Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У вересня 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей і утримання дружини. Заявник вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбних стосунках з 22 червня 2013 р. по 29.09.2016 р., внаслідок яких мають неповнолітніх дітей, 2013 р. н. та 2015 р. н., але коштів на їх утримання та на утримання дружини відповідач у добровільному порядку не надає, а тому, посилаючись на ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Крім цього, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому просить суд стягнути аліменти на власне утримання у сумі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. За ухвалою Новомиргородського районного суду від 26.10.2016 р. позов було залишено без розгляду у частині стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дружини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 800 гривень щомісячно, починаючи з 20 вересня 2016 р. і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов у частині стягнення аліментів на утримання дітей повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому розяснені. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких підстав. Як вбачається із наданих сторонами доказів, вони з 22 червня 2013 р. по 29 вересня 2016 р. перебували у шлюбних відносинах, внаслідок яких мають неповнолітніх дітей: [PERSON], 29.09.2013 р. н., та [PERSON], 20.03.2015 р. н. За довідкою виконкому Туріянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області неповнолітні перебувають на утриманні позивача. Згідно довідок Туріянського фельдшерсько-акушерського пункту неповнолітні на «Д» обліку не перебувають. За довідкою Новомиргородського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області із [PERSON] не проводяться стягнення аліментів у передбаченому законом порядку. Відповідно вимогам Сімейного кодексу України: ст. 180 батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; ч. 1 ст. 192 розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач з січня 2016 року не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, у звязку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку в обумовленому судом розмірі. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову у частині стягнення аліментів на утримання дітей не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність у платника аліментів іншої дитини, непрацездатних батьків, дружини; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Тому суд вважає за доцільне стягнути кошти на утримання дітей у зазначеному позивачем розмірі. Суд також прийшов до висновку, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України Про судовий збір, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180-183, 191-192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved