Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції, просив ухвалити рішення, яким звільнити з-під арешту та заборони відчуження автомобіль марки Ford Transit, 2002 року випуску, об'ємом двигуна 1998 куб. см, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06.10.2014 року визнано договір усного доручення від 16 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] на виконання якого видана довіреність від 16 березня 2007 року, посвідчена приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П. для приховання договору купівлі - продажу автомобіля марки Ford Transit, 2002 року випуску, об'ємом двигуна 1998 куб. см, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] - удаваним; визнано, що вказаний автомобіль належить на праві власності [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу, укладеного 16 березня 2007 року. Звернувшись до МРЕВ ДАІ м. Острога для зняття з обліку та постановки транспортного засобу на облік, було встановлено, що на вказаний автомобіль накладено арешт, тому він змушений звертатися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224, ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06.10.2014 року визнано договір усного доручення від 16 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] на виконання якого видана довіреність від 16 березня 2007 року, посвідчена приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П. для приховання договору купівлі - продажу автомобіля марки Ford Transit, 2002 року випуску, об'ємом двигуна 1998 куб. см, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] - удаваним; визнано, що вказаний автомобіль належить на праві власності [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу, укладеного 16 березня 2007 року (а.с. 3). Як вбачається з матеріалів справи на транспортний засіб, на який визнано право власності за позивачем, накладено арешт Відділом державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції (а.с. 5-6). Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, враховуючи те, що рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06.10.2014 року набрало законної сили, суд вважає, що транспортний засіб, на який визнано право власності за позивачем необхідно звільнити з-під арешту. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved