Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

У грудні 2020 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука звернулась [PERSON] з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що 14 листопада 2021 року нею було отримано постанову приватного виконавця Київського міського нотаріального округу Клітченко О.О. в рамках виконавчого провадження 63286897 про звернення стягнення на зарплату. Зауважила, що постанову про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала, адреса, яка вказана у постанові приватного виконавця є місто Київ, однак позивач не має до неї жодного стосунку, оскільки проживає та є зареєстрованою у місті Кременчук Полтавської області. Акцентувала увагу суду на тому, що з відповідачем не мала жодних взаємовідносин за весь час, ніяких договорів не укладала, позики не отримувала. Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 08 вересня 2020 року за №27961 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 15306,29 грн., а також стягнути з відповідача на свою користь кошти у повернення сплаченого судового збору та понесені судові витрати на правничу допомогу. 18 січня 2021 року ухвалою судді було відкрито провадження у справі, залучено у справі учаників справи, постановлено розглянути справу у порядку загального позовного провадження (а.с. 19). Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року було витребувано від приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Горай О.С. виконавчий напис від 08 вересня 2012 року № 27961 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 15306,29 грн., підготовку справи до розгляду визнано закінченою та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін (а.с.17). Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року було постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не прибули, позивач подала письмову заяву, відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечувала, позов підтримала. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» у судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового засідання відповідача було повідомлено належним чином, відзив на позов не подавали, про причини неявки представника суд не повідомили. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець Київського міського нотаріального округу Клітченко О.О. у судове засідання не прибули про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Статтею 15\~ЦК України\~передбачено,\~що кожна\~особа має\~право на\~захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 23 жовтня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, постає, що на підставі виконавчого напису №27961, виданого 08 вересня 2020 року про примусове стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 15306,29 грн. було відкрито виконавче провадження № 632868. Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року від приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Горай О.С. було витребувано виконавчий напис вчинений 08 вересня 2020 року №27961. Копія даної ухвали була направлена рекомендованим поштовим повідомленням за адресою місцезнаходження нотаріуса, однак поштове відправлення повернулось без вручення адресату з відміткою про закінчення терміну зберігання. Виконавчий напис до суду надано не було. У постанові про звернення стягнення на заробітну плату від 23 жовтня 2020 року адресою боржника зазначено: [ADDRESS] , але згідно з даними відділу ведення реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Лисенко Л.О. значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Позивачем заперечується факт проживання у місті Києві, укладання будь-яких договорів з відповідачем, а також наявності будь-якої заборгованості перед ним. Інших доказів сторонами до суду надано не було. Згідно п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом\~\~ Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого\~в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів. Такими документами,\~\~згідно Переліку, є нотаріально посвідчена угода, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому, згідно п.1 цього Переліку для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, виконавчий напис може бути вчинено лише в разі, якщо заборгованість є безспірною і за умови, що нотаріусу подано документи, які підтверджують безспірний характер такої заборгованості. При стягненні заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса, такий нотаріус зобов`язаний пересвідчитися, що розмір заборгованості, з приводу погашення якої видається виконавчий напис нотаріуса, є безспірним. Суд враховує, що позивач заперечує факт укладання будь-яких договорів з відповідачем та наявність заборгованості. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог\~Закону «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За таких обставин, суд вважає, що виконавчий напис №27961, вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 15306,29 грн. підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступного висновку. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У ч.4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так 15.11.2020 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Пахомовою А.І. було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого визначено гонорар адвоката у розмірі 3000 грн. за ведення справи за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до Акту виконаних робіт від 17.12.2021 року адвокат Пахомова А.І. виконала свої зобов`язання за Договором, а позивач прийняла виконані роботи та сукупно сплатила 3000 грн., що також підтверджується довідкою від 17.12.2021 року (а.с.10, 11). Вказані витрати є витратами позивача на правову допомогу у зв`язку з розглядом даної судової справи. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Ці самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом позивачу у розмірі 3000 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. за ставкою на день подання позову. 15, 16 ЦК України, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 258, 264, 265, 273, 280, 281, 282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved