Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся із даним позовом до відповідача в якому просить суд стягнути із відповідача на користь позивача 2 078,40 грн. компенсації вартості товару неналежної якості, 25 000,00 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що на початку 2017 року в гіпермаркеті «Епіцентр К» ним було придбано меблевий виріб для ванної кімнати, проте вже на початку 2018 року на фронтальній частині шухляд даного виробу почалося здуття панелей та тріскання лаку. Вказує, що 16 липня 2018 року, 17 липня 2018 року та 25 липня 2018 року на електронні та поштову адресу виробника та продавця, разом з фотографіями дефектів, позивачем було направлено претензію з пропозицією заміни товару або повернення коштів. На жодну з претензій виробник або продавець не відповіли. Зазначає, що 02.10.2018 року він звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Епіцентр К» про зобов`язання відповідач замінити товар неналежної якості, проте рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року, яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 02.08.2019 року, було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Стверджує, що суд першої та апеляційної інстанції відмовили йому у задоволенні позовних вимог на тій підставі, що позивачем не було належним чином повідомлено відповідача про товар неналежної якості, а саме надіслано дані претензії на неналежну електронну адресу відповідача. Тому 29.05.2019 року позивачем було направлено на електронну адресу відповідача: [INFO] претензію та у червні 2019 позивачем було отримано від відповідача відповідь про те, що дану претензію було направлено для вирішення виробнику товару. Посилається, що станом на день звернення до суду із позовом, відповідачем не було замінено даний товар або компенсовано його вартість, а тому позивач звернувся із даним позовом до суду. З урахуванням викладеного вище просив позовні вимоги задовольнити. 02.09.2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.09.2019 року справу прийнято до провадження Солом`янського районного суду м. Києва та розгляд призначено у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. 11.11.2019 року представником відповідача ТОВ «Епіцентр К» - Бацулою О.М. було подано заяву із процесуальних питань у якій останній зазначив, що спір між цими ж самими сторонами із цих же самих підстав, уже був предметом судового розгляду та судом було прийняте рішення по суті даного спору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2020 року розгляд даної справи було призначено у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. 21.09.2020 року протокольною ухвалою без виходу суду до нарадчої кімнати було залучено до участі у справі в якості третьої особи- ТОВ «Сансервіс», оскільки рішення у даній справі може вплинути на його права та обов`язки. 08.12.2020 року представником відповідача ТОВ «Епіцентр К» - Бацулою О.М. було подано заяву із процесуальних питань у якій останній просив суд закрити провадження у справі в частині стягнення із відповідача моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.02.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Епіцентр К» - Бацулою О.М. про закриття провадження у справі в частині стягнення із відповідача моральної шкоди та витрат на правову допомогу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із підстав зазначених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки у судове засідання суд до відома не поставив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки у судове засідання суд до відома не поставив. Суд вважає можливим розглянути справу без участі представника відповідача та представника третьої особи, оскільки останні належним чином повідомлення про розгляд даної справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2017 року [PERSON] придбав у ТОВ «Епіцентр К» тумбу «Laura»-50-2 білу, вартістю 2 078 гривень 40 копійок, що підтверджується видатковою накладною Ррз/02-0201339 від 10 червня 2017 року та чеком (а.с. 152). За паспортом на виріб «Меблі для ванних кімнат Laura 50/2» виробником товару є ТОВ «Сансервіс» (а.с. 4). 16 липня 2017 та 17 липня 2018 року позивачем було направлено на електронну адресу виробника ТОВ «Сансервіс» лист-претензію, в якій [PERSON] просив замінити товар неналежної якості або повернути кошти, посилаючись на виявлений ним недолік: здуття панелей та тріскання лаку на фронтальній частині шухляд. 25 вересня 2018 року лист аналогічного змісту був направлений позивачем на електронну адресу продавця ТОВ «Епіцентр К» - [INFO]. Дані обставини були також встановленні рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року та постановою Київського апеляційного суду від 02.08.2019 року у справі № 760/25352/18 за позовом [PERSON] до ТОВ «Епіцентр К» про зобов`язання відповідача замінити товар неналежної якості, які набрали законної сили. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача у справі № 760/25352/18 суд першої та апеляційної інстанції виходили із того, що направлення позивачем письмової претензії 25 вересня 2018 року на електронну адресу ТОВ «Епіцентр К» - [INFO] не можна вважати доказом, підтверджуючим звернення споживача в порядку, визначеному частиною 3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такий лист необхідно було надіслати на адресу ТЦ «Епіцентр К», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. В. Кільцева, 1-б (за місцем купівлі товару), зокрема: [INFO]. Встановлено, що 29.05.2019 року позивачем [PERSON] було надіслано до ТОВ «Епіцентр К» претензію, в якій останній просив ТОВ «Епіцентр К» повернути йому грошові кошти сплаченні при придбанні тумби «Laura»-50-2 біла, або здійснити заміну даного товару (а.с. 11). 22.06.2019 року за вих. № 12369 директором гіпермаркету [PERSON] було надано [PERSON] відповідь на його претензію від 29.05.2019 року у якій зазначено, що керівництвом гіпермаркету було прийнято рішення про направлення претензії до виробника товару ТОВ «Сансервіс». Про прийняте рішення ТОВ «Сансервіс» позивача буде повідомлено додатково (а.с. 12). Позивач у судовому засіданні зазначив, що станом на день проведення розгляду справи про прийняте рішення ТОВ «Епіцентр К» та/або ТОВ «Сансервіс» у відповідь на подану претензію його повідомлено не було. Статтею 7 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. У заяві із процесуальних питань представник відповідача посилався на ту обставину, що ТОВ «Епіцентр К» є неналежним відповідачем у справі, оскільки виробником даного товару є ТОВ «Сансервіс». Разом із тим, суд не погоджується з доводами представника відповідача із цього приводу, оскільки відповідач є продавцем даного товару позивачу, а у позові позивачем поставлено питання про повернення сплачених відповідачу коштів за придбання товару, а тому суд приходить до висновку, що ТОВ «Епіцентр К» є належним відповідачем у даній справі. Згідно із ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», недоліком є будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Істотним недоліком є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Відповідно до паспорту на виріб меблі для ванних кімнат «Laura»-50-2 біла, підприємство ТОВ «Сансервіс» гарантує відповідність «Меблі для ванних кімнат» вимогам ГОСТ 16371-93 «Мебель. Общие технческие условия» при дотриманні умов транспортування, зберігання та експлуатації. Гарантійний термін експлуатації меблів складає 24 місяці з дня продажу. Протягом гарантійного терміну підприємство усуває скриті виробничі дефекти. Після продажу товару Покупцю, претензії за механічні пошкодження (сліди ударів, сколи, плями і т.д.) підприємство не приймає (а.с. 4). Разом із тим, недоліки, які виявлені позивачем на виробі меблі для ванних кімнат «Laura»-50-2 біла, не є скритими виробничими дефектами, оскільки виникли в ході тривалого використання позивачем. При цьому, позивачем не надано суду доказів того, що дані недоліки виникли із вини виробника чи за відсутністю порушень з боку позивача умов транспортування, зберігання та експлуатації даного виробу. Крім того, інструкцією по експлуатації та догляду за меблями для ванних кімнат встановлено, що меблі для ванних кімнат призначенні для використання в житлових та громадський приміщеннях при температурі від + 2 градуси Цельсія до + 40 градусів Цельсія та відповідній вологості повітря не більше 70%. Догляд за виробами потрібно здійснювати за допомогою м`якої тканини з використанням спальних засобів, призначених для догляду за меблями. Поверхню меблів потрібно оберігати від механічних ударів та пошкоджень, а також від попадання кислот, лугів та розчинників води (а.с. 4). У судовому засіданні позивач підтвердив, що даний виріб він придбав для власних потреб у належну йому квартиру та знаходиться у ванній кімнаті. У даній квартирі мешкає його фактична дружина та дитина, а він з`являється там періодично. Доказів на підтвердження факту належної експлуатації даного товару, а також здійснення догляду та дотримання інструкції по експлуатації та догляду за меблями для ванних кімнат, останнім суду не надано. Будь-яких доказів того, що дані недоліки товару утворилися із вини виробника та/або продавця, позивачем до суду не надано. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які висновки експертів та останні не містять доказів того, що недоліки, які утворилися на товарі є істотними у розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки спосіб захисту, який обрав позивач для відновлення порушених його прав, передбачає саме встановлення істотних недоліків на придбаному товарі, для розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми або пред`явлення вимоги заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що позивачем не доведено наявності істотних недоліків придбаного товару, у розумінні вимог чинного законодавства, а тому приходить до висновку про відмову у стягненні із відповідача,як продавця на користь позивача 2 078,40 грн. компенсації вартості товару неналежної якості. Щодо твердження представника відповідача, що позивач звернувся із даним позовом до суду із пропуском строку позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ст. 681 ЦК України передбачає, що до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності). Крім того, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону, а тому заява представника відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про неогрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача компенсації вартості товару неналежної якості, а тому правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд не вбачає. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed