Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

У грудні 2019 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.11.2016 відповідач оформив заявку для отримання позики, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача. На підставі заповненої відповідачем заявки, 28.11.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики №99902. Відповідно до умов договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1201.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Станом на день подання позову, відповідач взяті на себе зобов`язання по договору позики не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 51301.25 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку. 16 січня 2020 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16.03.2020 Відповідачем надано відзив на позов, у якому [PERSON] заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог вказавши, що договір позики від 28.11.2016 між ним та позивачем не укладався, позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених вимог. Дані внесені у заявку на отримання коштів дійсно є даними відповідача. При цьому в копіях заявки вмонтовані дві фотографії, з яких на одній зображена невідома особа, яку неможливо ідентифікувати, а друга фотографія дійсно зображає відповідача, однак фото не з паспорту, а з інтернет - довідника, який був у вільному доступі на сайті Вищого спеціалізованого суду з цивільних і кримінальних справ, де працював відповідач. Відтак надання позивачем до суду змонтованої заявки свідчить про її фіктивність, а тому не може розцінюватись як належний і допустимий доказ. Крім того, відповідач вказує, що електронна адреса, яка вказана в заявці на отримання коштів йому ніколи не належала. Відповідач ніколи не користувався разовим ідентифікатором електронного підпису, оскільки з липня 2016 року як державний службовець за місцем роботи отримав сертифікат електронного ключа, яким користувався. Надана копія договору позики № 99902 від 28.11.2016 не може вважатись доказом, оскільки не містить підпису відповідача. Крім цього, на підтвердження факту нібито перерахування позивачем грошових коштів за договором позики № 99902 від 28.11. 2016 додано копію листа ТОВ «Вей Фор Пей» ( вих. №5218-ВП від 02 грудня 2019 року), а також копію договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року між ТОВ «Веллфін» та ТОВ ФК «Вей Фор Пей» та банківську виписку № [NUMBER] за 28.11.16. Згідно із вказаним листом ТОВ «Вей Фор Пей» 28 листопада 2016 року було здійснено перерахуванням коштів в сумі 1201 грн. 00 коп. на картковий рахунок [NUMBER] . При цьому повний номер картки не вказано, як і не вказано імені отримувача та відсутні посилання на те, у зв`язку з чим була проведена дана транзакція (підстава перерахування коштів). У той же час зазначений лист не відповідає вимогам закону. Відтак зважаючи на викладені обставини, відсутність доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed