Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. В обґрунтування позову зазначав, що відповідачі у справі є його батьками. На теперішній час він є студентом І курсу денного відділення факультету фізичного виховання Запорізького національного університету. Навчання є платним. Згідно з п. 4.3. Договору, оплата освітніх послуг становить 3 600 грн. за семестр. Замовником навчання є відповідач - [PERSON], проте фактично оплату здійснює [PERSON], яка є бабусею позивача у справі. Посилаючись на те, що мати та батько бажання щодо його утримання та допомоги йому у зв'язку із навчанням не виявляють, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 650 грн. з кожного з дня пред'явлення позову і до досягнення ним 23 років. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу у його відсутність позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно та належним чином, проте судова повістка повернулася до суду не врученою із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Проте, враховуючи те, що в судовому засіданні 23.01.2014 року вона визнала позовні вимоги у повному обсязі суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Запоріжжя 03.10.1995 року, [PERSON] є сином відповідачів у справі - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Запорізького національного університету від 25.10.2013 року № 207, [PERSON] є студентом І курсу денного відділення факультету фізичного виховання Запорізького національного університету. Згідно з п. 4.3. Договору № 124/Д про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг, вартість освітніх послуг становить 3 600 грн. за семестр. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є повнолітнім, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, освітні послуги є платними, у зв'язку з чим позивач потребує матеріальних витрат, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби [PERSON] в матеріальній допомозі батьків. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Враховуючи встановлені у справі обставини, а також визнання відповідачами позовних вимог, суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 650 грн. з кожного з батьків законними та обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню від дня пред'явлення позову. Надані відповідачем [PERSON] докази на підтвердження добровільної періодичної сплати ним аліментів на утримання сина шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту [PERSON] можуть бути враховані при виконанні рішення суду про стягнення аліментів, а не при розгляді справи про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідачів по справі на користь держави.

Outcome: approved