Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.08.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 006-28014-190811 (далі - договір). Відповідно до умов договору позивач надав відповідачеві кредит, в розмірі 4620,06 грн. на придбання певного майна. Проте, станом на 25.08.2013 року відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 6194,31 грн., яка складається із: заборгованості по сумі кредиту - 5127,82 грн., заборгованості по відсоткам - 199,33 грн., заборгованості за комісіями - 867,16 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити і розглядати справу без його участі та проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні було встановлено, що 19.08.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, відповідно до умов договору позивач надав відповідачеві кредит, на придбання певного майна, в сумі 4620,06 грн. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із розрахунком, який міститься в позовній заяві, заборгованість відповідача за договором становить 6194,31 грн., яка складається із: заборгованості по сумі кредиту - 5127,82 грн., заборгованості по відсоткам - 199,33 грн., заборгованості за комісіями - 867,16 грн. (а.с.3). Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором № 006-28014-190811 від 19.08.2011 року належним чином не виконує, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 6194,31 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 229,40 грн. (а.с.1).

Outcome: approved