Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів, мотивуючи тим, що 3 вересня 1999 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого остання продала, а позивач купив незакінчений будівництвом житловий будинок, готовністю 50 %, що знаходиться в [ADDRESS]. Для проведення державної реєстрації земельної ділянки, позивач звернувся до реєстраційної служби ММУЮ, але йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що земельна ділянка під вказаним житловим будинком належить на праві приватної власності чоловіку продавця -[PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю №353, виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради №17/10 від 25 травня 1993 р.для індивідуального будівництва, яке він почав, а потім подарував своїй дружині - [PERSON], яка її не переоформлювала. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 917 кв.м., яка розташована в [ADDRESS]. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви визнає в повному обсязі Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 3 вересня 1999 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого остання продала, а позивач купив незакінчений будівництвом житловий будинок, готовністю 50%, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказаний незакінчений будівництвом житловий будинок належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 16 листопада 1994 року за реєстровим №6-8961, земельна ділянка зареєстрована в МБТІ 14 грудня 1994 року. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 01.09.1993 року, [PERSON], який мешкає в [ADDRESS] на підставі рішення Миколаївської міської ради народних депутатів від 25.05.1993 року за №17/10 передано у приватну власність землю для індивідуального будівництва. Відповідно до виписки з рішення №143 від 28.10.2014 року, виконавчий комітет Центральної районної ради народних депутатів дозволив [PERSON] дарування незакінченого житлового будинку 3 % готовності по [ADDRESS] [PERSON] 16 листопада 1994 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування, відповідно до якого остання прийняла від [PERSON] у дар незакінчений будівництвом жилий будинок, готовністю 3 % (три проценти) та вартістю виконаних робіт, що знаходиться в [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 917 кв.м. Згідно довідки Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від вересня 1999 року, згідно реєстру заборон незакінчена будівля за адресою: [ADDRESS] власником якого є [PERSON] під забороною не перебуває. У серпні 1999 року [PERSON] видана Довідка ММБТІ в тому, що готовність незавершеного будівництва об'єкта нерухомого майна, що знаходиться в [ADDRESS] складає 50 відсотків. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №474 ввід 27.08.1999 року надано дозвіл на оформлення [PERSON] в нотаріальній конторі та МБТІ договір на продаж незакінченого будівництва житлового будинку [ADDRESS] [PERSON]також дозволено оформити [PERSON] в міському управлінні житлово-комунального господарства договір на будівництво після оформлення договору купівлі-продажу. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 30 ЗУ України, який діяв на момент виникнення спірних відносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. На підставі вищевикладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved