Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

У грудні 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] у позовній заяві зазначає, що сторони проживали однією сімєю без державної реєстрації шлюбу з 2010 року до травня 2013 року. 20 грудня 2012 року у них народилася донька [PERSON]. Відповідно, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст.135 Сімейного кодексу України. Протягом тривалого часу сторони проживали в [INFO], вели спільне господарство як до народження доньки так і шість місяців після народження доньки. Донька народилася у пологовому будинку №3 м. Запоріжжя. Відповідач був присутнім при пологах, піклувався про них у лікарні, забрав позивачку та доньку з пологового будинку. Протягом майже шести місяців після пологів вони з відповідачем проживали однією родиною вели спільне господарство за вищевказаною адресою в м. Запоріжжя. Після чергової сварки сторони розірвали стосунки, позивачка переїхала жити до батьків, відповідач перестав піклуватися про дитину, хоча обіцяв допомагати. Донька проживає з [PERSON] та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. На даний час у позивачки склалося вкрай скрутне матеріальне становище, дитина підростає, зростають і її потреби, які вона не може задовольнити повною мірою. Відповідач [PERSON] має постійне місце роботи у AT «Мотор Січ» зварювальником, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки [PERSON]. Інші особи, щодо яких відповідач має аліментні зобов'язання - відсутні. Відповідач добровільно не бажає зареєструвати дитину на себе. Враховуючи вищевикладене, позивачка [PERSON] просить суд визнати відповідача батьком [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року відкрито провадження по цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2018 року за клопотанням позивачки [PERSON] призначено по даній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, для встановлення відповідності батьківства [PERSON] щодо малолітньої [PERSON], [INFO], проведення якої доручено Запорізькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру НП України. Витрати, повязані з проведенням експертизи, покладено на [PERSON]. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2018 року закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка [PERSON] та представник позивачки адвокат [PERSON] не зявилися. Позивачка надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника у звязку з тим, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, просить не проводити призначену раніше судову молекулярно-генетичну експертизу, для встановлення відповідності батьківства, оскільки, відповідач [PERSON] визнав себе батьком дитини, тому відпала необхідність у проведенні вказаної експертизи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю без державної реєстрації шлюбу з 2010 року до травня 2013 року. 20 грудня 2012 року у них народилася донька [PERSON]. Відповідно, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (серія І-ЖС № 216594 від 04.01.2013р.). Протягом тривалого часу сторони проживали в [INFO] (Леніна) [ADDRESS], вели спільне господарство як до народження доньки так і шість місяців після народження доньки. Донька народилася у пологовому будинку №3 м. Запоріжжя. Відповідач піклувався про позивачку та доньку у лікарні, забрав їх з пологового будинку. Протягом майже шести місяців після пологів вони з відповідачем проживали однією родиною вели спільне господарство за вищевказаною адресою в м. Запоріжжя. Відповідно до ч.1 ст.128 СК України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Батьківство відповідача, згідно поданої [PERSON] заяви, ним не оспорююється. Він визнав себе батьком [PERSON], [INFO]. Від участі у молекулярно-генетичній експертизі, яка призначена ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2018 року, відповідач [PERSON] відмовляється. З огляду на викладене, суд вважає необхідним визнати [PERSON], [INFO], проживаючого в [INFO], батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою\~статті 182 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою цієї ж статті визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] проживає зі позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад родини № 2255/06 від 23 листопада 2017 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. На даний час позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved