overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 21.01.2017 року, зареєстрованого у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 22. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем згодом не склалося у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, проживають окремо. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним, на примирення не згоден. В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви, в яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 21.01.2017 року у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 22 від 21.01.2017 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Дніпровським районним у мсті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 16 травня 2017 року. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що після припинення шлюбних відносин і після того як сторони почали проживати окремо, відповідач не надає допомоги на утримання дітей. На даний час аліменти відповідач у добровільному порядку не платить, лише іноді перераховує позивачу не більше 1000 грн. 22.09.2019р. відповідач перерахував позивачу лише 500 грн.на двох дітей. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати із позивачем. Заробіток [PERSON] має невеликий і утримувати двох дітей важко. На даний час відповідач практично не перераховує позивачу аліменти в достатньому розмірі, для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. Просить стягнути аліменти на утримання доньок у твердій грошовій сумі у розмірі 7 000,00 грн., щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.01.2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про місце, дату та час розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, проти стягнення аліментів у розмірі 7 000,00 грн. не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, сторони від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 5,6/. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON] , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позов. Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 840,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 29 березня 2002 року. У обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що вона перебуває в шлюбі з [PERSON] , зареєстрованим 29 березня 2002 рокувиконкомом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 14. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з липня 2018 року у зв`язку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сім`ї є неможливим та просто недоцільним. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, просив розглянути справу за його відсутністю, у задоволенні позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 29 березня 2002 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконкомом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 09 червня 2000 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадського стану Донецької області, актовий запис № 239. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Вказала, що з серпня 2019 року між нею та чоловіком припинені подружні стосунки, сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Зазначила, що за час подружнього життя між нею та [PERSON] виникали сварки, які призвели до неможливості подальшого спільного проживання. Вважала, що примирення та збереження сім`ї неможливе, а тому наполягала на розірванні її шлюбу. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Встановлено, що 09 червня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадського стану Донецької області, актовий запис № 239, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 09.06.2000 року. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 23.10.2014 Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 11 серпня 2001 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 553. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Вказав, що на протязі останніх місяців стосунки з дружиною розладились, між ними зникло взаєморозуміння, повага до нього зі сторони [PERSON] , подружжя почало жити окремим життям, у них відсутні спільні інтереси, а тому подальше сумісне життя та збереження сім`ї між сторонами неможливе. Додав, що донька не є його біологічною дитиною, що на думку, позивача, також свідчить про те, що ніяких шлюбних стосунків між ним та відповідачкою бути не може. Наполягав на розірванні його шлюбу. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутністю. Представник позивача, адвокат Рєзнік В.В., у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, просив розірвати шлюб [PERSON] з відповідачкою. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню, виходячи з такого. Встановлено, що 11 серпня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 553, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 11.08.2001 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.\~ Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав\~ для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати укладений 05 жовтня 2016 року шлюб з [PERSON] , зареєстрований Ічнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 73, посилаючись на те, що від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , а сімейне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, нехтування останнім сімейними цінностями, на грунті чого між ними постійно виникали сварки та суперечки, що стало причиною припинення шлюбних відносин, які даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу та подальше проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Позивач у судове засідання не з`явилася, яка письмово у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов відповідачем не подано. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2016 року (а.с. 4). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с. 5). Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, нехтування відповідачем сімейними цінностями, на грунті чого між ними постійно виникали сварки та суперечки, які проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирятися не бажають суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 768,40 грн (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що [INFO] відповідач народила сина [PERSON] , при реєстрації народження якого батьком вказала відповідача. Позивач заперечує факт свого батьківства, оскільки в можливий період зачаття дитини не підтримував шлюбні стосунки з відповідачем, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про нього як батька дитини. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.01.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнала позов у повному обсязі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 10.10.2009 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народилися доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинилися, примирення неможливе, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності. Відповідач подала заяву, в якій визнала позов в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved