Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У вересні 2021 року позивач ТОВ «Новобудова» звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 20 860,14 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 16.02.2009. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.10.2018 у справі 753/15398/18 з [PERSON] стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова», суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 16654,73 грн., з яких сума основного боргу складає 13662,47 грн., яке відповідач [PERSON] не виконує рішення суду, та продовжує не сплачувати за спожиті ним житлово-комунальні послуги. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] від 24.10.2019 ТОВ «Новобудова» визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку та затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Згідно укладеного договору №1-К про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 27.12.2019 визначено ціни на витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку, який є обов`язковим для виконання усіма співвласниками (як фізичними, так і юридичними особами) тобто житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, незалежно від наявності підпису кожного із співвласників на такому договорі. Таким чином, оскільки відповідачі систематично не вносять плату за житлово-комунальні послуги управителю, хоча щодня ними користуються. Внаслідок чого виникла заборгованість за період з вересня 2018 року по серпень 2021 року, яка становить (27979,26 грн.-13 662,47 грн.)=14316,79 грн., яку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів, врахуванням 3 % річних-1753,90 грн., та індексу інфляції - 4789,45 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином шляхом направлення судового повідомлення за адресою надання послуг позивачем, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд провів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності відповідача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 16.02.2009. ТОВ «НОВОБУДОВА» є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особами, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонт, тобто, здійснює його обслуговування та експлуатацію. Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» №120/0/5-06 від 05.06.2006 багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] був переданий ТОВ «НОВОБУДОВА» для експлуатації та обслуговування. Відповідно Авізо №326 від 24.04.2007 АТ ХК «Київміськбуд» передало ТОВ «Новобудова». на баланс для зарахування в основні фонди житловий багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] . Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] від 24.10.2019 ТОВ «Новобудова» визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку та затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Згідно укладеного договору №1-К про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 27.12.2019 визначено ціни на витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку, який є обов`язковим для виконання усіма співвласниками (як фізичними, так і юридичними особами) тобто житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, незалежно від наявності підпису кожного із співвласників на такому договорі. Позивач посилається на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі договору №1-К про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 27.12.2019, проте відповідачі належним чином не виконують зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.10.2018 у справі 753/15398/18 з [PERSON] стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова», суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 16654,73 грн., з яких сума основного боргу складає 13662,47 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а ст. 322 вказує, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Так, відповідно до статті 19 Закону України № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на момент виникнення спірних відносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а стаття 20 цього Закону зобов`язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на момент виникнення спірних відносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Постановою КМУ від 01.06.2011 за №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово - комунальні послуги», затверджено Порядок формування тарифів на житлово - комунальні послуги. Згідно ч. 3 п. 2 Порядку, тариф на послуги розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку. Як вбачається із матеріалів справи відповідачі, своєчасно не сплачують за спожиті в період з вересня 2018 року по серпень 2021 року послуги комунальні послуги, в результаті чого утворилась заборгованість Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем.. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості. Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надали. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг саме за період з вересня 2018 року по серпень 2021 року у сумі 14 316,79 грн., відповідно до розрахунку позивача, який перевірений судом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, за прострочення відповідачем виконання зобов`язання по сплаті за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, на суму заборгованості нараховано інфляційні витрати в розмірі 4789,45 грн., та 3% річних - 1753,90 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати стягнути з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved