Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

У грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача Бердичівської міської ради Житомирської області, в якому просить суд визнати за нею право власності на прибудову до будинку за № 88-б по вул. Войкова (Бистрицька) у м. Бердичеві веранду «а1-1» та веранду та «а2-1», загальною площею 25,4 кв.м. (далі прибудова). Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку за № 88-б по вул. Войкова (Бистрицька) у м. Бердичеві на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2009р., зареєстровано в реєстрі за № 4719, та посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] На підставі рішення Бердичівської міської ради від 27.06.2012р. за №418, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку позивачці площею 0,0682 га по вул. Войкова (Бистрицька), 88-б у м. Бердичеві для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. У грудні 2012 року біля вище зазначеного будинку позивачка самочинно прибудувала веранду «а1-1» та веранду «а2-1», загальною площею 25,4 кв.м без отримання відповідного на те дозволу. Під час проведення будівельних робіт були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. Позивачка додатково зазначає, що з початку будівництва ніяких заяв, претензій та скарг щодо збудованого будинку не надходило. Після завершення будівництва КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 08.12.2015р. було виготовлено технічний паспорт, згідно з яким загальна дійсна вартість вказаного будинку становить 118.483,00 грн. 03.02.2016р. рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області позивачці було відмовлено в прийнятті в експлуатацію прибудову до будинку у звязку з тим, що прибудова до житлового будинку виконано без дотримання вимог пункту 3.32 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», в якому зазначено, що житлові будинки слід розміщувати з відступом від червоних ліній вулиць: магістральних - не менше 6м., житлових - не менше 3м. Проте, зазначені червоні лінії, визначені в Генеральному плані м. Бердичева, були затвердженні рішенням Бердичівської міської ради за №1028 від 09.04.2015р., тобто після завершення прибудови вказаного вище житлового будинку. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила суд його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача на підставі довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти нього та просив суд відмовити в його задоволенні, надавши письмове заперечення. Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Виходячи зі змісту ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно зі ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Згідно положень ст.182, ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України, пп.5, 6 ч.5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вказана прибудова має бути прийнята в експлуатацію та право власності на неї підлягає державній реєстрації. Порядок прийняття вказаного обєкта будівництва в експлуатацію визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011р. № 461. Зокрема, частина 9 Розділу V Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає спрощений порядок прийняття обєктів будівництва, споруджених до 12.03.2011р. А саме, орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015р. безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

Outcome: approved