Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 10.11.2019р. поліцейським СРПП4, Криворізького РВП, м. Кривий Ріг ст. сержантом Пінаєвим О.Ю., було винесено постанову серії ДП 18 № 358076 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 грн. Зі змісту винесеної постанови вбачалося, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом Опель Віваро, д.н.з. [NUMBER] , 10.11.2019р. о 12-10 год. рухаючись по автодорозі с. Кам`яне Поле, Криворізького району, не ввімкнув ближнє світло фар поза населеним пунктом та не пред`явив документи зазначені у п.п.2.1 ПДР України, чим порушив вимоги п. 2.1 А,Б, 9.8 ПДР України. Вказана постанова була оскаржена в Тернівському районному суді м. Кривого Рогу. 01.04.2020р. судом було винесено рішення згідно якого постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №358076 від 10.11.2019р. відносно [PERSON] винесена ст. сержантом поліції СРПП4 Криворізького РВП Пінаєвим О.Ю. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн скасована. Провадження по адміністративній справі у відношенні [PERSON] в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрито. Вважає, що діями працівника поліції йому було завдано моральну шкоду, оскільки зупинка працівниками поліції та складання на нього постанови про адміністративне правопорушення супроводжувалися жорстким, нелюдським поводженням з застосуванням психологічного тиску, стосовно нього з метою примусити його визнати свою вину. Халатне відношення до своїх обов`язків та подальша поведінка працівників поліції призвела до того, що він почав недовіряти будь-яким органам влади, що викликає постійне відчуття невизначеності та невпевненості у завтрашньому дні, почуття тривоги і навіть страху. Після зупинки працівниками поліції, їх свавілля та безкарності, психологічного натиску та насилля він перенервував та став себе погано почувати. Постійні переживання через винесену постанову завдало йому моральних страждань і душевних переживань, які полягали в тому, що в нього змінився звичайний ритм життя, він був змушений тривалий час перебувати у судових засіданнях, витрачати свій час та нерви на доведення предмету спору, в наслідок чого в нього виникли нервові стреси і погіршення самопочуття. За захистом своїх порушених прав він змушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката, що призвело до певних витрат з бюджету сім`ї, до суду який тривав майже 4 місяці, що також додавало значних душевних страждань. Все це призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків на довгий час, він не міг нормально спілкуватися в сім`ї, постійно нервував. А тому, просив стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди 540 000 грн. 23.12.2020р. адвокат Сіренко А.В., в інтересах [PERSON] подав доповнену позовну заяву, в якій зазначив в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області. Ухвалою суду від 14.01.2021р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 23.02.2021р. 12.02.2021р. на адресу суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що ГУНП є неналежним відповідачем у справі оскільки, як територіальний орган Національної поліції не наділений повноваженнями по винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення згідно норм КУпАП. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди [PERSON] вважає необґрунтованими, оскільки рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01.04.2020р. по справі № 215/6753/19 оцінку діям поліцейського СРПП № 4 Криворізького районного відділення Криворізького відділу поліції ГУНП старшого сержанта поліції [PERSON] надано не було, дії поліцейського під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 10.11.2019р. ДП18 № 358076 відносно [PERSON] протиправними чи незаконними не визнано. Крім того вважає, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, психосоматичних та психоемоційних змін, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків, стану та стосунків внаслідок винесення щодо останнього постанови по справі про адміністративне правопорушення ДП18 №358076. 16.02.2021р. на адресу суду від відповідача головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Вважає, що суд має врахувати норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки розмір морального відшкодування у сумі 540\~000 грн, заявлений у позовній заяві позивачем безпідставно завищено. Позивачем у позовній заяві зазначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 10.11.2019р. стосовно [PERSON] про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн скасована, адміністративне провадження по справі закрито. Проте зі змісту позовної заяви не вбачається доказів звернення [PERSON] до відповідних органів відповідно до п. 11, 12 Положення про застосування Закону України № 266. Тому звернення до суду є передчасним, оскільки досудового врегулювання спору позивачем не здійснювалося. Крім того зазначає, що факт закриття адміністративної справи не є доказом неправомірності дій працівника поліції. В даному випадку для відшкодування шкоди державою необхідні обставини, що доводять наявність порушеного права позивача та неправомірність у діях працівника поліції. Також вказує, що у позовних вимогах позивач просить суд стягнути на його користь у відшкодування моральної шкоди 540\~000 грн за рахунок коштів Державного бюджету, шляхом списання в безспірному порядку на користь позивача з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Тобто вимагає виконувати (вчиняти) певні дії юридичну особу Державну казначейську службу України, при цьому в позовній заяві не викладає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. В даному випадку, з поданої позовної заяви не зрозуміло, які саме вимоги висовуються до Державної казначейської служби України, не зазначено, чим саме остання завдала шкоду позивачу. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків. Крім того, позивач підтверджуючих доказів, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, в обґрунтування зазначеної суми моральної шкоди у позовній заяві суду не надає. Таким чином, ураховуючи все вищезазначене, вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 540\~000грн є безпідставною та необґрунтованою. Сума моральної шкоди є виключно думкою позивача та не має доказового значення даної суми. 23.02.2021р. на адресу суду надійшла відповідь представника позивача на відзив відповідача, ГУНП в Дніпропетровській області. В обґрунтування якого останній вказує, що твердження відповідача ГУНП в Дніпропетровській області проте, що він не є належним відповідачем по справі не відповідає дійсності, оскільки саме цей орган державної влади - є суб`єктом владних повноважень, а тому має бути співвідповідачем по справі. Вказує, що моральна шкода була завдана працівником поліції під час здійснення ним своїх повноважень, що знайшло своє вираження (дія), та (рішення) в складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення, яка потім була оскаржена до суду, та розгляд питання з цього приводу проходив 4 місяці, та в результаті вказана постанова була скасована, а провадження закрито. Отже дії працівника поліції, які виявилися в складанні постанови, не знайшли при оскарженні її в суді свого законного підтвердження, а факти, які були в ній викладенні були спростовані рішенням суду. З цього виходить, що рішення поліцейського по справі є незаконним, тобто рішення про складання постанови було винесено з порушенням норм та вимог права. В даному випадку є конкретна особа працівник поліції, яка склала незаконний протокол, тому вважає, що в позові є правильним посилання на ст.ст. 1174, 1176 ЦК України. Вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки при вчиненні відносно нього протиправних дій зазнав стресу, крім того стрес був і при доведенні своєї правоти в суді. В позові детально викладено, яких моральних страждань зазнав [PERSON] , як і зазначено, як саме обраховувалася моральна шкода. Ухвалою суду від 23.02.2021р. закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи призначено до судового розгляду по суті на 29.03.2021р. 02.03.2021р. на адресу суду надійшло клопотання Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання поважними причини пропуску подання клопотання та залучення його до матеріалів справи. В обґрунтування клопотання вказано, що відзив на позовну заяву підписано головним спеціалістом-юрисконсультом відділу претензійно-правової роботи юридичного управління Головного управління Державної казначейської служби У країни в Дніпропетровській області Купцовою О.М., яка переведена на посаду наказом ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 07.05.2020р. № 59-к та діє, зокрема, на підставі Положень. Зазначене є належним і достовірним підтвердженням того, що [PERSON] уповноважена на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені Державної казначейської служби України в судах України у розумінні ст. 58 ЦПК України. Крім того, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів. Спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» та під час карантину, встановленого постановою КМУ від 11.03.2020р. №211 зі змінами «Про запобігання поширенню та території України гострої респіраторної хвороби COVID-2019, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», який продовжено до 30.04.2021р, процесуальні строки подачі документів по справі продовжується на строк дії такого карантину. 15.03.2021р. на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив Державної казначейської служби України. В обґрунтування відповіді представник позивача зазначає, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 522/11325/16. Вказує, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. Тому [PERSON] , був підданий незаконним діям з боку посадових осіб та справа, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності була закрита судом за відсутності складу правопорушення, термін розгляду справи становив аж 4 місяці, отже він має всі підстави на відшкодування моральної шкоди. Що стосується самої моральної шкоди, то вона взялась не з пустого місця, - постійні переживання через винесену постанову завдавали головного болю, вони завдали позивачу моральних страждань і душевних переживань, які полягали в тому, що у нього змінився звичайним ритм життя, він був змушений тривалий час перебувати у судових засіданнях, витрачати свій час та нерви на доведення предмету спору, в наслідок чого у нього виникли нервові стреси і погіршення самопочуття. [PERSON] , за захистом своїх порушених прав був змушений звернутись за правовою допомогою до адвоката, що призвело до певних витрат з бюджету сім`ї, до суду який тривав майже 4 місця, що також додавало значних душевних страждань. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 110). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, суд вважає, за можливим розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії постанови серії ДП18 №358076 від 10.11.2019р. старшого сержанта поліції СРПП4 Криворізького РВП Пінаєва О.Ю., [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 грн, за порушення вимог п.п. 2.1 «а», «б», 9.8 ПДР України (а.с.12). Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.04.2020р. по справі № 215/6753/19, № 2-а/215/21/20 адміністративний позов [PERSON] до старшого сержанта поліції СРПП4 Криворізького РВП Пінаєва О.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи задоволено. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №358076 від 10.11.2019р. відносно [PERSON] , винесену старшим сержантом поліції СРПП4 Криворізького РВП Пінаєвим О.Ю. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Провадження по адміністративній справі у відношенні [PERSON] в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрито (а.с.13-16). 06 серпня 2020 року вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18), здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Як вбачається з рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.04.2020р, яке набрало законної сили, [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу працівником патрульної поліції при здійсненні своїх повноважень безпідставно, при відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Отже, рішенням суду в адміністративній справі фактично встановлено незаконність відповідних дій та рішень працівника патрульної поліції щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, протиправність відповідної постанови старшого сержанта поліції СРПП4 Криворізького РВП Пінаєва О.Ю. від 10.11.2019р. та безпідставне притягнення позивача до адміністративної відповідальності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст.ст. 23, 1167, 1174 Цивільного кодексу України позивачу за рахунок коштів Державного бюджету України підлягає відшкодування моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого. Посилання представників відповідачів про не надання доказів щодо підтвердження заподіяння моральної шкоди позивачу, а також, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не породжує обов`язку відшкодування шкоди, не заслуговують на увагу. Сам по собі факт неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності в розумінні норм ст. 1174 Цивільного кодексу України є підставою для відшкодування, заподіяної шкоди, та свідчить про безумовні душевні страждання та моральні переживання фізичної особи внаслідок таких дій посадової особи державного органу. Також не заслуговують на увагу, доводи представника ГУНП в Дніпропетровській області, що вони не є належним відповідачем, оскільки судом встановлено, що саме старшим сержантом поліції СРПП4 Криворізького РВП Пінаєвим О.Ю., який є працівником ГУНП в Дніпропетровській області, 10.11.2019 р. була винесена постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. За таких обставин, суд вважає, що враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності, а саме зниження ділової репутації, приниження позивача в очах близьких, рідних, знайомих через обвинувачення у вчинення адміністративних правопорушень, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та доведеності своєї невинуватості, однак з врахуванням конкретних обставин адміністративної справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 1 000 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенні у вказаній сумі. Відповідно до ч. 6 статті 141\~ЦПК України судові витрати, від яких звільнений позивач, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial