Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилалася на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2002 року по 15 жовтня 2003 року , від якого у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з донькою, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не відвідує дитину ані у вихідні, ані на дні народження та свята, хоча позивач ніколи не чинила йому перешкод в цьому. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини, матеріально доньці не допомагає, не виконує жоден з обов`язків, які на нього покладені законом як на батька дитини, тому позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 03.01.2020 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 03.03.2020 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради № 4/4-115 від 02.03.2020, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , 1971 р.н., по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 04.03.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. 30.03.2020 до суду надійшов відзив відповідача, в якому [PERSON] виклав свої заперечення проти позовних вимог, зазначивши, зокрема, що доводи позивача про ухилення відповідача від батьківських обов`язків по вихованню дитини є безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Також, зазначив, що не спілкувався з донькою у зв`язку з чиненням йому перешкод з боку позивача. 05 травня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання позивач не з`явилася, в окремо поданій заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування, ухваливши рішення в інтересах дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Неповнолітня [PERSON] проживає разом з її матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 11 (а.с. 14). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до характеристики від 09.12.2019, наданої комунальним закладом освіти «Спеціалізована середня загальноосвітня школа № 9 з поглибленим вивченням англійської мови» Дніпровської міської ради, дитина [PERSON] навчалась в зазначеному закладі з 2008 по 2019 роки. Дитиною займалися бабуся [PERSON] та мати [PERSON] , яка брала активну участь у шкільному житті дитини, відвідувала всі батьківські збори. Батько дитини [PERSON] ніколи не займався дитиною. За весь період навчання в школі присутнім ніколи не був. Згідно з наданою копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП 60645851, заборгованість відповідача по сплаті на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] станом на 01.12.2019 становить 165234,35 грн. (а.с.9-12). Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради № 4/4-115 від 02.03.2020, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , 1971 р.н., по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . В наданому висновку, окрім іншого, зазначено, що комісією з питань захисту прав дитини було з`ясовано думку дитини [PERSON] , яка пояснила, що з батьком вона не бачиться та не спілкується. Бачила його всього декілька разів. Наголосила на відсутності відповідних почуттів між нею та [PERSON] , як між батьком та донькою. Зазначила, що за весь час батько ні разу не цікавився ні її життям, ні навчанням, не телефонує їй, з днем народження не вітає, наміру до спілкування не проявляє. Зібраними по справі письмовими доказами, встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки [PERSON] . Одночасно, суд ставиться критично до доводів відповідача, викладених у відзиві, щодо чинення позивачем перешкод у вихованні спільної доньки, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин судові не надано. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Враховуючи вищевикладене, те що відповідач позов визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи та відсутність клопотання позивача про розподіл судових витрат, понесені позивачем судові витрати, слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved