Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 01 жовтня 2004 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу донька проживає разом з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. За усною домовленістю відповідач мав щомісяця надавати позивачу матеріальні кошти на забезпечення дитини у розмірі 300 грн., які періодично перераховувалися частинами шляхом грошових переказів на ім'я позивача. Але, як з'ясувалося в процесі розгляду Броварським міськрайонним судом Київської області справи щодо поділу майна подружжя, відповідач перераховував дані кошти з іншою метою, не пов'язаною з наданням допомоги на утримання дочки. Так, [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на потреби дитини не надає, чим ухиляється від виконання обов'язку, передбаченого ст. 180 СК України, а коштів на утримання та забезпечення фізичного, духовного розвитку неповнолітньої дочки у позивача не вистачає. У зв'язку з наведеним, [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час, а саме за період з листопада 2011 року по листопад 2014 року у розмірі 12 848 грн., а також просила стягувати у подальшому аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] визнав заявлені вимоги в частині стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, а проти стягнення з нього аліментів за минулий період заперечував та просив відмовити в задоволенні цієї частини позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 жовтня 2004 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області вчинено відповідний актовий запис за № 479. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 4). 05 вересня 2011 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить копія рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2011 року у цивільній справі № 2-3131/11, що набрало законної сили 16 вересня 2011 року (а.с. 3). Згідно із вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Судом з'ясовано, що після розірвання шлюбу неповнолітня дочка сторін [PERSON] проживає разом з матір'ю та перебуває на повному її утриманні, батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов № 47, складеним 19 листопада 2014 року депутатом Броварської міської ради Київської області Зайцем Є.М. (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також, у судовому засіданні встановлено, що на даний час відповідач [PERSON] не працює. Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст. 57, ч. 1 ст. 60 ЦК України). Враховуючи те, що [PERSON] не надала суду допустимих та належних доказів, на підтвердження того, що вона дійсно вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд дійшов до висновку про необгрунтованість позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів за минулий період, а саме з 2011 року по листопад 2014 року у розмірі 12 848 грн. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial