Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 р. позивач звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 29.01.2011 р. шлюбу, в якому вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними припинені з березня 2012 р. з приводу різних поглядів на життя, через постійні сварки та відсутності взаєморозуміння, спільне господарство ними не ведеться, проживають вони окремо, спору про розподіл сумісного майна не мають. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що подружнє життя в них не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені з 03.03.2012 року, коли відповідач поїхав додому у Російську Федерацію, з того часу вони проживають окремо, спільного бюджету та спільного господарства вони не мають, дитина залишиться проживати з нею. При таких обставинах вважає, що їх сім'я розпалася остаточно. Проти надання строку для примирення категорично заперечує, оскільки усі заходи для зберігання шлюбу вичерпані. Крім того вказала, що відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, посвідчену нотаріусом міста обласного значення Нижнього Новгороду Російської Федерації, в якій просить вищевказану справу розглянути у його відсутність, оскільки він проживає у Російській Федерації. Позов [PERSON] про розірвання шлюбу визнає та просить його задовольнити. В зв'язку з цим суд на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 січня 2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 25. Від подружніх відносин сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні достовірно встановлено, що подружні відносини між сторонами припинені з березня 2012 р. через постійні сварки, різні погляди на життя, відсутності взаєморозуміння та втрату почуття любові. З 03.03.2012 р. відповідач проживає у Російській Федерації та з цього часу сторони проживають окремо, спільного бюджету та спільного господарства вони не мають. Спору про місце проживання дитини на момент розгляду справи між сторонами не має, дитина мешкатиме з матір'ю. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже певний час (більше півтора роки), позивачка категорично заперечує проти надання зазначеного терміну, відповідач надав заяву № 52 АА 1707340, посвідчену нотаріусом міста обласного значення Нижнього Новгороду Російської Федерації, зареєстровану у реєстрі за № 4-4454, в якій визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу. В зв'язку з чим, надання строку для примирення буде суперечити інтересам сторін. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і не відповідає інтересам сторін, що має істотне значення. Після розірвання шлюбу у сторін залишаються прізвища: у позивача - «[PERSON]», у відповідача - «[PERSON]». На підставі ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до ВРАЦС Куйбишевського РУЮ м.Донецька для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 29.01.2011 р. № 25 ВДРАЦС Куйбишевського РУЮ у м. Донецьку. На підставі ст.ст.105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved