Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

У грудні 2019 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , у якій він просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 26 вересня 2018 року у Куп'янському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 201. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що у них з відповідачем є дочка - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Фактично шлюбні стосунки припинено. Ухвалою від 26.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20.01.2020. 20.01.2020 підготовче засідання було відкладено до 12.02.2020 за клопотанням позивача та у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про визнання позовних вимог, у якій просила розглянути справу за її відсутності та виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 26 вересня 2018 року між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у Куп'янському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено актовий запис № 201. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 вересня 2018 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] змінено на « [PERSON] ». [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON] . Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За час подружнього життя сторонами не створено дружної родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння. Фактично шлюбні стосунки припинено. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 384,20 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви (768,40 х 0,5 = 384,20). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 384,20 гривень відповідно до ст. 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved