Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

У грудні 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 55 587,88 грн. . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Жовтневим районним судом м. Харкова по справі № 2-464/04 від 12.01.2004 року було ухвалено рішення про стягнення з її на той час чоловіка [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? від заробітної плати щомісячно. Відразу ж після вступу судового рішення в законну силу, вона отримала виконавчий лист, склала заяву про відкриття виконавчого провадження і направила його до Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ, тобто до виконавчої служби за місцем проживання боржника [PERSON] Відповідач знав про те, що було винесено рішення суду про стягнення з нього аліментів, оскільки протягом 2004-2006 років він їх виплачував згідно постанови суду. Після розірвання шлюбу у 2006 році відповідач припинив сплачувати аліменти взагалі. За час з 2006 року по нині відповідач іноді спілкувався з сином та дарував на день народження і новий рік незначні грошові подарунки. Разом з цим, ніяких заходів по добровільному виконанню судового рішення не зробив, останні роки він не цікавиться дитиною, уникає зустрічей з сином і взагалі не спілкується з нею. Через його родину їй стало відомо, що він працював на різних роботах частіше без оформлення трудових відносин. На цей час син [PERSON] навчається на стаціонарному відділенні у ВУЗі. З 2006 року по виконавчому провадженню за виконавчим листом № 2-464/2004 відповідач не заплатив жодної копійки. Згідно розрахунку державного виконавця розмір його заборгованості на цей час складає 55 587,88 грн. На виклики державного виконавця відповідач не з'являється, а також уникає спілкування з представниками державної виконавчої служби. Позивач зазначила, що тільки з листопада 2015 року по грудень 2016 року заборгованість відповідача по несплаті аліментів складає 55 587,88 грн.. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої уточнила свої позовні вимоги та просила ухвалити рішення, яким стягнути на її користь з відповідача заборгованість по несплаті аліментів у розмірі 55 587,88 грн. Також просила розглядати справу за її відсутністю, та у випадку неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 лютого 2006 року було розірвано (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] (а.с.6). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.01.2004 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від заробітної плати щомісячно (а.с.9). На підставі вищезазначеного рішення Жовтневим районним судом м. Харкова 28 січня 2004 року на адресу Жовтневого ВДВС у м. Харкові був направлений виконавчий лист для виконання (а.с.9). Згідно листа Жовтневого ВДВС ХМУЮ, 17 березня 2015 року було відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 27 листопада 2015 року заборгованість [PERSON] станом на 1 квітня 2015 року становить 55 587,88 грн. (а.с. 8). Відповідач у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надав суду доказів того, що заборгованість виникла не з його вини та пов'язана з існуванням об'єктивних, непереборних, істотних труднощів у виплаті аліментів (тяжка хвороба, інвалідність, настання важких життєвих обставин), що не залежить від його волі та потягло об'єктивну неможливість виконання аліментних зобов'язань. Статями 194, 195 СК України передбачено, що заборгованість зі сплати аліментів стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідач мав можливість звернутися до суду у порядку ч. 1 ст. 192 СК України з позовом про зменшення розміру стягуваних з нього рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.01.2004 року аліментів, але даною можливістю не скористався. Також відповідач не скористався своїм правом, закріпленим ч.2 ст. 197 СК України, згідно якої за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З позовом про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами [PERSON] до суду не звертався. Відповідно до ч. 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Частиною 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. [PERSON] також не скористався своїми правами, закріпленими у вказаних вище статтях та не оскаржив розрахунок заборгованості по аліментам, складеним державним виконавцем 27.11.2015 року. Необхідно відмітити, що належним виконанням аліментних зобов'язань, визначених рішенням суду, є щомісячне фактичне вчинення дій спрямованих на реальну сплату аліментів, зарахування коштів на депозитний рахунок ВДВС відповідного району м. Харкова тощо. Суд, беручи до уваги вказані вище обставини, приходить до висновку, що [PERSON] винен у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Заборгованість по аліментам не сплачена по теперішній час та станом на 01.04.2015 року складає 55 587,88 грн. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по аліментам, так як в судовому засіданні не було встановлено підстав для звільнення боржника від сплати заборгованості по аліментам, передбачених ст.197 СК України. Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 640,00 грн. необхідно покласти на відповідача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved