Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що 22 вересня 2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів у м. Києві з державним Центром розвитку сім'ї між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 3084. Від шлюбу вони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. [PERSON] не виконує своїх обов'язків щодо утримання родини та не надає матеріальної допомоги. [PERSON] зазначала, що на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей. В подальшому позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з уточненою позовною заявою, в якій зазначала, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує допомогу у розмірі 968 грн. 75 коп. щомісячно. Також [PERSON] зазначала, що інших дітей або непрацездатних батьків на утриманні [PERSON] не має, аліменти нікому не сплачує. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, у сумі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивач [PERSON] поданий позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач у судовому засіданні не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Як вбачається з довідки № 2168 з Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської РДА Київської області, [PERSON] перебуває на обліку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини. Так, за період з липня 2014 року по грудень 2014 року сума виплат склала 5 812 грн. 50 коп. Розмір щомісячної виплати у зв'язку із народженням дитини складає 968 грн. 75 коп. Позивач [PERSON] зазначала, що добровільної матеріальної допомоги на утримання їхніх спільних дітей відповідач [PERSON] не надає, а самостійно вона не здатна належним чином утримувати дітей. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вказану позицію також підтримав Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] не надала суду належних доказів, що відповідач [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. Окрім того, із наявних матеріалів справи суду не вдалося встановити матеріальне становище та стан здоров'я платника аліментів, наявність чи відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають значення для ухвалення об'єктивного рішення у справі. За таких обставин суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти на користь позивачки [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. До досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи з 09 грудня 2014 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial