Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просив шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 13.12.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1946 - розірвати. В обґрунтування позову вказував, що з 13.12.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні характери, по різному відносяться до життя, в зв'язку з чим між ними склалися неприязні стосунки, на протязі двох місяців проживають окремо, тривалий час не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, тому вважає примирення між ними неможливе. 29.12.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Сторони в судові засідання 15.02.2018 року та 15.03.2018 року не з`явились. 15.03.2018 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, судові витрати просив залишити за ним. Відповідач в поданій 16.01.2018 року заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 13.12.2011 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1946. Від спільного життя подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved