Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

у грудні 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.07.2005 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № PLKPGK08243598, згідно якого їй було надано кредит у розмірі 143000 гривень для купівлі квартири, зі сплатою відсотків у розмірі 1,13 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення кредитних зобов'язань, 12.07.2005 між нею і відповідачем укладено договір іпотеки, предметом іпотеки якого стала квартира [ADDRESS]. У жовтні 2011 року нею було достроково повністю погашено кредитні зобов'язання перед відповідачем. Однак, на чисельні звернення до відповідача з вимогою видати довідку про повне погашення заборгованості за кредитним договором банк не реагує, натомість з кінця серпня 2014 на її мобільний телефон приходять повідомлення з вимогою погасити заборгованість. При цьому, належна їй квартира вказана вище була виставлена на продаж в Інтернеті. Внаслідок спричиненої моральної шкоди стан її здоров'я погіршився, вона була змушена постійно звертатися до банку, доводити правомірність своїх дій, витрачати час на судові засідання. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» протиправними у зв'язку із неподанням заяви для проведення державної реєстрації припинення обтяження майнових прав та вилучення записів з Єдиного державного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек; зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» протягом п'яти робочих днів після набрання рішенням суду законної сили подати до реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області заяву відповідно до затвердженої законодавством форми, для проведення державної реєстрації припинення обтяження майнових прав та квартиру [ADDRESS] та вилучити записи з Єдиного державного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек; стягнути із КБ «Приватбанк» на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн. В судовому засіданні позивач змінила свої позовні вимоги та просить суд залишити без розгляду позовну вимогу щодо зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» протягом п'яти робочих днів після набрання рішенням суду законної сили подати до реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області заяву відповідно до затвердженої законодавством форми, для проведення державної реєстрації припинення обтяження майнових прав та квартиру [ADDRESS] та вилучити записи з Єдиного державного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек. Натомість позивач просить суд зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» видати їй довідку про виконання зобов'язання за кредитним договором № PLKPGK08243598 від 12.07.2005 в повному обсязі. У судовому засіданні позивач просить задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у ньому. Відповідач проти задоволення позову заперечив, вважаючи, що даний спір із позивачем можливо вирішити у позасудовому порядку. При цьому зазначив, що відповідач на час розгляду справи у суді виключив запис з Єдиного державного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек щодо квартири [ADDRESS], а тому з цих підстав визнати його дії, пов'язані із неподанням заяви для проведення державної реєстрації припинення обтяження майнових прав та вилучення записів неможливо. При цьому позивач не довела про спричинення їй моральної шкоди. .Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], представника відповідача Забари В.М., дослідивши наявні докази у справі прийшов до наступного висновку: 12.07.2005 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № PLKPGK08243598, згідно якого було надано кредит у розмірі 143000 гривень для купівлі квартири, зі сплатою відсотків у розмірі 1,13 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення кредитних зобов'язань, 12.07.2005 між позивачем і відповідачем укладено договір іпотеки, предметом іпотеки якого стала квартира [ADDRESS]. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19.02.2014 визнано зобов'язання [PERSON] по кредитному договору, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 12.07.2005 року припиненим внаслідок належного виконання його умов позичальником. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15.04.2014 рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 19.02.2014 залишено без змін. Частиною 1 ст. 14 ЦПК України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, обов'язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадку, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, судом встановлено, що зобов'язання [PERSON] по кредитному договору № PLKPGK08243598, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 12.07.2005 року припинені внаслідок належного виконання його умов позичальником. Дана обставина встановлена судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, а отже доведення не потребує. Натомість відповідач продовжує пред'являти претензії до позивача внаслідок непогашення кредитних зобов'язань. Так, позивачем на розгляд суду надано довідку ПАТ КБ «Приватбанк, із якої вбачається, що станом на 12.02.2012 року за кредитним договором № PLKPGK08243598, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 12.07.2005 рахується заборгованість у розмірі 46319,13 грн. Таким чином, суд вважає, що такі дії відповідача не відповідають вимогам закону та є наслідком невиконання рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19.02.2014 та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 15.04.2014, за якими визнано зобов'язання [PERSON] по кредитному договору, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 12.07.2005 року припиненим внаслідок належного виконання його умов позичальником. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача в частині зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» видати довідку [PERSON] про виконання нею зобов'язання за кредитним договором № PLKPGK08243598 від 12.07.2005 в повному обсязі. Оскільки на час розгляду справи у суді відповідач виключив запис з Єдиного державного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек щодо квартири [ADDRESS], суд вважає, що з цих підстав вимога позивача щодо визнання дій відповідача протиправними щодо неподання заяви для проведення державної реєстрації припинення обтяження майнових прав та вилучення записів до задоволення не підлягає, так як відповідач сам усунув протиправність своїх дій. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В пункті 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Так, аналізуючи надані по справі докази, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача було спричинено моральну шкоду позивачу, яка виразилася в тому, що остання виконавши достроково належним чином боргові зобов'язання, будучи впевненою у непорушності її права власності на квартиру, змушена була доводити правомірність своїх дій. Неправомірними діями відповідача, який всупереч судовим рішенням показував наявність заборгованості було порушено звичний уклад життя позивача, остання перенесла хвилювання, погіршився стан її здоров'я, тривалий час вимушена звертатися до банківських установ та суду, вимагати відновлення порушеного права. В сукупності наданих доказів суд оцінює спричинену моральну шкоду [PERSON] у розмірі 3000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно наданої квитанції оплата юридичних послуг склала 2000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Так, по справі було проведено 3 судових засідання, які відкладалися за клопотанням відповідача. Участь у справі брав представник позивача, а тому дана сума відповідає вартості наданих юридичних послуг і не є завищеною. Оскільки, у відповідності до положень п. 7 ст. 5 Закону «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, згідно до пропорційності задоволених позовних вимог він підлягає стягненню із відповідача на користь держави у розмірі 487, 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial