Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

у грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, у якому зазначила, що 15.07.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно допомоги на її утримання не надає. 19.12.2014 року [PERSON] подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на дочку [PERSON] в твердій грошовій сумі 500 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала вимоги, зазначені в заяві про зменшення позовних вимог, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що оскільки відповідач не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, а позивач не заперечує щодо прийняття судом заочного рішення, слід провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі з 15.07.2011 року, від якого мають дочку - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про шлюб та про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] (а.с. 3, 4). Дочка сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідок, виданих виконкомом Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 750 та № 751 від 15.11.2014 року. (а.с. 5, 6). Як пояснила у судовому засіданні позивач, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON]. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-182, 184, 191 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, оскільки право позивача та її неповнолітньої доньки на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні дитини і весь обсяг обов'язків по її утриманню покладено на позивача, то це ставить сторони у нерівні умови. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі 500 грн, щомісячно, починаючи з часу пред'явлення позовної заяви до суду, до досягнення дочкою повноліття підлягає задоволенню. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved