Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила суд стягнути з відповідача на свою користь 26 246,80 грн. матеріальної шкоди, 30 000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що 23.12.2016 року о 12-55 год. в м. Києві на вул. Дніпровська Набережна в напрямку вул. Чавдар відбулася ДТП за участю автомобіля «МіцубісіАутлендер», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «СузукіВітара», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 12.07.2017 року по справі № 753/253/17, винуватцем ДТП визнано [PERSON] , а провадження відносно [PERSON] було закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, що підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26.07.2017 року у справі № 753/11020/17. Не погоджуючись з вказаними постановами [PERSON] оскаржив їй до Апеляційного суду м. Києва. Однак за результатами отриманого під час апеляційного перегляду постанов експертного висновку № 19/12-1/229-СЕ/17 від 12.02.2018 року, [PERSON] відкликав свої апеляційні скарги. Для захисту своїх прав [PERSON] змушена була скористатися послугами адвокатів, також змушена була звернутися до судового експерта Півень В.В. для проведення авто технічного дослідження обставин та механізму ДТП та надання суду висновку експертного дослідження за № 16-04(Д)/17 від 26.04.2017 року у справі № 753/253/17 та висновку експертного дослідження № 030-07(Д)/17 від 17.07.2017 року у справі № 753/11020/17. Таким чином, загальна вартість завданої позивачу майнової шкоди станови 26 246,80 грн. та складається з оплати послуг експертного дослідження судового експерта Півень В.В. № 16-04(Д)/17 від 26.04.2017 року - 5 075,80 грн., оплати послуг експертного дослідження судового експерта Півень В.В. № 030-07(Д)/17 від 17.07.2017 року - 5 571,00 грн., оплати послуг з надання правової допомоги від 13.04.2018 року по договору № 016/17 від 26.06.2017 року - 11 700,00 грн., оплати послуг з надання правової допомоги від 27.07.2017 року по договору № 42 від 17.02.2017 року - 3 900,00 грн. Також позивачу було завдано моральної шкоди, яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу значного пошкодження її транспортного засобу та неможливості нормального користуванням ним (користування громадським транспортом, необхідність відпрошуватися з роботи для участі у судових засіданнях, неможливість доставки хворої матері до лікарні та її відвідування там), яка оцінена позивачем у 30 000 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 28.02.2020 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про те, що судові витрати, на які посилається позивач, понесені нею під час розгляду адміністративних матеріалів відносно неї та [PERSON] за ст. 124 КУпАП. Стягнення судових витрат КУпАП не передбачено. Дані витрати не були понесені в порядку цивільного судочинства, а отже відсутні підстави для їх стягнення з [PERSON] . Крім того, вказані витрати не являються матеріальної шкодою відповідно до чинних норм права. Також зазначено про те, що ніякими належними та допустимими доказами не підтверджено та не обґрунтовано розмір моральної шкоди у 30 000,00 грн. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити та стягнути з позивача на свою користь витрати по оплаті правничої допомоги у розмірі 3 000,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, пояснила, що заподіяна шкода була відшкодована страховою компанією, однак вона 6 місяців не могла користуватись машиною, яка перебувала на ремонті. В результаті ДТП вона отримала значний стресс та незручності, які були викликані тривалим розглядом справ про адмінправопорушення, необхідністю ходити в судові засідання з даного приводу та брати відгули за власний рахунок двічі на місяць, і так 17 місяців поспіль. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимоги, підтримав поний ним відзив, заперечував щодо стягнення моральної шкоди, оскільки машина була на ходу, а решта посилань позивача щодо отриманих незручностей та будь-якого втраченого заробітку не обгрунтована. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані ними докази, дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захистсвогоцивільного права у разійогопорушення, невизнанняабооспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистомсвогоособистогонемайновогоабомайнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядаєсправи не інакше як за зверненням особи, поданимвідповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставідоказів, поданихучасникамисправиабовитребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, якімаютьзначення для справи і на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 23.12.2016 року о 12-55 год. в м. Києві на вул. Дніпровська Набережна в напрямку вул. Чавдар відбулася ДТП за участю автомобіля «МіцубісіАутлендер», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «СузукіВітара», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] у вказаному ДТП визнано [PERSON] , що підтверджується копією постанови Дарницького районного суду м. Києва від 12.07.2017 року за № 753/253/17 (а. с. 7 - 8). Провадження в адміністративній справі за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] було закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, що підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26.07.2017 року у справі № 753/11020/17 (а. с. 9). Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 17.02.2017 року між адвокатом Щетніцьким Р.В. та позивачем [PERSON] укладено договір № 42 про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат приймає на себе доручення клієнта щодо здійснення представництва прав і законних інтересів [PERSON] в Дарницькому районному суді м. Києва у справі про адміністративне правопорушення по факту ДТП за участю [PERSON] . Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт по вказаному договору, загальна ціна роботи адвоката становить 3 900,00 грн. (а. с. 22,23). 14.04.2017 року [PERSON] було сплачено 5 075,80 грн. за проведення і надання висновку авто технічного експертного дослідження № 016-04(Д)/17, складеного судовим експертом Півень В.В., що підтверджується копією акту виконаних робіт, рахунком від 12.04.2017 року та копією квитанції (а. с. 16, 17, 18). 07.07.2017 року [PERSON] було сплачено 4 000,00 грн., а 18.07.2017 року - 1 571,00 грн. за проведення і надання висновку авто технічного експертного дослідження № 030-07(Д)/17, складеного судовим експертом Півень В.В., що підтверджується копією акту виконаних робіт від 17.07.2017 року, рахунком від 01.07.2017 року та копіями квитанцій (а. с. 19, 20, 21). 26.06.2017 року між адвокатом Липявкою І.О. та позивачем [PERSON] підписано договір № 016/17 про надання правової допомоги, предметом якого є надання «Підзахисному» [PERSON] за грошову винагороду правової допомоги. Відповідно до Акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) загальна вартість послуг адвоката складає 11 700,00 грн.(а. с. 24 - 26, 28). Таким чином, позивачем [PERSON] , під час розгляду у Дарницькому районному суді м. Києва адміністративних справ № 753/253/17 та № 753/11020/17 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП [PERSON] та [PERSON] , понесені витрати у розмірі 26 246,80 грн., які повязані саме з розглядом справ про адміністративні правопорушення. Звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення зазначених коштів, позивач посилається на ст. ст. 22, 1166, 1187 та 1188 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеноїнебезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (незалежно від вини). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язкуз із нищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Виходячи з системного аналізу зазначених норм права, витрати позивача, понесені на оплату вартості автотехнічного експертного дослідження та послуг адвоката під час розгляду справ про адміністративні правопорушення не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України або майновою шкодою відповідно до ст. 1166 ЦК України, тому не підлягають відшкодуванню в порядку цивільного судочинства, а отже позовні вимоги в частині стягнення 26 246,80 грн. матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Щодо позовної вимоги про стягнення коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, оскільки де є порушення права людини це призводить до виникнення в неї конкретного права на компенсацію моральної шкоди. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що позивачу дійсно заподіяно моральну (немайнову) шкоду, у зв`язку із пошкодженням автомобіля в результаті ДТП, яка виникла з вини відповідача. При цьому, суд виходить з того, що внаслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено і позивач не мав можливості користуватися особистим транспортним засобом, щопризвело до порушення налагодженого стану життя, позивач витратила свій час і зусилля на те, щоб налагодити свій сталий стан життя та роботи. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більша ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Розмір моральної шкоди, який визначено позивачем в сумі 30 000,00 грн. є недоведеним, суд вважає вказаний позивачем розмір явно завищеним. Отже, враховуючи зазначені обставини та

Outcome: partial