Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 27 серпня 2019 року відповідач [PERSON] рухався на автомобілі «MERCEDES-BENZ Е 220» д.н.з. [NUMBER] по проїзній частині по вулиці Кирилівська, будинок 86 у місті Києві, не врахував дорожню обстановку, не зупинився, не надав дорогу пішоходу [PERSON] , який в цей час переходив по неврегульованому пішохідному переходу, в результаті чого, керованим транспортом засобом здійснив наїзд на останнього. У результаті даної ДТП позивачеві було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді забою головного мозку, м`яких частин голови, грудної клітини з лівої частини тіла, м`яких тканин лівого плеча кульового суглобу, лівого стегна, лівої частини гомілки та зсадини тулуба. Постановою Подільського районного суду м. Києва по справі №758/5885/20 від 15 червня 2020 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначеною постановою судом було встановлено, що відповідач здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , чим завдав останньому тілесні ушкодження. Дана постанова набрала законної сили 26 червня 2020 року. Позивач зазначає, що внаслідок ДТП він отримав струс головного мозку, закритий перелом п`ятого ребра зліва та тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, що підтверджується випискою № 16636 та листом непрацездатності, а також у Ватутінській міській лікарні Ватутінської міської ради, про що свідчить виписка №1658 та листи непрацездатності серія АДФ №726837 від 10 вересня 2019 року та листок непрацездатності серія АДФ №726861 від 21 вересня 2019 року. Крім того, зазначає, що ДТП здійснила негативний та шокуючий вплив на його психологічне здоров`я, завдало йому моральної шкоди, оскільки він зазнав значних травм, у нього погіршилося здоров`я, а також на певний період часу у нього був втрачений заробіток, та призвело до великих моральних переживань, погіршення його настрою, постійного роздратування, яке вплинуло на сімейні стосунки. Крім того, вказує, що коли знаходився на стаціонарному лікуванні у Ватутінській міській лікарні Ватутінської міської ради йому телефонував двічі відповідач і пропонував фінансову допомогу. Позивач, звичайно, погодився на цю допомогу адже потребував ці кошти на своє лікування. Проте після цього дзвінка відповідач зник та не надав жодної фінансової допомоги. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, а саме: на лікування в розмірі 6678,92грн., втрачений заробіток (доходів) у розмірі 2616,30грн., а також моральну шкоду в розмірі 6678,92 грн. та судові витрати по оплаті послуг на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.. В судове засідання позивач не з`явився, просив розгляд справи провести без його участі, за нововиявленими в матеріалах справи доказами. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до наступних висновків. Як вбачаєтеся з матеріалів справи, 27 серпня 2019 о 10 год. 00 хв. року [PERSON] , керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ Е 220» д.н. [NUMBER] здійснив виїзд на зустрічну трамвайну колію та, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому переходив проїзну частину пішохід [PERSON] , не зменшив швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, не дав дорогу пішоходу, в наслідок чого здійснив наїзд на цього пішохода, що призвело до пошкодження транспортного засобу, завдавши матеріальних збитків. Пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Вказані обставини встановлені постановою Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного правопорушення. Як встановлено із матеріалів справи, на місце дорожньо-транспортної пригоди виїжджала карета швидкої медичної допомоги і доставила пішохода [PERSON] до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги. Згідно Виписки №16636 виданої Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги від 30 серпня 2019 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді забою головного мозку, м`яких частин голови, грудної клітини з лівої частини тіла, м`яких тканин лівого плеча кульового суглобу, лівого стегна, лівої частини гомілки та зсадини тулуба. У Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 27 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року, що підтверджується листком непрацездатності серія АДЧ №350933 від 31 серпня 2019 року. В результаті отриманих травм позивач продовжив лікування та у період з 01 вересня 2019 року по 21 вересня 2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Ватутінській міській лікарні Ватутінської міської ради та згідно виписки № 1658, виданої Ватутінською міською лікарнею Ватутінської міської ради від 10 вересня 2019 року, внаслідок ДТП отримав струс головного мозку та закритий перлом п`ятого ребра зліва, що підтверджується листком непрацездатності серія АДФ №726837 від 10 вересня 2019 року та листком непрацездатності серія АДФ №726861 від 21 вересня 2019 року. У частині першій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Постановою Подільського районного суду м. Києва по справі №758/5885/20 від 15 червня 2020 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З дати заподіяння шкоди здоров`ю позивачем по дату подання позову останній поніс витрати на придбання ліків, що документально підтверджується копіями фіскальних чеків, наявних в матеріалах справи. З огляду на наведене, зважаючи на положення ч. З ст. 1193 та ч. 1 ст. 1195 ЦК України, позивач має право на відшкодування витрат понесених ним на придбання ліків. Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані копії фіскальних чеків на підтвердження понесених витрат на лікування на предмет їх належності та достовірності, за своїм внутрішнім переконанням згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо відшкодування коштів на лікування та придбання ліків, а саме в сумі - 6678,92 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом також встановлено, що [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ІЗІВЕНДІНГ» на посаді комірника, що підтверджується довідкою вказаного товариства № ІЗ00-000001 від 11 жовтня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю стороннього догляду тощо. Питання визначення заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка працювала за трудовим договором, врегульоване статтею 1197 ЦК України. Так, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо (ч.ч. 1, 3 ст. 1197 ЦК України) Згідно довідки ТОВ «ІЗІВЕНДІНГ» № ІЗ00-000001 середньомісячна заробітна плата позивача за період з 12 червня 2019 року по 30 вересня 2019 року становила 10187,10 грн. Згідно листів непрацездатності Серія АДЧ №350933 від 31 серпня 2019 року в період з 27 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року та Серія АДФ №726837 від 10 вересня 2019 року, Серія АДФ №726861 від 21 вересня 2019 року в період з 01 вересня 2019 року по 21 вересня 2019 року відповідач перебував на стаціонарному лікуванні. Отже, позивач був відсутній на роботі з 27 серпня 2019 року по 30 серпня 2019 року, тобто у серпні 2019 року позивач був відсутній 4 (чотири) робочі дні. Також, у вересні 2019 року включно, тобто у вересні кількість робочих днів у які позивач був відсутній на робочому місці складає 15 (п`ятнадцять) робочих днів. Загальна кількість робочих днів коли позивач був відсутній на робочому місці складає 19 (дев`ятнадцять) днів. Таким чином, сумарний заробіток позивача за відпрацьований період, а саме 3 (три) місяці, що передували ушкодженню здоров`я становить: червень 2019 року = 1662,24 грн. + липень 2019 року = 3777,86 грн. + серпень 2019 року = 3058,27 грн. = 8498,37 грн. 8498,37 грн. (сумарний заробіток) / 3 (три) місяці становить 62 дні. Таким чином: 8498,37 грн. (сумарний дохід за три місяці) : 62 робочих днів = 137, 07 грн. денна заробітна плата позивача. 137 (денна заробітна плата) х 19 (кількість робочих днів у які був відсутній позивач) = 2616, 30 грн. Отже, сума втраченого заробітку позивача за 19 (дев`ятнадцять) робочих днів складає 2616,30 грн. Враховуючи вищевикладені обставини, а також норми ст. 1195 ЦК України, з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] заробіток, втрачений ним внаслідок втрати професійної працездатності з 12 червня 2019 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 2616,30грн., втратив заробіток (дохід), а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Враховуючи обставини справи, особу позивача, характер отриманих ним тілесних ушкоджень та тривалість лікування у зв`язку з цим, виходячи із засад розумності та виваженості, а також враховуючи об`єм моральних та фізичних зусиль, необхідних для відновлення порушених прав позивача, суд,

Outcome: partial