Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 12 січня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 42500 гривень. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року стягнуто з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 42500 гривень, відсотки в сумі 9005 гривень 75 копійок, три проценти річних у сумі 2857 гривень 40 копійок, інфляційні втрати в розмірі 10886 гривень 11 копійок та судовий збір у сумі 540 гривень 23 копійки. 31 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 50000 гривень. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2012 року стягнуто з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 50000 гривень, три проценти річних у сумі 4023 гривні та судовий збір у сумі 540 гривень 23 копійки. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року стягнуто з [PERSON] на його користь заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2012 року, а саме: 32123 гривні 28 копійок процентів, три проценти річних у сумі 7796 гривень 63 копійки, інфляційні втрати в розмірі 55866 гривень 19 копійок, а також заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року, а саме: 24106 гривень 82 копійки процентів, три проценти річних у сумі 3947 гривень 26 копійок, інфляційні втрати в розмірі 46418 гривень 93 копійки. За зазначеними рішеннями позивачу були видані виконавчі листи, відкриті виконавчі провадження, проте рішення суду не виконані, борг відповідачем не повернуто, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким: - стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2012 року та рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року, а саме: 62870 гривень 16 копійок процентів в порядку ст. 1048 ЦК України, три проценти річних у сумі 13272 гривні 87 копійок, інфляційні втрати в розмірі 25018 гривень 18 копійок; - стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року та рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року, а саме: 58699 гривень 06 копійок процентів в порядку ст. 1048 ЦК України, три проценти річних у сумі 12392 гривні 29 копійок, інфляційні втрати в розмірі 23358 гривень 36 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність (а.с. 46). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 50000 гривень, три проценти річних у сумі 4023 гривні та судовий збір у сумі 540 гривень 23 копійки. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 42500 гривень, відсотки в сумі 9005 гривень 75 копійок, три проценти річних у сумі 2857 гривень 40 копійок, інфляційні втрати в розмірі 10886 гривень 11 копійок та судовий збір у сумі 540 гривень 23 копійки. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2012 року, а саме: 32123 гривні 28 копійок процентів, три проценти річних у сумі 7796 гривень 63 копійки, інфляційні втрати в розмірі 55866 гривень 19 копійок, а також заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року, а саме: 24106 гривень 82 копійки процентів, три проценти річних у сумі 3947 гривень 26 копійок, інфляційні втрати в розмірі 46418 гривень 93 копійки (а.с. 17-20). 18 липня 2018 року на виконання зазначеного заочного рішення Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчі листи, які 15 листопада 2018 року було пред`явлено до виконання до Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 21-23, 24-26). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув, рішення в добровільному порядку не виконує. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Позивач просить стягнути з відповідача: - заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2012 року та рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року, а саме три проценти річних у сумі 13272 гривні 87 копійок; - заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року та рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року, а саме три проценти річних у сумі 12392 гривні 29 копійок. Період прострочення - з 26 грудня 2017 року по 04 грудня 2020 року. Загальна сума заборгованості за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2012 року та рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року становить 150349 гривень 66 копійок (54563,56 + 95786,10 = 150349,66). Загальна сума заборгованості за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року та рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року становить 140374 гривні 77 копійок (65901,76 + 74473,01 = 140374,77). Термін прострочення складає 1075 днів. Сума трьох процентів річних (заборгованість у сумі 150349 гривень 66 копійок) складає 13272 гривні 87 копійок та сума трьох процентів річних (заборгованість у сумі 140374 гривні 77 копійок) складає 12392 гривні 29 копійок. Розрахунок трьох процентів річних наданий позивачем та відповідає вимогам закону (а.с. 11, 16). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 13272 гривні 87 копійок та 12392 гривні 29 копійок. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати. Сукупний індекс інфляції за період прострочення з 26 грудня 2017 року по 04 грудня 2020 року становить 116,64. За таких обставин, інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 150349 гривень 66 копійок за цей період становить 25018 гривень 18 копійок, а інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 140374 гривні 77 копійок за цей період становить 23358 гривень 36 копійок. Розрахунок інфляційних втрат наданий позивачем та відповідає вимогам закону (а.с. 9-10, 14-15). Позивач також просить стягнути з відповідача проценти за період з 26 грудня 2017 року по 04 грудня 2020 року на підставі ст. 1048 ЦК України у сумі 62870 гривень 16 копійок та 58699 гривень 06 копійок. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12. Позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користуванням коштами за період після ухвалення заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року. Таким чином, право позивача нараховувати передбачені договором позики проценти вже було припинено. За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача процентів за період з 26 грудня 2017 року по 04 грудня 2020 року на підставі ст. 1048 ЦК України задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial