Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

у грудні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] ([INFO], РНОКПП [NUMBER]) та [PERSON] ([INFO], РНОКПП [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №050-2900/756-6052 від 07.12.2007 у розмірі 30858,00 швейцарських франків та судовий збір по справі у розмірі 12367 грн 89 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07.12.2007 між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір №050-2900/756-0652 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 87485, 00 швейцарських франків, що в еквіваленті на національну валюту 389622 грн 85 коп. за курсом НБУ на день укладення договору строком користування до 01.12.2037 та сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 9,95% річних. За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 29,85% річних, цільове призначення кредиту на придбання майна, також між сторонами було укладено додаткові угоди від 03.12.2014, 27.08.2015 та 06.10.2016, однак [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість. 07.12.2007 між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №050-2900/756-0652-Р для забезпечення виконання умов зобов'язання [PERSON], внаслідок поручитель відповідає перед банком за порушення зобов'язання боржником, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розглядву справи повідомлені належним чином про день, причини неявки суд не повідомили (а.с. 147, 149, 150). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] 07.12.2007 укладено кредитний договір №050-2900/756-0652, відповідно до умов якого відповідач отримав кредиту розмірі 87485,00 швейцарських франків, що в еквіваленті на національну валюту 389622 грн 85 коп. на курсом НБУ на день укладення договору строком користування до 01.12.2037 та сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 9,95% річних. За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 29,85% річних, цільове призначення кредиту на придбання майна (а.с. 7-17). 03.12.2014 між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду згідно якої у період часу з 03.12.2014 по 31.05.2015 встановлено процентну ставку на рівні 7,02% річних, при чому за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка у розмірі 15,02% річних, а починаючи з 01.06.2015 [PERSON] зобов'язався сплачувати банку проценти у наступному розмірі 11,04% річних за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку та 19,04% річних за користування кредитними коштами понад встановлений строк (а.с. 18-36). 27.08.2015 між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду відповідно до якого з 06.10.2016 по 31.03.2017 встановлено процентну ставку на рівні 7,02% річних при чому за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка у розмірі 15,02 % річних, а починаючи з 01.02.2017 по 31.07.2017 відповідач зобов'язався сплачувати проценти у наступному розмірі: 7,5% річних за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку та 15,5% річних понад встановлений строк (а.с. 37-57). 06.10.2016 між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору згідно умов якого з період часу з 06.10.2016 по 31.03.2017 включно встановлено проценту ставку за користування кредитом на рівні 7,5 % річних річних при чому за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка у розмірі 15,5 % річних, а починаючи з 01.04.2017 по 30.09.2017 відповідач зобов'язався сплачувати проценти у наступному розмірі: 8% річних за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку та 16% річних понад встановлений строк (а.с. 58-78). У зв'язку із порушенням зобов'язань [PERSON] щодо сплати процентів у нього виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, тому сума заборгованості за кредитом станом на 09.11.2011 складає 94677,69 швейцарських франків з яких: прострочена заборгованість по кредиту 93,93 швейцарських франків; сума дострокового стягнення кредиту 83350, 23 швейцарських франків; заборгованість по відсотках 11233,38 швейцарських франків; заборгованість по підвищеним відсоткам 0,15 швейцарських франків (а.с. 111-114). Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позичальник) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Для забезпечення виконання умов зобов'язання [PERSON] 07.12.2007 між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №050-2900/756-0652-Р, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором у тум ж обсязі, що і боржник за всім зобов'язаннями останнього, включаючи повернення основної суми боргу сплати процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій (а.с. 79-110). Відповідно до ст. 554 ЦК України та п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Згідно п. 4.2 договору поруки, порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання терміну виконання боржником основного зобов'язання за основним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 14.06.2014 відповідачам було направлено вимогу про дострокове погашення суми заборгованості на адресу, яка була вказана при укладені кредитного договору (а.с. 122-125). Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі своїх зобов'язань за договором належним чином не виконували, перестали сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вомог, а тому підлягають задоволенню. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачами, які не скористалися своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає солідарне стягнення судового збору на користь позивача у розмірі 12367 грн 89 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved