Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

У грудні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 45 640,43 грн., а також судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 23.07.2015 року між банком та [PERSON] укладено генеральну угоду, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 13 266,29 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Відповідно до умов договору встановлена плата за користуванням кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості. [PERSON] зобов`язався щомісячно здійснювати погашення заборгованості починаючи з 1-го по 25-те число кожного місяця. Однак, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість перед банком, що становить 45 640,43 грн. та покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.02.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленям сторін. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, а також просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за останнім відомим місцем реєстрації. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності нез`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 23.07.2015 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Так, згідно умов Договору, позивач видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 13 266,29 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних від суми залишку за кредитом. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов`язався щомісячно здійснювати погашення заборгованості починаючи з 1-го по 25-те число кожного місяця. Згідно з п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договір списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта та погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед Банком. У відповідності до п. 1.1.5.25 Умов і правил, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цих Договором, Умовами і Правилами Клієнт платить Банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення. У зв`язку із неповерненням відповідачем грошових коштів станом на 13.11.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 45 640,43 грн. та складається із: заборгованості за кредитом - 13 266,29 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 10 447,19 грн., заборгованості за пенею - 21 926,95 грн. Належним чином завірений розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, перевірено в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1921,00 грн. З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: approved