~150,72 грн., платіжне доручення №3492рв від 10 травня 2016 року. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб визначених у ст. 13.1 Закону. У ст. 1.6 вищевказаного Закону власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власники або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Таким чином суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, а саме на виплата страхового відшкодування в розмірі 7\~978,99 грн. та витрати за проведене дослідження в розмірі 686, 50 грн., всього 8\~665,49 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1600 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved