Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати його -[PERSON], [INFO], батьком [PERSON], [INFO] та внести зміни в актовий запис № 783 від 10.08.2016 року про її народжен\-ня, вказавши батьком дитини - [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 19.08.2016 року, [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 783, а її батьками є відповідач - [PERSON] та [PERSON] Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 року по справі № 204/3166/16ц шлюб між [PERSON], [INFO] та відповідачем - [PERSON], [INFO], розірвано. Посилаючись на ч. 1 ст. 122 СК України зазначив, що народжуючи [INFO] його дитину - [PERSON], [PERSON] незважаючи на офіційне розірвання шлюбу за рішенням суду, де-юре перебувала ще в зареєстрова\-ному шлюбі з відповідачем - [PERSON], тому і у свідоцтві про народження дитини, у відповід\-ності до вимог ч. 1 ст. 122 СК України, Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області її батьком записано того чоловіка, з яким вона перебувала у шлюбі. Навіть у разі офіційного розірвання шлюбу до народження дитини, у відповідності до ч. 2 ст. 122 СК України, Красногвардійський районний у місті Дніпропетровську відділ державної РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській обл. не мав би можливості вказати у свідоцтві про народження дитини його як батька, тому він вимушений звертатись до суду про визнання батьківства. Також, посилаючись на ст.128, 129, 134 СК України, зазначив, що враховуючи те, що після офіційного розірвання шлюбу він з [PERSON] створив нову сім'ю, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та те, що при розгляді справи № 204/3166/16-ц нею зазначено як і ним підтримано, що біологічним батьком її дитини є не відповідач - [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі, і він надалі наполягає на тому, що він є батьком народженої дитини, тому з урахуванням всього вищевказаного вважає, що в суду є всі підстави визнати його батьком [PERSON], [INFO], з внесенням змін у актовий запис про її народження за № 783 від 10.08.2016 року, вказавши його батьком дитини. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на позовну заяву. Також пояснив, що зі своєю теперішньою дружиною він почав проживати разом однією сім'єю з березня 2015 року, після чого у липні 2016 року в них народилася донька [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. [PERSON] суд також пояснила, що з позивачем по справі вони почали проживати разом однією сім'єю з березня 2015 року. Відповідача по справі, свого колишнього чоловіка - [PERSON] останнього разу вона бачила 24 лютого 2015 року у залі суду Кіровського районного суду м. Курська РФ коли йому оголошували вирок, згідно якого йому призначили покарання у вигляді 4 років шести місяців позбавлення волі. З того моменту їх стосунки припинилися і вона його більше не бачила. Представник третьої особи - Красногвардійського районного у місті Дніпропетровську відділу державної РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та третя особа - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а саме [INFO] [PERSON] народила дитину - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER], яке видано Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10 серпня 2016 року, актовий запис №783 від 10 серпня 2016 року (а.с.3). Батьками дитини - [PERSON] у вказаному свідоцтві про народження записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року по справі № 204/3166/16-ц (провадження № 2/204/1511/16), що набрало чинності 19 липня 2016 року, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 28 серпня 2013 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 591 - розірваний (а.с.4). Рішення по справі № 204/3166/16-ц про розірвання шлюбу під час вагітності дружини було ухвалено на підставі ч. 3 ст.110 СК України, оскільки батьківство зачатої дитини було визнано [PERSON]. Після розірвання шлюбу з [PERSON] 09 вересня 2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з позивачем по справі - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], яке видано Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1174 (а.с.5). Після реєстрації шлюбу прізвище змінила на «[PERSON]». Згідно ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Крім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Частиною 2-ю вказаної статті передбачено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства, а саме, що він є батьком [PERSON], [INFO], а також просив внести зміни в актовий запис № 783 від 10.08.2016 року про її народжен\-ня, вказавши його батьком дитини. При цьому, посилався на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], в якому зазначено, що він визнає батьківство зачатої дитини у [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно п. 11 Постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що при розгляді справ щодо батьківства предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.1 ст.11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що з 08 травня 2014 року постановою Ленінського районного суд м. Курська РФ до відповідача по справі [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та з указаної дати він перебував під вартою до дня проголошення вироку. Вказані обставини підтверджуються постановою Кіровського районного суду м. Курська РФ від 01 вересня 2014 року (а.с. 40-41). Згідно вироку Кіровського районного суду м. Курська РФ від 24 лютого 2015 року [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159 КК РФ, та по сукупності злочинів засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, з відбуванням покарання у колонії загального режиму. Кримінальна справа № 1-5/2015 (1-124/2014) (а.с. 44-88). Тобто, починаючи з 08 травня 2014 року та по теперішній час відповідач по справі - [PERSON] перебуває під вартою у іншій країні. Як вже було встановлено, малолітня дитина [PERSON], батьком якої зазначений відповідач, народилася [INFO]. Судом встановлено, що останнього разу свого колишнього чоловіка третя особа - [PERSON] бачила 24 лютого 2015 року, після чого у березні місяці 2015 року почала проживати разом однією сім'єю з позивачем по справі - [PERSON] Враховуючи той факт, що загальний строк вагітності жінки становить 9 місяців, а дитина народилася у середині липня 2016 року, слід дійти висновку, що дитина була зачата у середині жовтня 2015 року, у зв'язку з чим [PERSON] не може бути біологічним батьком народженої дитини, оскільки в той час знаходився у місцях позбавлення волі у іншій країні. За таких обставин, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі матеріали та докази, та приймаючи до уваги факт визнання позивачем свого батьківства у іншій справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання батьківства [PERSON], [INFO], за позивачем - [PERSON] Щодо позовних вимог про внесення змін у актовий запис про народження дитини слід зазначити наступне. Відповідно до приписів ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином позовні вимоги в частині внесення змін в актовий запис № 783 від 10 серпня 2016 року про народження [PERSON], підлягають задоволенню із внесенням змін щодо батька дитини, її прізвища та по батькові. Підсмовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 122, 128, 129, 134 СК України,

Outcome: approved