Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У жовтні 2013 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Правова корпорація» (далі ТОВ «Правова корпорація», позивач) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило: 1) визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування Адамівським ставком № 1, розташованим у Любашівському районі Одеської області (далі - Ставок); 2) заборонити відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] здійснювати господарську діяльність з використанням Адамівського ставку № 1, розташованого в Любашівському районі Одеської області.\~\~\~\~ В позові ТОВ «Правова корпорація» посилалося на те, що 23.05.2013 р. ТОВ «Правова корпорація» оформило [PERSON] рибогосподарської експлуатації в умовах спеціального товарного рибного господарства (далі - [PERSON]). [PERSON] діє до 2022 р.. На підставі вказаного [PERSON] ТОВ «Правова корпорація» отримало водогосподарський паспорт водного об'єкту з правилами його експлуатації. На підставі цих правовстановлюючих документів ТОВ «Правова корпорація» розпочало діяльність з рибогосподарського використання ставку. Вищевказані документи дають право ТОВ «Правова корпорація» одноособово здійснювати заходи щодо заселення ставку водними біоресурсами, штучного вирощування та розведення риби, інших водних живих ресурсів, здійснювати заходи щодо поліпшення екологічного стану водного об'єкту, належного утримання прибережної захисної смуги. Не зважаючи на законність здійснення господарської діяльності на ставку, відповідачі постійно спричиняють перешкоди ТОВ «Правова корпорація» у доступі до ставку, находженні на його території, вилову риби, розповсюджують серед місцевих мешканців неправдиву інформацію відносно ТОВ «Правова корпорація», як власника водних біоресурсів.\~\~ Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.10.2014 р. скасовано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 р., у задоволені позовних вимог ТОВ «Правова корпорація» відмовлено у повному обсязі (т.1 а.с. 207-210). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2015 р. скасовано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 р. та рішення апеляційного суду Одеської області від 22.10.2014 р., а справу за позовом ТОВ «Правова корпорація» передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 249-250 зв.). 27.03.2015 р. ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. цивільну справу за вищезазначеним позовом прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні (т. 2 а.с. 3). В судовому засіданні, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти позову з підстав його необґрунтованості. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] за ордерами та договорами про надання правової допомоги - [PERSON] в судових засіданнях від 06.04.2015 р., 30.04.2015 р. позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відсутні докази щодо спричинення позивачу будь-яких перешкод пов'язаної з використанням Адамівського ставку №1, розташованого у Любашівському районі Одеської області, з боку відповідачів як фізичних осіб. В останнє судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення сторін і їх представників дослідивши матеріали справи та перевіривши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК\~\~України), суд установив наступне. За правилами статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Виходячи з встановленого статтею 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач у позовній заяві посилається на положення ст. 152 ЗК України, яка регулює загальні положення про способи захисту прав на земельну ділянку, а також на ст. 391 ЦК України (Захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння). Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. ТОВ «Правова корпорація» отримало належним чином розроблений та погоджений [PERSON] рибогосподарської експлуатації Адамівського ставку № 1, розташованого у Любашівському районі Одеської області, в умовах спеціального товарного рибного господарства (СТРГ)\~\~на 2013-2022 р.р. Вказаний [PERSON] містить відомості щодо фізико-географічної характеристики ставку, кормової бази, видового складу водних біоресурсів, обсяг видобутку риби, інше (а.с. 9 - 15). Крім того, Державним агентством рибного господарства (Західно-чорноморська рибоохорона) видано ТОВ «Правова корпорація» дозвіл № 3_556_043048_85 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних обєктах (їх частинах) від 10.01.2014 р. Інших документів, виданих ТОВ «Правова корпорація» щодо спірного ставку матеріали справи не містять, як не містять жодного документу, які надають відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право користування спірним ставком. Відповідачем [PERSON] у судовому засіданні зазначено, що Адамівський ставок № 1 утворився в наслідок будівництва греблі від стічних вод, власноручними силами громади Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області, дана обставина не оскаржена та не спростована позивачем. Відповідно до рішення зборів колишніх членів КСП «Кричунівське», земельних та майнових пайовиків, оформленого Протоколом № 1 від 26.08.2007 року, гідротехнічні споруди «Ставки і греблі» передано на баланс КП «Світоч - К» для постійного користування, обслуговування громади Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області (т.2. а.с. 7-10). Згідно листа Любашівської районної державної адміністрації вх. № 20683 від 19.05.2015 р., розпорядженнями Любашівської районної державної адміністрації від 28.04.2011 р. № 210/Ад-2011 і № 209/Ад-2011 було надано дозвіл КП «Світоч - К» на розробку проектно-технічної документації, щодо відведення земельної ділянки для рибогосподарських потреб на території Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області. 15.06.2011 р. КП «Світоч - К» розроблено водогосподарський паспорт та правила експлуатації Адамівським ставком № 1, площею 18,9819 га, термін дії з 06.2011 р. по 06.2016 року. Враховуючи це, райдержадміністрацією було укладено з КП «Світоч-К» на період до виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки договір оренди землі № ю/08-230-ВО від 05.12.2011 р. та договір оренди водного обєкта загальнодержавного значення № Ю/08-08-231-ВО від 05.12.2011 р. строком на 1 рік (т. 2, а.с. 28-28 зв.). [PERSON] є директором комунального підприємства «Світоч-К»,. [PERSON] є сільським головою Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області ( т.1. а. с. 69 - 71). [PERSON] є директор ТОВ «КПЛ-ЛТД», яке також розробляло режим рибогоспорадської експлуатації Адамівським ставком № 1. Термін дії режиму ТОВ «КПЛ-ЛТД» закінчився 31.12.2014 р. (т. 2, а.с. 28-28 зв.). Оскільки між працівниками ТОВ «Правова корпорація», сільським головою [PERSON] та директором КП «Світоч-К» [PERSON] неодноразово виникали суперечки щодо використання підприємствами спірного ставку, з приводу чого правоохоронні органи приймали відповідні рішення (а. с. 144 - 145, 151 - 154), позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні цим обєктом.\~\~ Враховуючи встановлені конкретні обставини по справі, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо права користування водним об'єктом - Адамівським ставком № 1, розташованим в Любашівському районі Одеської області, що регулюються Земельним кодексом України, Водним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Законом України «Про тваринний світ» та іншими підзаконними нормативно-правовими актами. Ухвалюючи рішення про усунення перешкод у здійсненні права користування земельної ділянки, судом враховуються вимоги ст.95 ЗК України про права землекористувачів, а також ст.152 ЗК України про способи захисту прав на земельну ділянку, за якими власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть, якщо ці порушення не повязані з порушенням права володіння земельною ділянкою. Заявляючи вимогу про захист порушеного права користування водним об'єктом, позивач зобовязаний довести наявність таких порушень. Як вбачається з висновку Ст. О/У СДСБЕЗ Любашівського РВ.\\ майором міліції [PERSON], 10.06.2013 р. між директором КП «Світоч-К» [PERSON] та директором ТОВ «Правова корпорація» [PERSON] виникла суперечка з приводу експлуатації Адамівського ставку №1. В ході перевірки встановлено, що 25.05.2013 р. невідомі особи здійснювали захоплення водоймища, що розташоване в с. Адамівка Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області. [PERSON] повідомив, що КП «Світоч-К» директором якого він є з 2005 року, орендував зазначене водоймище згідно договорів оренди, термін дії яких закінчився 05.12.2012 року. Під час оренди водоймища КП «Світоч К» здійснювало зариблення Адамівського ставку, про що свідчить акт про виконання робіт з уселення водних живих ресурсів від 05.04.2012 року. Нового договору оренди КП «Світоч К» не укладало. Крім цього, директор ТОВ «Правова корпорація» [PERSON] повідомив про те, що його підприємство здійснює рибогосподарську діяльність шляхом експлуатації Адамівського ставку. ТОВ «Правова корпорація» 25.05.2013 року та 31.05.2013 року здійснювали рибогосподарську діяльність, що призвело до непорозуміння з директором КП «Світоч К» (т.1. а.с. 152). Крім того, 25.05.2013 р., 16.06.2013 р., 19.06.2013 р., 19.10.2013 р. посадовими особами Любашівського РВ розглядались заяви директора ТОВ «Правова корпорація» [PERSON] на неправомірні дії директора КП «Світоч-К» [PERSON] Разом з цим, позивачем не надано до суду жодного доказу в обґрунтування позовних вимог в частині заборони відповідачам здійснювати господарську діяльність з використанням спірного Ставку. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні від 06.04.2015 р. зазначив, що відповідач [PERSON] та [PERSON] в даному конфлікті виступали в якості посадових осіб КП «Світоч-К» і Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області відповідно. Будь-якої господарської діяльності з використанням ставка відповідачі, як фізичні особи від власного імені не здійснювали. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61\~\~цього Кодексу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та про заборону відповідачам здійснювати господарську діяльність з використанням спірного ставку, представники позивача не надали, а в суді не здобуто жодних доказів порушення права товариства з боку фізичних осіб [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які діяли від свого імені, а не як посадові особи підприємств і організацій, які вони очолюють, тому суд вважає, що позивачем не доведено обставини, на які він посилається, як на підтвердження своїх позовних вимог.\~\~ При цьому суд також звертає увагу, що позовні вимоги ТОВ «Правова корпорація» є передчасними та необґрунтованими, оскільки у товариства не виникло право, яке на їх думку підлягає захисту. Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами. За статтею 1 ВК України водний об'єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт). Ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів. [PERSON] вбачається, що водний об'єкт, розташований у Любашівському районі Одеської області, є ставком (т.1 а.с. 9-15). Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 43 ВК України водокористувачі мають право здійснювати загальне, спеціальне водокористування; використовувати водні об'єкти на умовах оренди. Згідно з частиною 1 статті 48 ВК України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Так, зокрема, використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб (стаття 1 ВК України). Відповідно до частини 2 статті 48 ВК України спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб. Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення (частини 1, 2 статті 49 ВК України). Згідно зі статтею 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» режим рибогосподарської експлуатації водного об'єкта - установлена на відповідний термін сукупність вимог, умов та заходів щодо обсягів робіт з відтворення водних біоресурсів за їх віковими та видовими характеристиками, строків лову, типів і кількості знарядь та засобів лову, обсягів вилучення, регламентації любительського і спортивного рибальства, ощадливого використання водних біоресурсів рибогосподарського водного об'єкта (його частини). Інструкція про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затверджена наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 січня 2008 року № 4, регламентує порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах. Спеціальне товарне рибне господарство - суб'єкт господарської діяльності, основною метою якого є підвищення рибопродуктивності рибогосподарського водного об'єкта шляхом штучного відтворення живих ресурсів, а також шляхом збереження та раціонального використання цінних видів водних живих ресурсів (пункт 1.3. Інструкції). Відповідно до пункту 2.8. Інструкції користувач, якому видано [PERSON], має одноосібне право на спеціальне використання ВЖР у цьому рибогосподарському водному об'єкті. У разі неможливості виконання умов [PERSON] власними силами може на підставі договору залучати інші організації або установи. Разом із тим, [PERSON] не відноситься до дозвільних документів, передбачених статтею 23 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів». Відповідно до ч.2 ст.48 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб. Згідно ст.51 Водного кодексу України у користування на умовах оренди водні об'єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Передача орендарем права на оренду водного об'єкта (чи його частини) іншим суб'єктам господарювання забороняється.\~\~ Орендодавцями водних об'єктів (їх частин) місцевого значення є Верховна Рада Автономної Республіки Крим і обласні Ради. Окремі повноваження щодо надання водних об'єктів (їх частин) місцевого значення в користування Верховна Рада Автономної Республіки Крим та обласні Ради можуть передавати відповідним органам виконавчої влади на місцях чи іншим державним органам. Орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства. Виходячи з системного аналізу положень Земельного та Водного кодексів України, суд вважає, що відносини оренди земельної ділянки водного фонду та щодо оренди водного об'єкту не є тотожними та регулюються різними нормативно-правовими актами. Зокрема, правовідносини щодо укладання договору оренди земельної ділянки водного фонду регулюються Земельним кодексом України, в той час як правовідносини щодо договору оренди водних об'єктів регулюються ст.51 Водного кодексу України. Як вбачається з листа Головного управління держземагенства в Одеській області № 9-1518-0.11-1998/2-15 від 23.04.2015 р., відповідно до Національної Кадастрової системи, кадастровий номер за Адамівським ставком № 1, площею 35,1663 га, який розташований на території Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області (за межами населених пунктів) не було присвоєно (т. 2, а.с. 20). Згідно листа Любашівської районної державної адміністрації вх. № 20683 від 19.05.2015 р., жодне з товариств (ТОВ «КПЛ-ЛТД», ТОВ «Правова корпорація» та КП «Світоч - К») не оформлювало право водокористування на умовах оренди та не укладало відповідні договори (т. 2, а.с. 28-28 зв.). Сторони в судовому засіданні визнали, що на час виникнення спірних правовідносин і до теперішнього часу жодна із сторін не має укладеного і діючого договору як оренди земельної ділянки водного фонду так і оренди водних обєктів. Згідно з статтею 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Таким чином, судом встановлено, що водний обєкт - Адамівський ставок № 1 на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи знаходиться у державній власності і не перебуває в оренді у позивача. Виходячи з вищевикладеного, оскількипідставою для користування спірним ставком є наявність у користувача договору оренди землі водного фонду та договору оренди водного об'єкту. [PERSON], на який посилається позивач, не є документом, на підставі якого виникає право користування ставком. [PERSON] містить тільки відомості щодо фізико-географічної характеристики ставку, кормової бази, видового складу водних біоресурсів, обсяг видобутку риби, тобто відповідні\~\~технологічні умови використання ставка. За вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Правова корпорація» є передчасними, оскільки у товариства не виникло право, яке підлягає захисту, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed