Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON], [INFO], заборгованість по кредитному договору, а також судові витрати пов'язані із розглядом справи судом. При цьому посилається на те, що 05.11.2012 р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір (б/н), за яким останньому надано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у сумі 23656,63 грн. зі сплатою 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення 30.11.2015 р. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином загальна заборгованість станом на 05.09.2013 р. становить 27179,74 грн., яку у добровільному порядку [PERSON] погасити відмовляється. Сторони у судове засідання 03.02.2014 р. не з'явились. Уповноважений представник позивача подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував. /а.с. 43-44/ Відповідач про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся судом у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим листом у зв'язку із закінченням терміну зберігання. /а.с. 41-42/ Заперечень на позов не надходило, щодо поважності причин неявки суд не повідомляв. Відповідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. /а.с. 45/ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та уповноваженого представника позивача, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані ПАТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 05.11.2012 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали безномерний кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 23656,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення - 30.11.2015 р. /а.с. 5-29/ У зв'язку із порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків станом на 05.09.2013 р. утворилася заборгованість у сумі 27179 грн. 74 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 22587,18 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2822,10 грн., штраф за несвоєчасність виконання зобов'язань згідно до Умов та правил надання банківських послуг - 1770,46 грн. (500,00 грн. - фіксована частина та 1270,46 грн. - процентна складова). /а.с. 4/ Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до норм ст.ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Положеннями зазначеними у ст.ст. 1050 та 1054 ЦК України визначено, що наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 610 цього ж Кодексу встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених вимог. Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved