overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 29 листопада 2005 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Вони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею. Згідно рішення Бердичівського міськрайонного від 07.09.2015 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Спільне життя у них не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення спільного господарства. Вони втратили взаємне почуття поваги та любові. Між ними часто виникали сварки, тому у 2013 року шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, шлюб існує формально, примирення неможливе. У судове засідання сторони не зявилися, позивачка у позовній заяві просить слухати справу за її відсутності, позов підтримала (а.с. 3 зворот). Відповідач на адресу суду спрямував заяву у якій також просить проводити розгляд справи у його відсутність, позов визнав (а.с. 17). Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю. На її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання сина (а.с. 7, 8, 9). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, сторони не бажають зберігати шлюб, про що свідчать їх заяви, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. [PERSON] матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків не має. З урахуванням наведеного просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень не має. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 4). Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. [PERSON] матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків не має. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дитини, платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, вважає визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2003. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначила те, що сторони мають різні погляди на спільне подружнє життя, виховання дітей, а також відсутність почуття любові та взаємної поваги один до одного. Між ними відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, спір про розподіл майна на даний час відсутній. Вважає подальше примирення та збереження сімї неможливим, просить суд шлюб розірвати, залишити прізвище «Шестакова». У судове засідання позивачка не з'явилася, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, заявою поданою через представника позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За відсутності заперечень з боку позивачки суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224, ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 листопада 2003 року, що вбачається з актового запису про шлюб Відділу реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області № 149. Після реєстрації шлюбу «Дудченко» змінила прізвище на «Шестакова». З актового запису про народження Відділу реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області № 13 від 23.01.2004 вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. За таких обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просить встановити факт, що вона являється дочкою померлого 29 березня 2004 року [PERSON]. Свої вимоги заявниця мотивує тим, вона є спадкоємцем після батька. Спадщину прийняла, подавши відповідну заяву до нотаріуса, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, через допущені помилки у її свідоцтві про народження. У судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала, пояснила, що вона не звертала уваги, на те, що у її свідоцтві про народження по батькові її батька помилково вказано Владиславович, а не Володимирович. Крім того, при заміні паспорта, її прізвище вказано [PERSON], а не [PERSON], як у свідоцтві про шлюб. Представник заінтересованої особи Озадівської сільської ради у судове засідання не зявився. Дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що 29 березня 2004 року помер [PERSON], [INFO] ( а.с. 9). Постановою нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори від 01.12.2015 заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину\~ за заповітом після [PERSON],\~ померлого 29 березня 2004 року через недоведення родинних відносин з померлим (а.с.11, 12, зворот). Згідно свідоцтва про народження заявниці, її батьком вказаний \~[PERSON] ( а.с. 7). Відповідно до заповіту, [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] Теофіліні право на земельний та майновий пай (а.с. 11). Згідно довідки № 34 від 11.11.2011 року, виданої Озадівською сільською радою, заповіт батька [PERSON] - [PERSON], складений в Озадівській сільській раді 09.03.2004 року та зареєстрований у реєстрі за № 72, не змінений та не відмінений (а.с. 13). Свідок [PERSON], чоловік заявниці, у судовому засіданні показав, що [PERSON], який помер у 2004 році батько його дружини. Таким чином, дослідженими доказами доводиться факт, \~\~що \~[PERSON] батько [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Донецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 07.08.2009 року помер її чоловік, [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS]. У звязку з проведенням АТО в м.Донецьку позивачка виїхала мешкати у м. Львів, зараз у неї виникла потреба в продажу квартири за вищевказаною адресою. Але цього вона не може зробити у звязку з пропуском строку прийняття спадщини. Пояснює, що своєчасно не звернулася до нотаріуса у звязку з сімейними обставинами. Тому просить визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити додатковий строк для її прийняття. Позивач заявлені вимоги підтримала повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Вивчивши матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.6), копію свідоцтва про шлюб (а.с.7), копію паспорта (а.с.8,16), суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача, оскільки вони обґрунтовані та доведені матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач у встановлений строк спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON],не прийняла з поважних причин, а саме: у звязку з виїздом за межі м.Донецька та сімейними обставинами. Суд знаходить, що доводи позивача про поважність пропуску строку для прийняття спадщини заслуговують на увагу, а тому вважає можливим визначити додатковий строк для прийняття спадщини в 6 місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 21.02.2009 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] р. у неї народився син [PERSON]. Батьком дитини є відповідач, але від утримання дитини він ухиляється. З цих підстав позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позивач позов підтримала. Справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач позов визнав повністю. Справу просив розглянути за його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є батьком дитини, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини. Дитини проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 22 грудня 2011 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем. Дошлюбне прізвище позивача - «[PERSON]». У період шлюбу народився син- [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з [PERSON] не склалося, сторони мешкають окремо. Збереження сім'ї неможливо. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила шлюб розірвати. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, просив шлюб розірвати. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 грудня 2011 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.10). Від стосунків мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.12). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказаши, що 07 серпня 1999 року в виконкомі Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №12. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося, разом не проживають 9 років, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, відповідач проживає з іншою жінкою. Миритися не бажає, просить шлюб розірвати. Просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, про причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що подальше сімейне життя суперечить інтересам сім'ї, сторони миритися не бажають. Дані правовідносини регулюються ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, а тому з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що їх сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, внаслідок чого з липня 2015 між ними припинилися шлюбні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові та поваги. Позивач просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначив, що проти позову позивача не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 27 листопада 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1658; у сторін це перший шлюб; від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, їх сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, внаслідок чого з липня 2015 між ними припинилися шлюбні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові та поваги. Крім того, як зазначають сторони у своїх адресованих суду письмових заявах, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з липня 2015 року, строки для примирення їм не потрібні, й після розірвання шлюбу їх дитина залишатиметься проживати з матірю позивачем [PERSON]. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що починаючи з лютого 2016 року шлюбні стосунки між ними фактично припинені, шлюб має лише формальний характер, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Позивач просила розглянути справу за її відсутністю, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначив, що проти позову позивача не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 24 квітня 2004 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 332, шлюб у сторін перший, від шлюбу сторони мають синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, починаючи з лютого 2016 року шлюбні стосунки між ними фактично припинені, шлюб має лише формальний характер, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, як зазначають сторони у своїх адресованих суду письмових заявах, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з лютого 2016 року, строки для примирення їм не потрібні, й після розірвання шлюбу їх діти залишаться проживати з матірю позивачем [PERSON]. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Між ними постійно виникають сварки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх сімї, він не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання неможливе, й подальше збереження їх шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивач просила розглянути справу за її відсутністю, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу, за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для одержання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 09 квітня 2011 року у Першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 117, у позивача шлюб другий, у відповідача шлюб перший, від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, за час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, шлюб та інші цінності, проявилась різність їхніх характерів, в звязку з чим вони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини з квітня 2016 року, й подальше збереження їх шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Також позивач заперечує проти надання їй судом будь-яких строків для примирення з відповідачем, про що вона зазначила у своїй адресованій суду письмовій заяві. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved