Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням подальших змін та уточнень, зазначив, що 26.08.1996 р. зареєстрував шлюб з [PERSON]. В 2006 році, тобто під час шлюбу, та за рахунок спільних коштів ним і відповідачкою була придбана земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,0810 га., що розташована за адресою: [ADDRESS]. В період з 2006 по 2008 роки. Він, разом з відповідачкою, за спільні кошти, побудували на вказаній земельній ділянці, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Право власності на вказані об'єкти нерухомості оформлено на ім'я відповідачки, яка відмовляється визнати його право власності на частину цього майна. З наведених підстав, з урахуванням уточнень до позову, позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки та житлового будинку. Представник позивача позов підтримав. Справу просив розглянути за його відсутності. Відповідачка належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. В своїх письмових запереченнях на позов, просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись, що вказана земельна ділянка та житловий будинок, були придбана та побудований нею за її особисті кошти. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до положень ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони зареєстрували шлюб 26.08.1996 року. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.09.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. 27.10.2006 р. на підставі договору купівлі-продажу, на ім'я відповідачки була придбана земельна ділянка, загальною площею 0,0810 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджено державним актом про право власності на земельну ділянку. В 2008 році на вказаній земельній ділянці було побудовано житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, загальною площею 179,7 кв.м. Право власності на вказаний будинок зареєстровано за відповідачкою. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.09.2014 р., яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Таким чином, зазначене нерухоме майно, було набуте сторонами під час шлюбу, є спільним майном подружжя, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності за ним на 1/2 частину цього майна є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підтвердження своїх заперечень, щодо придбання та побудови вказаних об'єктів нерухомості за власні кошти, відповідачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, в розмірі 3654 грн.

Outcome: approved