Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в сумі 13634,42 грн. В обґрунтування позову послався на те, що у лютому 2012 року між ним та відповідачем був укладений усний договір про виконання ремонтних робіт, відповідно до умов якого [PERSON] повинен був провести поточний ремонт будинку [ADDRESS], який належить йому на праві власності, а саме: поштукатурити стіни та стелю, наклеїти шпалери, пофарбувати підлогу, підготувавши будинок до продажу. Вони домовилися, що відповідач буде проживати в будинку та в рахунок оплати виконаних робіт забере собі наступне майно: пральну машину Дельфа вартістю 1499,00 грн., холодильник Самсунг вартістю 4599,00 грн., газову плиту Оріон вартістю 2500,00 грн., дерев'яні дошки 600,00 грн., дерев'яний брус 300 грн., всього на суму 9498,00 грн. Витрати за комунальні послуги відповідач повинен був сплачувати за власні кошти. Вказані роботи він повинен був провести в розумні строки, але не пізніше початку 2013 року. Однак до теперішнього часу ремонт у будинку не проведено. Він не тільки не виконав домовленості, а ще й пошкодив плитку в будинку, вартість якої 900,00 грн., а вартість робіт по її укладці - 900,00 грн. Крім цього, він пошкодив стіни будинку, вартість матеріалів 1639,00 грн., а також користувався електроенергією і опаленням, витративши за електроенергію 101,86 грн., за газ на 595,56 грн. Розпорядившись майном на власний розсуд, ремонтні роботи не виконав, завдавши позивачу шкоди на загальну суму 13634,42 грн., яку він просить стягнути в судовому порядку, оскільки відповідач відмовився її відшкодувати та повернути майно. Відповідач [PERSON] пред'явив зустрічний позов до [PERSON] про стягнення на свою користь суми коштів 18000,00 грн., обґрунтувавши вимоги тим, що він зобов'язався зробити ремонт у будинку [PERSON], а за це останній дав дозвіл йому продати побутову техніку: холодильник б/у, несправну пральну машину та нову газову плиту, які він забрав собі і зробив ремонт на суму 5000,00 грн., як і домовлялися з позивачем. Пізніше він запропонував [PERSON] придбати у нього будинок для себе за 40000,00 грн. У підтвердження цієї домовленості 15 травня 2013 року відповідачем була написана розписка про отримання від [PERSON] 15000,00 грн., як частину коштів за продаж будинку в [ADDRESS]. Інші 25000,00 грн. він передав [PERSON] для зберігання, як було домовлено з відповідачем. Того ж дня [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON] на підготовку документів для продажу будинку, на виготовлення яких ним, [PERSON], було затрачено 3000,00 грн. У зв'язку з домовленістю про купівлю будинку, він розламав стінку в будинку, щоб розширити кухню. Документи для оформлення договору були підготовлені орієнтовно 15 липня 2013 року. Проте [PERSON] скасував видану довіреність приблизно 11-12 липня 2013 року, коли йому повідомили, що [PERSON] 29.05.2013 року забрав 25000,00 грн. Пізніше вони домовилися про укладення договору купівлі-продажу будинку на 5 чи 6 серпня 2013 року, проте [PERSON] забрав документи від нотаріуса. Коли знову домовилися перенести укладення угоди на 6 вересня 2013 року, [PERSON] висунув нові умови, а на укладення договору не з'явився. Віддав ключі будівникам, запросив співробітників агентства нерухомості для подальшого продажу будинку, відмовившись від своїх зобов'язань. В цьому будинку він ніколи не ночував, знаходячись там тільки під час ремонту: накривав дах, проводив каналізацію, привіз пластикові вікна, зробив ремонт коридору, кімнати і передпокою: все було поштукатурено і закріплено гіпсокартоном. Були куплені шпалери, обклеєна майже вся кімната, а робота зупинилася з причини того, що [PERSON] поміняв замок на вхідних дверях. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали первинний позов із зазначених підстав, просили задовольнити, а у зустрічному позові просили відмовити, оскільки [PERSON], забравши від [PERSON] свої кошти, не придбав будинок. Відповідач [PERSON] підтримав зустрічні вимоги, просив їх задовольнити, визнав частково позов [PERSON] до нього, не заперечував. що забрав собі дерев'яний брус вартістю 300 грн. та передчасно пошкодив стінку з укладеною на ній плиткою, не уклавши з господарем договору купівлі-продажу. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що восени 2013 року його запросив [PERSON] підготувати будинок до продажу. Там був частково зроблений ремонт: оштукатурено в веранді, в коридорі частково наклеєний гіпсокартон, стіни в кімнаті були поклеєні гіпсокартоном і оштукатурені, накритий дах на прибудові, але неякісно. Свідок [PERSON] пояснила, що у травні 2013 року їй зателефонував [PERSON] і повідомив, що будинок в [ADDRESS] у нього хоче купити [PERSON], а перед цим за побутову техніку зробить ремонт. Проте ремонт зроблений не був. Перед укладенням договору [PERSON] зателефонував [PERSON], яка повідомила, що [PERSON] кошти, які їй залишав раніше на зберігання, забрав, тоді він поїхав в Бердянськ і скасував видану довіреність. Свідок [PERSON] дав свідчення про те, що йому зателефонував друг [PERSON] з проханням зробити ремонт в будинку в [ADDRESS], в якому вже були встановлені міжкімнатні двері, проте вони не закривалися, укладений фартух на стіні кухні, однак половина плитки відпала. Він, маючи диплом каменщика-плиточника, пошпаклював стіни у веранді, откоси, в коридорі поклеїв гіпсокартон на трьох стінах і одну стіну пошпаклював. У великій кімнаті нічого не робив. В маленькій кімнаті розібрав плитку, зашив гіпсокартоном дві стіни і пошпаклював, в кухні доложив штук 6 плиток, де вже було викладено 2 ряди на стіні довжиною приблизно 4 метри. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що [PERSON] купив в [ADDRESS] будинок, проте не проживав, бував лише наїздами. Сам займатися ремонтом не міг, тому найняв сусіда [PERSON]. Коли [PERSON] приїхав останній раз, то в будинку не було ні води, ні світна, ні інших комунікацій, все було покрадено, про що вони заявили в міліцію. Коштів у позивача не було, тому вони домовилися з [PERSON], що той продасть техніку і підготує будинок до продажу. Через пару місяців [PERSON] приїхав і був розстроєний, що не всі роботи були виконані, бо [PERSON] на той час одружився і йому не було часу вивозити будівельне сміття. Потім [PERSON] запропонував сам придбати будинок за 5 тисяч доларів США. [PERSON] зібрав кошти, пішли до нотаріуса, проте угода не була укладена, бо потрібно було спочатку підготувати документи, у зв'язку з чим [PERSON] видав генеральну довіреність на [PERSON]. [PERSON] отримав від [PERSON] в її присутності 15000,00 грн. завдатку під розписку, а залишок коштів за будинок в розмірі 25000,00 грн. віддав їй на зберігання, як вони домовилися з [PERSON]. Коли через два тижні [PERSON] забрав ці кошти, вони повідомили про це [PERSON], і про те, що документи будуть готові не раніше ніж через 2 тижні, однак гроші на день укладення договору будуть в наявності. Домовилися оформляти договір 18 липня 2013 року, проте [PERSON] приїхав в Бердянськ 11 липня 2013 року і, скасувавши довіреність, поміняв в будинку замки і висунув нові вимоги: щоб [PERSON] повернув йому всю техніку і попередньо ще до укладення договору перерахував залишок коштів на його рахунок. Пізніше вони ще два рази відкладати дату укладення договору: спочатку на 5 серпня, потім на 6 вересня, проте [PERSON] на укладення договору так і не приїхав. Заслухавши сторони, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення як первинного, так і зустрічного позовів. В судовому засіданні встановлено, що сторони домовилися між собою про те, що [PERSON], продавши побутову техніку: холодильник, пральну машину, газову плиту, що знаходилася в будинку [ADDRESS], який позивач придбав у листопаді 2012 року, зробить в будинку ремонт, підготувавши його до продажу, а саме: обшиє стіни гіпосартоном, пошпаклює, наклеїть шпалери, накриє дах в прибудові. Твердження позивача в своєму позові, що відповідач [PERSON] ремонтні роботи не провів зовсім, не відповідають фактичним обставинам, встановленим в ході розгляду справи, та спростовуються показами свідка [PERSON], допитаного судом за клопотанням позивача, який підтвердив, що ремонтні роботи були виконані, але не повністю, а дах на прибудові, на його думку, накритий неякісно. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Вказана стаття не містить спеціального регулювання форми договору підряду, проте цей договір може бути укладений відповідно до загальних вимог про форму, які встановлені статтями 205-209 ЦК України. Так, згідно зі ст. 208 цього Кодексу у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами та правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу (які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення). Відповідачем [PERSON] не заперечувалося факту укладення між ним та [PERSON] усного договору на виконання ремонтних робіт, які на його думку, виконані його другом якісно, бо він є спеціалістом, а виконані неповно через те, що [PERSON] поміняв ключі і найняв інших робітників. Суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування йому матеріальної шкоди, що дорівнює вартості побутової техніки та дерев'яних дощок, які передавалися в рахунок оплати, через невиконання ремонту в будинку є безпідставними, оскільки ремонтні роботи проведені були, питання недоліків виконаної роботи визначається експертизою, а не показаннями свідка, проте позивач не просив її призначення, заявивши, що в будинку ремонт вже зроблений іншими працівниками. Його вимоги щодо відшкодування шкоди в даній частині позовних вимог суперечать ч.1 ст..858 ЦК України, яка передбачає при неналежній якості робіт безоплатного усунення недоліків з боку підрядника, пропорційного зменшення ціни роботи, відшкодування своїх витрат, понесених замовником на їх усунення, проте таких вимог позивач не заявляв. Щодо пошкодження стін будинку, вартість матеріалів на які становить 1639,00 грн. та пошкодження плитки на суму 900 грн. додатково з урахуванням вартості робіт на її укладку в розмірі 900 грн., то суд, з урахуванням позиції відповідача і визнання ним вини в пошкодженні укладеної плитки, вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди , яка складається з вартості плитки 900,00 грн., а також витрат матеріалу на її укладку, а саме клею вартістю 153,00 грн., згідно накладної №150-7/02 та квитанції до прибуткового касового ордеру №24 від 15.07.2012 року, повинні бути задоволені. Також, з урахуванням визнання позову [PERSON] в частині матеріальної шкоди на суму 300,00 грн., як вартість дерев'яного брусу, яку він не заперечував відшкодувати, суд вважає можливим задовольнити позов в цій частині також. Щодо стягнення суми шкоди в іншій частині, суд не знаходить підстав для задоволення, оскільки позивачем не доведено, зокрема, яка кількість дощок пішла на покриття даху, відповідач категорично заперечує, що ним ці дошки були забраті, а крім цього, [PERSON] та свідок [PERSON] самі посилалися на те, що ще до [PERSON] сусід [PERSON] покрав будівельні матеріали. У вартість матеріалів в розмірі 1639,00 грн., суму яких позивач просить стягнути з відповідача як матеріальну шкоду, як вбачається з копії накладної №1507/2 від 15.07.2012 року, входить плитка в кількості 15 кв.м. вартістю 900 грн., яку позивач також просить стягнути з відповідача окремо. Крім цього, в наведеній накладній вказаний ще і пенопласт вартістю 450 грн. та клей вартістю 120 грн., який йде зазвичай на зовнішню обшивку будинку, проте жодних посилань на те, що відповідачем було пошкоджено зовнішні стіни будинку позивачем не заявлялося, а тому для суду є незрозумілим, чому їх вартість заявлена в позові як завдана позивачу шкода. На переконання суду, немає підстав для стягнення з відповідача і вартості комунальних послуг: 101,86 грн. за електричну енергію та 595,56 грн. - за газ, оскільки судом не встановлено під час розгляду справи будь-яких договірних відносин між сторонами щодо їх оплати відповідачем, а також будь-яких інших підстав для стягнення, встановлених законодавством. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що первинний позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 1353,00 грн. ( 900,00 грн. вартість плитки + 153 грн. вартість клею на її укладку + 300,00 грн. вартість дерев'яного брусу) та пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - судовий збір в сумі 22,76 грн. Втім суд не знаходить підстав для відшкодування правової допомоги в сумі 470,00 грн., оскільки адвокат [PERSON] приймав участь у справі як представник позивача, як вбачається з журналів судового засідання, а не допускався судом за ухвалою як особа, яка надає правову допомогу, правовий статус якої зовсім інший. Гонорар представника позивача не відшкодовується відповідно до положень ст.84 ЦПК України. Щодо зустрічних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми в розмірі 18000,00 грн., то судом встановлено, що, дійсно, [PERSON] зобов'язався продати належний йому будинок [ADDRESS] [PERSON] за 40000,00 грн., попередньо отримавши від останнього під розписку аванс в сумі 15000,00 грн., що підтверджується оригіналом розписки, в якій прямо вказав, що отримав 15000,00 грн. як частину коштів за свою нерухомість, яку продає в [ADDRESS], [PERSON] Поясненнями сторін та показаннями свідка [PERSON] судом було з'ясовано, що, [PERSON], видавши 18 травня 2013 року нотаріально посвідчену довіреність на ім'я [PERSON], яку уповноважив на всі дії від свого імені, в тому числі і на підписання договору купівлі-продажу, достроково, до визначеної сторонами дати укладення договору купівлі-продажу 18.07.2013 року , скасував довіреність 11 липня 2013 року. Не заперечувалося сторонами і той факт, що ще двічі після цього визначалася дата укладення договору, 5 серпня 2013 року та 6 вересня 2013 року, проте [PERSON] на укладення правочину до нотаріуса не з'явився. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Частиною 2 цієї статті визначено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Судом було встановлено, що договір купівлі-продажу у строки, визначені домовленостями, не було укладено у зв'язку із тим, [PERSON] відмовився від його укладення, посилаючись на те, що [PERSON], забравши залишок коштів за будинок у [PERSON], намагався разом з іншими особами його обдурити, тому він скасував довіреність. Втім його посилання є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ним самим не заперечувалося, що після того, ще двічі визначалася дата укладення договору у нотаріуса, проте він до нього не приїхав. Враховуючи, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не було укладено нотаріально у встановлений строк за фактичної відмови продавця, то сплачений в рахунок виконання договору аванс підлягає поверненню шляхом його стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 15000,00 грн. Однак немає підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на його користь ще 3000,00 грн., затрачених ним на виготовлення документів, необхідних для оформлення договору купівлі-продажу, враховуючи, що жодних доказів несення таких витрат позивачем суду не представлено, тому в цій частині в позові слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 202,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial