Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 31.01.2017 року у розмірі 12127,76 грн., а також стягнути з неї судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору б/н від 31.01.2017 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 14.08.2019 року, відповідач має заборгованість у розмірі 12127,76 грн. Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, Банк був вимушений звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги позивача підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі представника позивача і зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 31 січня 2017 року між позивачем і відповідачкою був укладений Кредитний договір б/н, на підставі особистої заяви останньої (а.с.6), згідно з умовами якого, вона отримала від позивача кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої\~зобов`язання за\~договором виконав\~у повному\~обсязі,\~випустивши і\~надавши відповідачці\~кредитну картку\~із встановленим\~лімітом кредитних\~коштів в сумі 500,00 грн. (зазначено самим позивачем), яку (картку) остання отримала і використала кредитні кошти у власних цілях. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Проте, у порушення умов договору і чинного законодавства, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала і не повернула використані нею кредитні кошти у передбачений договором термін. При цьому, позивачем вказано, що вищевказаний Кредитний договір б/н від 31.01.2017 року складається з заяви відповідачки і Умов та правил надання банківських послуг. На підставі\~вказаних заяви\~відповідачки і\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг,\~позивач нарахував\~відповідачці заборгованість,\~яка станом\~на 14.08.2019\~року становить\~12127,76\~грн.\~і складається\~з наступного:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~-\~0,00\~грн.;\~заборгованість за\~простроченим тілом\~кредиту -\~709,72\~грн.;\~пеня за\~прострочене зобов`язання\~-\~7714,34\~грн.; пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2650,00 грн.; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 553,70 грн. Разом з тим, згідно з ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У даній же справі Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідачки. При цьому, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розуміла відповідачка, підписуючи Договір, а також те, що Умови містили такі умови, про які заявлено позивачем, в момент підписання Договору Позичальником, або в подальшому такі Умови не змінювались. У зв`язку із цим, такі Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами Договору б/н від 31.01.2017 року. Зокрема до таких висновків прийшов й Верховний Суд України у своїй постанові від 11 березня 2015 року у цивільній справі № 6-16цс15. Крім того, як випливає з позовної заяви, позивач надав відповідачці кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів в сумі 500,00 грн. (про що ним самим зазначено у позові), але в розрахунку заборгованості позивачем не зазначено заборгованості відповідача по тілу кредиту, тоді не зрозумілим є те, з чого були нараховані проценти, пеня і штрафи, і це при тому, що згідно його ж правил першочергово повинні погашатися саме суми відмінні від тіла кредиту. При цьому, вказана заборгованість по простроченому тілу кредиту у розмірі 709,72 грн. і це при тому, що самим позивачем у позові зазначено, що кредит було надано у розмірі 500 грн. Вказана невідповідність позивачем ніяким чином необґрунтована, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог до [PERSON] в повному обсязі, оскільки позивачем недоведені суду, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, належними доказами обставини, зазначені ним в позовній заяві. Крім того, оскільки позивачеві відмовлено в задоволенні його позовних вимог в частині заборгованості за кредитним договором, то судові витрати також не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed