Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини. Свої вимоги мотивує тим, що у нього від шлюбу з [PERSON] [INFO] року у місті Сімферополь народилась дитина жіночої статі, яку назвали [PERSON]. Заявник вказав, що до реєстру актів про народження реєстраційної служби факт народження його дитини не було внесено, оскільки починаючи з 01 березня 2014 року реєстри були заблоковані. Посилаючись на те, що встановлення факту народження доньки необхідне йому для отримання свідоцтва про народження дитини, заявник звернувся до суду з даною заявою. У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити. Представник ВДРАЦС Печерського РУЮ м. Києва у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направили на адресу суду заяву, в якій просять розглядати справу у їх відсутність та постановити рішення згідно вимог чинного законодавства України ( а.с. 36). Заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] починаючи з 28 квітня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28 квітня 2012 року, актовий запис № 196 ( а.с. 14). З медичного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.04.2015 року ГБУЗ РК Сімферопольської КРД № 2, вбачається, що [PERSON] народила [INFO] року о 15.00 год. дитину жіночої статі ( а.с. 15-16). Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно ч. 3 ст. 144 СК України, реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Частиною 1 ст. 145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їх згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подано батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України, незалежно від місця проживання заявника. Згідно ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Пунктом 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, судом встановлено, що вищезазначені обставини позбавляють заявника можливості зареєструвати місце народження дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявника є громадянином України як особа, матір якої на момент її народження є громадянкою України. Згідно вимог ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась з посиланням на те, що медичне свідоцтво про народження видане на тимчасово окупованій території. Встановлення факту народження дитини заявнику необхідне для реєстрації народження його дитини в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження своєї дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.3 п.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України», ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 3, 11, 60, 61, 208, 212-215, 218, 234, 256, 257-1 ЦПК України, суд

Outcome: approved