Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У грудні 2016 р. позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їм на праві спільної власності належить квартира № 24, розташована по вул. Ентузіастів, 4-А м. Каховка, Херсонської області. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі, які фактично за даною адресою не проживають з 1999 року, місце їх проживання з 2013 р. їм невідоме. Майна та особистих речей відповідачів в квартирі не має. Своєю реєстрацією відповідачі обмежують їх права розпорядження даною квартирою. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вони відповідачам не чинили. Вони добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються більше 1 року без поважних причин. Просили позбавити права користування [PERSON], [PERSON] житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному об'ємі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, в зв'язку з хворобою, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило, причину неявки суду не повідомили. Свідок [PERSON], суду повідомила, що дуже давно і добре знає сім'ю [PERSON]. Відповідачі в спірній квартирі не проживають більше 10 років. Їхнє місце проживання нікому невідоме. Майна та особистих речей в квартирі не має. Пояснення свідка [PERSON] аналогічні. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачів, свідків, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що позивачам [PERSON]. [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.3). В зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], що вбачається з довідки про склад сім'ї (а.с.4). Однак відповідачі за даною адресою ніколи не проживали, що підтверджується відповідним актом від 01.12.2016 р. (а.с.5). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 321 та 391 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 321 та 391 ЦК України). Статтею 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved