Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі відповідач [PERSON] не проживає з 2014 року, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні квартири. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 05.08.2020 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ордеру на жиле приміщення серії КО № 003080 [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] разом із членами сім`ї - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до інформації відділу аналітичного забезпечення департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради [PERSON] , [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] з 07.07.2016 року (а.с.15). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що дійсно [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2014 року без поважних причин. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст.64,65 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК), члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За правилами ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не є власником спірної квартири, у неї не проживає, його необхідно визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved