Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно з яким просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.02.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, від якого вони дітей не мають. Разом з тим, позивач вказує, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, не ставши рідними людьми. Сімейне життя поступово погіршувалося, у зв`язку із чим фактично припинилися шлюбні відносити та за переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини сенсу немає. Разом не проживають вже більше трьох місяців, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 110, 112 СК України просить позов задовольнити. Ухвалою від 07.10.2019 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.11.2019 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду в загальному позовному провадженні. Позивач в судовому засіданні, повідомив, що з кінця червня 2019 року разом з відповідачем не проживають, спільного майна не мають, а сімейне життя не склалось. Позовні вимоги позивач підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні повідомила, що з кінця червня 2019 року разом з позивачем не проживають, спільного майна не мають, а сімейне життя не склалось, у зв`язку із різними характерами. Позовні вимоги визнала, просила задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Так, згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2019 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 6). При цьому, з пояснень позивача та відповідача в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім`ї, що, як наслідок, призвело до того, що з червня 2019 року проживають окремо. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін. Вимогами ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнала, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони не виявили бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved