Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярошенко К.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.08.2020 року позивач дізнався про надходження від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенка К.Ю. постанови від 13.08.2020 року про стягнення з боржника основної винагороди, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.08.2020 року, постанови про відкриття провадження від 13.08.2020 року про стягнення з нього на користь відповідача 17516 грн. основного боргу, 1751,60 грн. винагороди приватного виконавця, 300 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження. Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису №525, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. 01.08.2020 року про стягнення заборгованості у розмірі 17516 грн. за кредитним договором №200206-13572-1 від 06.02.2020 року з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО». Однак, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог Закону України «Про нотаріат», а саме, за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, без виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, отже без перевірки безспірності заборгованості за кредитним договором. Оскільки виконавчий напис було вчинено із порушенням діючого законодавства, позивач просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу у відсутність позивача та представника. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 19.01.2021 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № 200206-13572-1 від 06.02.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та позивачем, останній отримав кредит у розмірі 3000 грн. строком на 16 днів шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Приват банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. 20.07.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» укладено договір відступлення права вимоги № 20/07/2020-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №200206-13572-1 від 06.02.2020 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО». Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою позивача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua. При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 Цивільного кодексу України. Одноразовий ідентифікатор 557456 направлявся позивачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер 06.02.2020 року о 09 год. 31 хв. 36 сек., який вказувався при реєстрації. Кредитний договір був підписаний позивачем 06.02.2020 року о 09 год. 32 хв. 08 сек. шляхом введення одноразового ідентифікатора 557456 в особистому кабінеті на веб-сайті товариства в мережі Інтернет https://monetka.ua. Кредитні кошти були відправлені позивачу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Приватбанк», що підтверджується чеком № 195239670 від 06.02.2020 року. Представник відповідача зазначає, що свої зобов`язання ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав позивачу кредит у розмірі 3 000, 00 гр. шляхом перерахування на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Приватбанк». Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 16 днів. Згідно п. 3.3. Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3. Кредитного договору, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Зазначає, що процентна ставка за користуванням кредитними коштами, вказана в п. 1.2 та п. 3.3. Кредитного договору, не змінювалась в односторонньому порядку та застосовувалась відповідно до умов Кредитного договору. Позивач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. Представник відповідача вказує, що на момент вчинення виконавчого напису спір про право був відсутній, про що свідчать матеріали справи. Таким чином, вважає, що були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення Виконавчого напису на Кредитному договорі. Виходячи з викладеного, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, відповідач вважає виконавчий лист таким, що підлягає виконанню. З огляду на зазначене, просить у задоволенні позову відмовити. Також, 19.01.2021 року представник відповідача надав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому вказав, що просить зменшити витрати на оплату професійної правничої допомоги, оскільки позивачем у позовній заяві зазначено розмір на правову допомогу у розмірі 3000 грн., проте до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би підтвердив те. що позивач дійсно поніс такі витрати, тому вони не підлягають відшкодуванню (а.с.107-111). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 01.08.2020 року за №525. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярошенко К.Ю. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав на ухвалу суду належним чином завірену копію виконавчого напису а.с. 103-104, інших заяв та клопотань до суду не надав. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 06.02.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» був підписаний договір №200206-13572-1, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 3\~000 грн. строком на 16 днів зі сплатою 1,7 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (а.с. 69). 20.07.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» був укладений договір відступлення права вимоги №20/07/2020-Р/М (а.с.120-122). 01.08.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. вчинив виконавчий напис за №525, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , боржника за кредитним договором №200206-13572-1 від 06.02.2020 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором про відступлення права вимоги №20/07/2020-Р/М від 20.07.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» суми заборгованості у розмірі 16416,00 грн. за період з 06.02.2020 року по 20.07.2020 року у розмірі 16416,00 грн. (а.с.68). 06.02.2020 року представник ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенка К.Ю. з заявою про примусове виконання виконавчого напису №525 від 01.08.2020 року про стягнення із боржника [PERSON] коштів у розмірі 17516 грн. 13.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ярошенком К.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62801168 (а.с.9). 13.08.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенка К.Ю. стягнено з боржника основну винагороду у розмірі 1851,60 грн. (а.с.11). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСРУ № 71825964). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 01 серпня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір на підставі якого було вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Крім того, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. 19.10.2020 року надіслала на адресу ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» та [PERSON] лист, в якому вказала, що нею виявлено, що виконавчий напис №525 від 01.08.2020 року було вчинено помилково, оскільки постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, якою до Переліку документів внесено пункт 2, визнана в тому числі у цій частині незаконною та скасована Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 (набрала чинності 01.11.2017 року). Таким чином, вказана нотаріальна дія не відповідає законодавству (а.с. 66). Також належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. не надали суду належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості за кредитом, та відсутня також засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, який зазначений у написі, є безспірними. Відповідач, подавши відзив, доказів надання приватному нотаріусу документів, визначених Переліком та необхідних для вчинення виконавчого напису, не надав. Крім того, договір укладений в електронній формі та нотаріально не посвідчений. Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вимогам, які пред`являється вище приведеним Переліком. Згідно положень ст. ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 8ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Таким чином враховуючи, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували б оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими, та приходить до висновку, що позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярошенко К.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню. В стягненні витрат на правову допомогу відмовити.

Outcome: approved