Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності № 39 від 22.08.2001 р. на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному документі прізвище заявниці вказано як « [PERSON]», в той час як за паспортом прізвищем заявниці є « [PERSON]». З метою виправлення прізвища у свідоцтві про право власності на житло № 39 заявниця - [PERSON] подала відповідну заяву до Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Проте, з підстав, наведених у відповіді Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 02.10.2019 р. № 2655/08-53 їй було надано відповідь про те, що це зробити неможливо. Таким чином, можливість внести зміни до свідоцтва про право власності на житло № 39 від 22.08.2001 р. відсутня. У судове засіданні заявник та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи - Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень проти заяви не надали. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.08.2001 р. на ім`я [PERSON] Мар`ївською сільською радою Запорізького району Запорізької області було видано свідоцтво № 39 про право власності на житловий будинок [ADDRESS] . У правовстановлюючому документі прізвище заявниці зазначене як « [PERSON] », на протязі багатьох років заявниця не звертала уваги на цей факт. Разом з тим відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданому 01.10.1996 р. Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області вбачається, що прізвище заявниці є « [PERSON] ». Таким чином, розбіжність у написанні прізвища заявниці у свідоцтві про право власності на житло, порівняно з паспортними документами заявниці унеможливлює використання нею правовстановлюючого документу на нерухомість, чим обмежує її права власності на будинок, в тому числі щодо розпорядження цим будинком. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до Державного акту серії ЗП №113847 від 26.04.2006 р. виданий Запорізьким районним відділом земельних ресурсів, заявниця [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2415 за адресою [ADDRESS] . Згідно з ч.1 та п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.6 ст.315 ЦПК України судами розглядаються справи в порядку окремого провадження щодо встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої не збігається з прізвищем у паспорті. Водночас, діючий ЦПК України передбачає обов`язкове досудове вжиття заходів з надання відповідних доказів (ст.318 ЦПК України - зміст заяви та додатки до заяви). Саме на цей факт звернуто увагу у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Крім цього, у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення факту, що мають юридичне значення», зазначено наступне: « Інколи трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові чи час народження не відповідають записам у паспорті чи у свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може нести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.» З метою усунення розбіжностей у написанні прізвища у правовстановлюючому документі на нерухомість заявниця звернулась до Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Проте, з підстав, наведених у відповіді Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 02.10.2019 р. № 2655/08-53 їй було надано відповідь про те, що це зробити неможливо та рекомендовано звернутись до суду. Метою встановлення зазначеного факту, що має юридичне значення, є усунення перешкод у використанні правовстановлюючого документу та перешкод в реалізації заявниками їх права власності на нерухомість. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявниці [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документу є законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved