Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення понесених витрат, в обґрунтування якого зазначив, що на балансі споживачів 2-го під`їзду будинку [ADDRESS] знаходиться вузол обліку теплової енергії, тому відносини між мешканцями квартир 2-го під`їзду по [ADDRESS] ґрунтуються не на договірних умовах, а на відносинах між співвласниками, які відповідно до ст. 360 ЦК України зобов`язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Відповідачка [PERSON] не сплатила свою частку коштів в розмірі 448,18 грн у 2010 році, ставши співвласником лічильника. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2018 року по справі № 638/3039/16 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення основної заборгованості на придбання та ввід до експлуатації лічильника тепла 2-го під`їзду в сумі 448,18 грн було задоволено в повному обсязі. [PERSON] , ставши співвласником лічильника тепла 2-го під`їзду реєст. № 30386 своєчасно не сплатила свою частку коштів у проведенні першої чергової державної перевірки лічильника тепла на під`їзді згідно рішення зборів від 25 липня 2014 року в розмірі 41 грн та в проведенні другої чергової державної перевірки лічильника тепла на під`їзді згідно рішення зборів від 21 липня 2018 року в розмірі 70 грн. Ці кошти повністю за відповідачку сплатив позивач, тому він має право на суму в розмірі 7440,54 грн, заощадженої відповідачем по трикімнатній квартирі загальною площею 62,9 кв.м. станом на 31 серпня 2020 року. Також, позивач зазначає, що він на встановлення лічильника тепла витратив до своєї обов`язкової частини в розмірі 447,47 грн додатково ще 6753,21грн, що складає суму 7200,68 грн і становить від загальної вартості лічильника 42,22% (загальна вартість лічильника тепла становить 17053,12 грн), тому він має право на частку в розмірі 42,22% від загальної суми, заощадженої мешканцями 2-го під`їзду, за рахунок експлуатації лічильника тепла на під`їзді. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] фактично понесені витрати за недобросовісного набувача частки спільного майна, а саме: 111 грн (41 грн + 70 грн) основної заборгованості, 7440,54 грн частка коштів від ефективності лічильника тепла на 2-му під`їзді по кв. [INFO] , 150,71 грн інфляційні витрати від основної заборгованості, 56,08 грн 3 % річних від основної заборгованості, 1467,04 грн інфляційні витрати від частки збережених коштів, 693,42 грн 3 % річних від частки збережених грошей, 25 грн банківський збір та судові витрати. [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Позивач в судовому засідання позовну заяву підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захисту підлягають не теоретичні або примарні права, а права практичні та ефективні. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Такий висновок сформульований в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17. Відповідно до\~ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Визначати предмет та підстави позову відповідно до ст. 13, 49, 175 ЦПК є виключним правом позивача. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Підстава позову обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач послався на те, що відповідачка, ставши співвласником лічильника тепла 2-го під`їзду, своєчасно не сплатила свою частку коштів у проведенні державних перевірок лічильника тепла на під`їзді. Ці кошти за відповідачку сплатив позивач, тому він має право на суму коштів, сплачених за перевірки лічильника, суми заощадженої відповідачем за оплату теплопостачання, суми інфляційних витрати від основної заборгованості, 3 % річних від основної заборгованості, інфляційних витрат від частки збережених коштів, 3 % річних від частки збережених грошей. Із матеріалів справи вбачається, що на балансі споживачів 2-го під`їзду будинку [ADDRESS] знаходиться вузол обліку теплової енергії (а.с. 24). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2018 року по справі № 638/3039/16 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення основної заборгованості на придбання та ввід до експлуатації лічильника тепла 2-го під`їзду в сумі 448,18 грн задоволено (а.с. 53-54). Згідно копій актів огляду вузла обліку теплової енергії № 30991 від 08 травня 2014 року (розпломбовано), № 32996 від 20 жовтня 2014 року (опломбовано), № 51826 від 08 травня 2018 року (розпломбовано), № 56457 від 08 листопада 2018 року (опломбовано) були проведені технічні огляди вузла обліку теплової енергії в 2-му під`їзді житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 25-28). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , ставши співвласником лічильника тепла 2-го під`їзду реєстр. № 30386 своєчасно не сплатила свою частку коштів у проведенні першої чергової державної перевірки лічильника тепла на під`їзді в 2014 році в розмірі 41 грн та в проведенні другої чергової державної перевірки лічильника тепла на під`їзді в 2018 році в розмірі 70 грн. Вказані грошові кошти сплатив за відповідачку позивач (а.с. 33-42). Отже, сплативши за відповідачку в 2014 році та в 2018 році грошові кошти в сумі 41 грн і 70 грн за чергові державні перевірки лічильника тепла, який знаходиться на балансі споживачів 2-го під`їзду будинку [ADDRESS] , позивач має право на стягнення з відповідачки цих сум, а саме 41 грн + 70 грн = 111 грн. Що стосується\~позовних вимог\~про стягнення 7440,54 грн - частки коштів від ефективності лічильника тепла на 2-му під`їзді по кв. [INFO] , то суд дійшов висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як це передбачено ст.\~81\~ЦПК\~України і є його процесуальним обов`язком, що він має право на частку коштів від ефективності лічильника тепла на 2-му під`їзді по кв. [INFO] , адже сам факт того, що відповідачкою заощаджено кошти по сплаті теплоенергії в результаті встановлення на під`їзді лічильника теплової енергії не може бути єдиною та достатньою підставою для стягнення з відповідачки на користь позивача цих коштів. Крім того, як зазначалось вище рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2018 року по справі № 638/3039/16 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення основної заборгованості на придбання та ввід до експлуатації лічильника тепла 2-го під`їзду в сумі 448,18 грн задоволено. Посилання позивача на те, що вказане рішення суду не виконано, не є підставою для стягнення з відповідачки на користь позивача суми грошових коштів, які остання заощадила в результаті наявності лічильника теплової енергії в під`їзді. З цих же підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача інфляційних витрат від частки збережених коштів в сумі 1467,04 грн та 3 % річних від частки збережених грошей в сумі 693,42 грн. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат від основної заборгованості в сумі 150,71 грн та 3 % річних від основної заборгованості в сумі 56,08 грн, то в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами по справі відсутні як договірні, так і деліктні правовідносини. Вимога позивача про стягнення з відповідачки на його користь 25 грн банківського збору є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки не є судовими витратами в розумінні положень ст. 133 ЦПК України. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається\~із матеріалів\~справи,\~позивачем за\~подання позовної\~заяви сплачений\~судовий збір\~в сумі\~840,\~80\~грн,\~що підтверджується\~квитанцією. Оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 9,38 грн.

Outcome: partial