Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

У грудні 2019 року позивачка звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла двоюрідна тітка позивачки - [PERSON] , яка на день смерті проживала і була зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на зазначений вище будинок, який вона прийняла у спадщину після смерті свого батька, двоюрідного діда позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку з тим, що тітка позивачки постійно проживала в будинку зі своїм батьком до дня його смерті, доглядала за будинком, приватизувала земельну ділянку, на якій він розташований, то будинок вона прийняла у спадщину відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року, що діяв на момент відкриття спадщини. Факт прийняття спадщини тіткою після смерті свого батька підтверджується Випискою з погосподарської книги Гребенівського старостинського округу Ржищівської міської ради за 1950-1995 роки, але за життя [PERSON] не встигла оформити своїх спадкових прав на житловий будинок. За заповітом [PERSON] від 23 серпня 1997 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Гребенівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, за реєстровим № 27, все своє майно вона заповіла позивачці. Але коли позивачка, у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті спадкодавця, звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перепелиці Н.Ю. із заявою про оформлення спадщини, то отримала відмову у зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності на зазначений вище будинок. Позивачка просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок, 1918 року побудови, загальною площею 55,70 кв.м, житловою площею 15,90 кв.м, допоміжною площею 39,80 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання позивачка не з`явилась. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позовних вимог не надіслав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилом, визначеним п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до судової практики Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Враховуючи, що на момент відкриття спадщини діяв ЦК УРСР, при розгляді даної справи слід застосовувати норми діючого на момент відкриття спадщини законодавства, а саме ЦК УРСР. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини, необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийняття спадщини визнається незалежною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 грудня 2016 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м.Києві (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі й на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно із ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] 23 серпня 1997 року склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Гребенівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Полковніченко О.І. і зареєстровано в реєстрації за № 27 (а.с. 10). Відповідно до змісту вказаного заповіту, [PERSON] все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй належатиме на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом положень ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Належність двоюрідному дідові та тітці позивачки житлового будинку [ADDRESS] підтверджується копією виписки з погосподарської книги (а.с. 11), копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.9), копією технічного паспорта на житловий будинок (а.с. 12-13). Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3211094002018 від 21 лютого 2018 року (а.с. 14), земельна ділянка, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те, що позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , проте оформити своє право на спадщину не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, суд, вважає за можливе визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] . За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved