Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із зазначеним позовом, який в подальшому уточнив та свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 вересня 2019 року він отримав від бухгалтерської служби за місцем роботи копію постанови приватного виконавця від 09 вересня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату у виконавчому провадженні № 59678604 з примусового виконання виконавчого напису № 2557, виданого 18 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 52536 грн 01 коп. Зазначає, що він дійсно уклав кредитний договір з АТ «Альфа-Банк», за яким отримав 12668 грн 96 коп. кредитних коштів зі строком погашення кредиту до 20 січня 2020 року. Про те, що банк відступив право вимоги кредитних коштів за укладеним ним кредитним договором йому відомо не було, тому він продовжував повертати кредитні кошти на рахунок АТ «Альфа-Банк». Крім того, зазначає, що переуступка права вимоги повернення кредитних коштів з боку АТ «Альфа-Банк» без повідомлення про це позичальника не була передбачена зазначеним кредитним договором (т. 1, а.с. 136). Посилаючись на обставини того, що вимоги ТОВ «Вердикт капітал» не є безспірними, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2557, вчинений 18 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2557 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості у загальному розмірі 52536 грн 01 коп. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У відзиві на позовну заяву ТОВ «Вердикт капітал» просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав того, що у ТОВ «Вердикт капітал» на час вчинення приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. оспорюваного виконавчого напису існувало реальне право на стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 1, а.с. 47-51). 03 квітня 2020 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Сапічем В.І. подано до суду заяву про зменшення позовних вимог (т. 1, а.с. 136). Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 червня 2020 року передано дану цивільну справу для розгляду до Зарічного районного суду м. Суми за підсудністю. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня 2020 року дану справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 листопада 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Сапіч В.М. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець Київського міського виконавчого округу Юхименко Ольга Леонідівна в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. Треті особи про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши думку представника позивача про задоволення позову, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50096956, згідно з умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 12668 грн 96 коп. зі сплатою 15,99 % річних із кінцевим строком повернення до 20 січня 2020 року (т. 1, а.с. 52, т. 2, а.с. 34). 21 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» було укладено договір факторингу за № 1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні Ініціативи», а ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500969565 від 19 січня 2015 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (т. 1, а.с. 56). 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено договір факторингу за № 2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500969565 від 19 січня 2015 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (т. 1, а.с. 57-67). 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги за № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500969565 від 19 січня 2015 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (т. 1, а.с. 68-77). 18 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2557 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості за кредитним договором № 500969565 від 19 січня 2016 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 січня 2019 року по 22 червня 2019 року. Сума заборгованості складає 51886 грн 01 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12668 грн 96 коп., прострочена заборгованість за комісією - 0 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 22843 грн 99 коп., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 грн, строкова заборгованість за комісією - 0 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 6973 грн 06 коп., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 9400 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 650 грн, які підлягають стягненню з боржника (т. 2, а.с. 60). Вказаний виконавчий напис було пред`явлено до виконання та відкрито виконавче провадження. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: надаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Обов`язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання боржником, щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ухвали суду від 14 серпня 2020 року та протокольної ухвали суду від 04 листопада 2020 року у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. та у ТОВ «Вердикт Капітал» були витребувані документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис та сам виконавчий напис від 18 липня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 500969565 від 19 січня 2015 року, проте станом на день розгляду даної справи вказані документи суду не надані. Разом з тим, як вбачається з наданих приватним виконавцем Київського міського виконавчого округу Юхименко О.Л. документів, серед них відсутні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (т. 2, а.с. 54-61). За таких обставин, заслуговують на увагу суду доводи позивача про те, що зазначена заборгованість не є безспірною. Отже, відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо звернення до приватного виконавця за вчиненням виконавчого напису, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в зазначеній частині підлягають задоволенню. Разом з тим, не заслуговує на увагу суду твердження представника позивача про те, що банк не мав права укладати з відповідачем договір про відступлення прав вимоги, так як зазначений договір про відступлення прав вимоги від 16 січня 2019 року за № 16-01/19/1, укладений між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500969565 від 19 січня 2015 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] в установленому законом порядку припинений або визнаний недійсним не був, тому відповідно до статті 207 ЦК України діє презумпція вказаного правочину. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки спір вирішено на користь позивача, тому з відповідача на його користь підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у сумі 768 грн 40 коп. (т. 1, а.с. 3) та за подання заяви про забезпечення позову у сумі 420 грн 40 коп. (т. 1, а.с. 222а, 226), а всього - 1188 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial