Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з неї заборгованість за кредитним договором в сумі 191\~125 грн. і судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 2\~866,88 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] банк Аваль» (далі банк), та відповідачем був укладений кредитний договір відповідно до якого останній надано кредитні кошти в сумі 325\~000 грн. [PERSON] свої зобовязання перед відповідачем виконав в повному обсязі, проте [PERSON] порушила свої договірні зобовязання та ухиляється від їх виконання, у звязку з чим у неї перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо винесення заочного рішення. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач була повідомлена в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою від 27.01.2016 року та особисто отриманою розпискою 01.04.2016 року. 17.02.2016 року на адресу суду від відповідача надійшла письмова заява про перенесення судового засідання, у звязку з можливістю вирішення цивільної справи в досудовому порядку, яку було задоволено, проте в подальшому про причини неявки до суду вона не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи і надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 21.09.2007 року між відповідачем з однієї сторони та банком, з іншої, було укладено кредитний договір № Z012/110/641 (далі Договір), відповідно до якого [PERSON] було надано кредит на придбання комерційної нерухомості (нежитлового приміщення магазину) в сумі 325\~000 грн. на строк до 20.09.2017 року. Відсоткова ставка за користуванням кредитними коштами становила 12,5 % річних (п. 3 Договору). До загальної вартості кредиту входили витрати позичальника, необхідні для погашення суми кредиту, сплати процентів, комісій кредитору, передбачених додатками до Договору, інші витрати, повязані з укладанням Договору. Надання кредиту було здійснено у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника. Відповідач зобовязався щомісячно погашати кредит та проценти за його користування, а за порушення кредитної дисципліни сплатити пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення (п.п. 4.1.1 частини №2 Договору). Пунктом 1.9.1 частини №2 Договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником в цілому або у визначеній Банком частині, в разі не виконання або неналежного виконання своїх зобовязань за Договором. З Договору та частини № 2 до нього слідує, що відповідачознайомилась з сукупною вартістю кредиту, умовами його видачі та погодилась з ними про що свідчать її підписи. 28.07.2008 року відповідач надала свою згоду на підвищення відсоткової ставки по кредитному договору до 17 % річних, що у свою чергу передбачено п. 1.4.1.6 частини №2 Договору. Перед укладенням Договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту вона була ознайомлена та погодилась з ними, про що свідчить її підписи. 14.10.2009 року Відкрите акціонерне товариство «[PERSON] банк Аваль» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк Аваль». Незважаючи на вимоги банку від 31.08.2015 року про дострокове повернення кредиту, відповідач суму заборгованості не погасила. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по рахунку від 26.11.2015 року останній платіж на погашення кредитної заборгованості було внесено відповідачем 30.10.2015 року в сумі 1\~000 грн. Належним чином не виконуючи умови Договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача станом на 26.11.2015 року склала 191\~125 грн., яка включає в себе: заборгованість за кредитом 126\~186,54 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 63\~086,54 грн., заборгованість за відсотками 64\~938, 46 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 63\~173, 90 грн. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування нею не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умови кредитного договору, припинила погашення кредиту і відсотків та на день подачі позовної заяви до суду заборгувала позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved