overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого мiж ними 18 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 31, мотивуючи позов тим, що з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , подружнє життя між ними не склалося, оскільки не зійшлися характерами, позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб, після розлучення залишити прізвище « [PERSON] ». Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач надав письмову заяву про визнання позову, суд відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку задовольнити позов. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 31, що підтверджується Свідоцтвом про одруження (арк.с. 5). Від цього шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження (арк.с. 13). Суд враховує, що причини розпаду сiм`ї, на якi посилається позивач, являються поважними, між сторонами шлюбні стосунки припинені і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, а тому збереження шлюбу, за таких обставин, суперечить інтересам позивача. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 768,00 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.07.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 271. Від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, відсутнє взаєморозуміння в сім`ї. В зв`язку з цим, сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 14-15/. В підготовче засідання позивач не з`явилася, надала через канцелярію суду заяву щодо розгляду справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, до суду також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами 18.07.2009 року було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 271. Від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам їх дитини. За таких обставин суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача - 768,4 грн. внесеного судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 24.06.1989 року, зареєстрованого у Відділі запису актів цивільного стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис 1481. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем згодом не склалося у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, проживають окремо. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним, на примирення не згоден. В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви, в яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 24.06.1989 року у Відділі запису актів цивільного стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис 1481 від 24.06.1989 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пінчук О.В., про поділ спільного майна подружжя, одночасно її представником подано заяву про забезпечення цього позову. В обґрунтування заяви представник [PERSON] - [PERSON] посилається на те, що позов [PERSON] подано з підстав того, що під час перебування у шлюбі сторонами набуто у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням - для особистого селянського господарства, які були оформлені на відповідача. Оскільки на теперішній час між сторонами не підтримується шлюбно-сімейні стосунки, спірне майно оформлене на відповідача, який вже вдавався до відчуження спільного майна без її згоди та відома, представник [PERSON] просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на указане спірне майно. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались. Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Враховуючи обґрунтованість наведених заявником доводів про необхідність вжиття заходів для забезпечення позову [PERSON] , наявність реальних ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у цій справі, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивачки та забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказала, що вона звернулася до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо оформлення їй пенсії за віком. У підтвердження свого трудового стажу надала трудову книжку, однак, у зв`язку із некоректним написанням її по батькові, це не виявляється можливим. Так, у трудовій книжці [PERSON] її по батькові зазначено російською мовою « [PERSON] », в той час як правильним є « [PERSON] ». Оскільки наявність цього недоліку позбавляє заявницю можливості оформити право на пенсію, просила встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] від 13.08.1979 року. Заявниця у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14.12.1999 року Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народилася [INFO] в м.Донецьку. Російським написанням прізвища, ім`я та по батькові, вказаним у паспорті на сторінці 2, є - [PERSON] . Той же факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.12.1990 року, виданого Будьонівським відділом РАГС м.Донецька Донецької області. Разом з тим, у трудовій книжці [NUMBER] від 13.08.1979 року, виданій на ім`я [PERSON] , [INFO] , її по батькові вказане російською мовою - « [PERSON] ». Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за наявності всіх необхідних доказів, а також з урахуванням того, що організація, яка видала трудову книжку не має можливості внести до неї виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати укладений 11 березня 2017 року шлюб з [PERSON] , зареєстрований Ічнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 25, посилаючись на те, що від спільного проживання у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , а сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, на грунті чого між ними постійно виникали сварки та побутові конфлікти, крім того, останній почав застосовувати насильство у сім`ї, вигнав її з будинку, забрав малолітню дочку, яку утримує у себе та не допускає до неї, через що вони припинили шлюбні відносини, на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, який відзиву на позов не надав. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2017 року (а.с. 4). Від спільного проживання у них [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с.5). Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, на грунті чого між ними постійно виникали сварки та побутові конфлікти, застосовування відповідачем насильства у сім`ї, які на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирятися не бажають суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 768,40 грн (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить визнати племінника - [PERSON] , [INFO] , недієздатним, посилаючись на те, що він є інвалідом другої групи і страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері. Через хворобу [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та обслуговувати себе і потребує опіки та постійного догляду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,через канцелярію суду надав заяву про підтримку вимог заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] /а.с.2/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є тіткою [PERSON] /а.с.8-10,12,13/ У відповідності до вимог ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. [PERSON] згідно висновку судово-психіатричного експерта № 167 Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 12.03.2020 р. за своїм психічним станом у даний час не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.За своїм психічним станом на теперішній час [PERSON] потребує встановлення на ним опіки /а.с. 39-41/. Таким чином відповідно до ст.39 ЦК України є підстави визнати [PERSON] , [INFO] недієздатним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її проживання однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] . Необхідність встановлення даного факту заявник пов`язує із реалізацію свого права на спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] . В судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, заявник свою заяву підтримала, а заінтересована особа проти її задоволення не заперечила. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. [PERSON] у встановлений законом строк реалізував свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виданими 12 грудня 2018 року державним нотаріусом Романівської державної нотаріальної контори Житомирської області, щодо земельних ділянок, які належали останній. Згідно довідки, виданої Миропільською селищною радою Романівського району Житомирської області, [PERSON] із 2010 року до дня смерті проживав однією сім`єю із заявником в будинку [ADDRESS] та разом з нею вів спільне господарство. Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вправі встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Статтею 1264 Цивільного кодексу України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно інформації, наданої Романівською державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. Встановивши, що факт, який просить встановити заявник має для неї юридичне значення, а також давши оцінку доказам, якими підтверджується вказаний факт, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення її заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 005603 від 28 серпня 2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 6810800000:04:059:0004. В обґрунтування заяви посилається на те, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 273 м.кв., розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 6810800000:04:059:0004, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель Однак, у Державному акті на право власності на вищезазначену земельну ділянку її ім`я помилково вказано як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », в зв`язку з чим вона не може вільно розпоряджатися своїм майном. Заявницею було подано заяву про розгляд справи без участі сторін, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлено, що заявницею є [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . 28 серпня 2007 року Старокостянтинівською міською радою на підставі рішення від 21 лютого 2007 року за № 35 п. 14 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 005603 на ім`я « [PERSON] ». Факт належності вищезазначеного Державного акта на право власності на земельну ділянку саме заявниці підтверджується: копією паспорта [PERSON] № 003679202 від 31 липня 2019 року, орган видачі 6826, довідкою про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 1820/03-17/2019 від 07 серпня 2019 року, свідоцтвом про народження заявниці та її свідоцтвом про укладення шлюбу, з якого вбачається, що вона в зв`язку з одруженням змінила прізвище зі « [PERSON] » на « [PERSON] », договором даруванням, посвідченим 27 квітня 2001 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавутою Т.О. за р.№ 1198, згідно якого [PERSON] прийняла в дар 7/20 частки житлового будинку [ADDRESS] , і розташований на земельній ділянці Старокостянтинівської міської ради. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт належності заявниці Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 005603 від 28 серпня 2007 року.

Outcome: approved