Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся у суд із заявою про встановлення факту належності документу, в обґрунтування зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок зазначено власника як « [PERSON] », а відповідно свідоцтва про смерть помер « [PERSON] ». Вказані розбіжності позбавляють його права на спадкування за законом. Просив встановити факт належності свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21.01.1991 року, саме померлому [INFO] [PERSON] . Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися,повідомлялися про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Представник позивача надала суду заяву про підтримання вимог у повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася,повідомлялася про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, у телефонному режимі повідомила про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження спадкодавця [PERSON] , він народився [INFO] , перебував на військовому обліку з 1968 року, про що свідчить копія війського квитка серія [NUMBER] , де у графі ім`я « [PERSON] » правомірно виправлено на « [PERSON] », у 1970 році одружився з [PERSON] та проживав за адресою: [ADDRESS] , відповідно до даних довідки Вовчанської міської ради Харківської області № 07-07/4486/6 від 09.09.2021 року (а.с. 3-5,11). Разом із тим, при видачі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок в [ADDRESS] було помилково зазначено власника як « [PERSON] », а вірно є « [PERSON] » (а.с.6-7, 10). В судовому засіданні проведений аналіз документів заявника по справі, які є в наявності, отже, факт належності [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок в [ADDRESS] від 21.01.1991 року, зареєстрований в Вовчанському бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга № 1, за реєстровим № 112, знайшов своє підтвердження. Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Під юридичними фактами слід розуміти обставини, з наявністю чи відсутністю яких діюче законодавство пов`язує певні правові наслідки. Іншим шляхом усунути розбіжності у написанні ім`я заявника неможливо, для заявника це має істотне значення, оскільки він позбавлений права на спадщину за законом, тому заява підлягає задоволенню в судовому порядку. Таким чином, вищевказані докази в сукупності підтверджують факт належності свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок в [ADDRESS] від 21.01.1991 року, зареєстрований в Вовчанському бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга № 1, за реєстровим № 112, належить померлому [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved