Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 14 березня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 21 652,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 25 листопада 2014 року виникла заборгованість в розмірі 29 986,12 грн., яку позивач, а також судові витрати просив стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, пояснивши, що дійсно між сторонами укладено генеральна угода, яку вона виконує своєчасно. Разом з тим, у зв'язку з хворобою вона не сплачувала по угоді 3 місяці. Крім того пояснила, що строк генеральної угоди не сплив, а відтак банк звернувся до суду передчасно. В судове засідання 29 квітня 2015 року сторони не з'явилися, представником позивача надано заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Оскільки всі сторони по справі надали свої пояснення з приводу заявлених позовних вимог, надали пояснення при дослідженні письмових матеріалів справи, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності не з'явившихся учасників процесу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу 29 квітня 2015 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України. Судом встановлено, що 14 березня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 21 652,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначає позивач, в порушення умов генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення заборгованості, внаслідок чого за ним станом на 25 листопада 2014 року виникла заборгованість в розмірі 29 986,12 грн., яка складається з наступного: 21652,12 грн. - заборгованість по генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості, 2282,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1232,16 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 4819,55 - залишок за несплаченим штрафом, що підтверджується розрахунком заборгованості та умовами генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та визнано сторонами, що відповідачем [PERSON] умови генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 14 березня 2014 року не порушені, виконуються і наявна прострочка лише за три місяці у зв'язку із хворобою відповідача, тоді як п.2.1. ч.1 Угоди передбачено строк її виконання з 14.03.2014 по 31.03.2016, а тому суд приходить до висновку, що позов позивачем подано передчасно, а відтак у його задоволенні слід відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed