Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна Регіональної філії «Одеська залізниця» [PERSON] Акціонерного Товариства «Українська залізниця» про скасування наказів, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 січня 2017 року замінено первісного відповідача - пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна Регіональної філії «Одеська залізниця» [PERSON] Акціонерного Товариства «Українська залізниця» належним відповідачем - Публічне Акціонерне Товариство «Українська залізниця». Позивачка в судовому засіданні обґрунтувала свої позовні вимоги тим, що згідно наказу № 655-К від 06.06.1990 року вона була прийнята на роботу провідником пасажирського вагона пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці. [PERSON] контракту № 406 від 13.12.2010 року та наказу № ЛВЧДК-3-05/2974 від 13.12.2010 року вона працювала на посаді начальника поїзда пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця». 23.11.2016 року згідно із наказом № 2455/ОС виконувача обовязків начальника вагонного пасажирського депо Одеса-Головна регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» її звільнено з займаної посади згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України та підпунктів «а» та «б» п. 18 контракту від 13.12.2010 року № 406 за встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів та надлишкової поклажі; допущення порушення прикордонних та митних правил при перетині державного кордону України. Вважає, що даним наказом її незаконно та безпідставно звільнено з роботи з займаної посади. Підставою для звільнення її роботи стали події, які відбулися 18 червня 2016 року , коли на шляху прямування поїзда №23 сполученням Москва Одеса, в якому вона також слідувала в якості начальника поїзда, при проходженні прикордонно-митного контролю працівниками митної служби у вагоні №15/20952 у її підлеглої - провідника [PERSON] у мішку з брудною білизною були виявлені медичні препарати. Відносно [PERSON] було складено адмінпротокол. Про це провідник [PERSON] повідомила її лише 19 червня 2016 року. Вона про вказані події взагалі нічого не знала, так як після проходження митного та прикордонного контролю затримки поїзда не було. Та події, які відбулися 30.06.2016 року, коли по прибуттю пасажирського поїзда № 23 сполученням Москва-Одеса на ст.. Одеса-Головна у провідника вагона № 14/21069 [PERSON] сталася конфліктна ситуація із стороннім чоловіком. Із розмови з провідником, вона дізналася, що та отримала ляпасу. Однак, більш провідник [PERSON] нічого не поясняла, сказав, що це її особиста справа і вона не збирається з цього приводу нікуди звертатися. Вона, як начальник поїзда не повідомила керівництво про цей випадок, так як подумала, що це сімейні справи. Вказані події розглядались на оперативній нараді під головуванням в.о. начальника пасажирського вагонного депо станції [PERSON] Головна від 04.07.2016 року і по результатам цієї наради було видано наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності від 06.07.2016 року за послаблення контролю за роботою підлеглих працівників у виді догани. Вона оскаржила в установлені строки даний наказ до комісії по трудовим спорам і рішенням комісії від 27.10.2016 року, наказ від 06.07.2016 року було визнано незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Однак керівництво Депо рішення КТС про скасування наказу про оголошення їй догани не виконали до цього часу, а 23 листопада 2016 року звільнили її з роботи на підставі п. «а» та «б» п.18 Контракту, якими передбачено звільнення з роботи за встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів та надлишкової поклажі; допущення порушення прикордонних та митних правил при перетині державного кордону України. Однак вона не вчиняла жодного дисциплінарного проступку, за який їй спочатку оголосили догану, а потім звільнили з роботи. Вона не переміщувала надлишковий вантаж, не перевозила безквиткових пасажирів, та не порушували митні і прикордонні правила. Таким чином, за відсутності складу дисциплінарного правопорушення в її \~\~діях відсутні підстави для застосування таких видів стягнення як догана, а потім і звільнення. Звільнення її з роботи проведено з грубим порушенням її трудових прав. На час звільнення вона була членом профспілкової організації, однак звільнення відбулося без згоди профспілкової організації, дисциплінарне стягнення у виді звільнення застосовано за межами строків накладення дисциплінарного стягнення. В день звільнення їй не було вручено наказ, про дострокове розірвання контракту її не повідомили за два тижні перед звільненням. Позивач також посилалася на те, що грубе та незаконне її звільнення призвело до моральних страждань, у зв'язку з чим вона втратила душевний спокій та постійно перебуває у роздратованому стані, не має засобів для існування. Виходячи з викладених обставин, позивач просила суд визнати незаконним та скасувати накази в.о. начальника пасажирського вагонного депо служби пасажирських перевезень пасажирського вагонного депо регіональної філії ПАТ «Українська залізниця» № ЛВЧДК - 3-07/68 від 06.07.2016 року про оголошення їй догани та наказ № 2455/ОС від 23.11.2016 року про звільнення її з роботи з 23 листопада 2016 року за п.8 ст.38 КЗпП України; поновити її на посаді начальника поїзда ( пасажирського) виробничого підрозділу служби пасажирських перевезень пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 23 листопада 2016 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23 листопада 2016 року та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. Представник позивача [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 19.11.2016 року в судовому засіданні підтримав вимоги [PERSON] та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Українська залізниця», [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 27.10.2016 року з позовними вимогами [PERSON] не згодна, просила суд, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надавши суду заперечення на позовну заяву ( а.с.66-69). Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку\~про часткове задоволення позовних вимог\~за наступних підстав. [PERSON] ч.3 ст.\~10, ст.60ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що наказом № 655-К від 06.06.1990 року [PERSON] була прийнята на роботу провідником пасажирського вагона пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці. ( а.с.13). Позивач перебувала у трудових відносинах із ПАТ «Укрзалізниця» як начальник поїзда ( пасажирського) вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця» згідно контракту №406 від 13.12.2010 року строком дії з 13 грудня 2010 року до 12 грудня 2013 року (а.с.14-16) та наказом ЛВЧДК -3-05/2974 від 13.12.2010 року ( а.с. 17). [PERSON] додаткових угод до контракту №406 від 13.12.2010 року його дія неодноразово поновлювалась, і останній раз згідно додаткової угоди від 31.12.2015 року до контракту №406 від 13.12.2010 року за угодою сторін контракт продовжений до 31.12.2017 року ( а.с.63). [PERSON] протоколу оперативної наради при в.о. начальника пасажирського вагонного депо станції [PERSON] - Головна від 04.07.2016 року,(а.с.18), складеного по результатам розгляду інформації, отриманої з Інтернет порталу http:/censor.net.ua/ щодо виявлення медичних препаратів у вагоні поїзда № 23 сполученням Москва-Одеса у залізничному пункті пропуску по ст. Конотоп під час проведення прикордонно - митного контролю в добу 19.06.2016 та розгляд випадку конфліктної ситуації між провідником пасажирського вагона [PERSON] та стороннім чоловіком по прибуттю пасажирського поїзда № 23 сполученням Москва-Одеса на ст. Одеса - Головна в добу 30.06.2016. Після отримання додаткової інформації було встановлено, що протокол про порушення митних правил складений на провідника пасажирського вагону [PERSON], яка обслуговувала вагон №15/20952 пасажирського поїзда №24/23 сполученням [PERSON] Москва в період з 16.06.2016 року по 18.06.2016 року під керівництвом начальника поїзда [PERSON]С.(а.с.19) Провідник поїзда [PERSON] надала по цьому питанню пояснення і підтвердила факт виявлення в вагоні лікарських препаратів, свою вину не визнавала, а також повідомила, що вона не доповіла начальнику поїзда, так як затримки поїзда не було ( а.с. 48) [PERSON] надала пояснення, що про факт порушення митних правил вона дізналася лише 19.06.2016 року від майстра резерву провідників, а при проходженні прикордонно-митного контролю ні затримки поїзда, ні будь-яких нестандартних ситуацій не було. Також вона пояснила, що провідник пасажирських вагонів [PERSON] не доповідала їй про виникнення нестандартної ситуації ( а.с.46). З пояснення начальника поїзда [PERSON].С. від 04.07.2016 року встановлено, що по прибуттю поїзда №23 сполученням Москва-Одеса на ст. Одеса-Головна о 20 год. 30хв. 30.06.2016 року, відбулася конфліктна ситуація. Із розмови з провідником, вона зясувала, що провідниця отримала ляпасу. Однак, більш провідник [PERSON] нічого не поясняла, сказав, що це її особиста справа. Зазначивши, що вона, як начальник поїзда не повідомила керівництво про цей випадок, так як подумала, що це сімейні справи. ( а.с. 47). По результатам наради наказом в.о. начальника депо станції Одеса-Головна № ЛВЧД -3-07/68 від 06.07.2016 року [PERSON] за невиконання вимог пп. 4.7, 4.16 Інструкції начальника пасажирського поїзда, затвердженої наказом Укрзалізниці від 27.04.2012 року № 158-Ц, за послаблення контролю за роботою підлеглих працівників поїзної бригади на шляху прямування поїзда, що призвело, до випадку порушення митних правил та ненадання інформації керівництву по даним випадкам встановленим порядком, на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП України, оголошено догану ( а.с. 21). Позивач не погодившись з наказом № ЛВЧДК - 3-07/68 від 06.07.2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності 28 вересня 2016 року звернулась з заявою до комісії по трудових спорах пасажирського вагонного депо станції «Одеса- Головна» регіональної філії ПАТ «Українська залізниця», у якій оскаржила наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. 27.10.2016 року Комісією по трудових спорах пасажирського вагонного депо станції «Одеса-головна» у складі: голови комісії [PERSON], заступника голови комісії [PERSON], та членів комісії : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за наслідками розгляду заяви начальника поїзда (пасажирського) [PERSON] винесено Рішення № 5 в якому зазначено, що комісія дійшла висновку, що підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника поїзда ( пасажирського) [PERSON], згідно наказу № ЛВЧДК - 3-07/68 від 06.07.2016 року не має, а стягнення було накладене з порушенням норм трудового законодавства України та підлягає скасуванню. ( а.с.22-23). 23.11.2016 року згідно із наказом (розпорядження) № 2455/ОС виконувача обовязків начальника вагонного пасажирського депо Одеса-Головна регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» [PERSON] ( табельний номер 1305), звільнено з займаної посади згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України та підпунктів «а» та «б» п. 18 контракту від 13.12.2010 року № 406 ( а.с.24). Даючи оцінку законності звільнення [PERSON] з роботи та накладення на неї дисциплінарного стягнення у виді догани суд виходить з наступного. Як вбачається із встановлених судом обставин по факту незаконного переміщення лікарських препаратів підлеглою [PERSON] - провідником [PERSON] та по факту конфліктної ситуації між її підлеглою, провідником пасажирського вагона [PERSON] та стороннім чоловіком, в діях [PERSON] керівництво депо Одесса-Головна вбачало порушення п. 4.7, 4.16 Інструкції начальника поїзда і по результатам перевірки оголосили їй догану, а потім в листопаді 2016 року по цім же фактам, та підставам, передбаченими контрактом, припинили з нею дію контракту та звільнили з роботи. Незаконність наказу в.о. начальника депо станції Одеса-Головна № ЛВЧД -3-07/68 від 06.07.2016 року про оголошення [PERSON] догани вже підтверджена рішенням КТС пасажирського вагонного депо станції [PERSON] Головна.(а.с.22) Дане рішення в установлені ст..228 КЗпП України строки не оскаржувалось, а тому на теперішній час набрало законної сили. Відповідно до ст.229 КЗпП України рішення комісії по трудовим спорам підлягає виконанню власником або уповноваженим ним органом у триденний строк по закінченню десяти днів, передбачених для його оскарження. Крім цього ст.230 КЗпП України передбачено процедуру примусового виконання рішення КТС, однак позивач звернулась з позовом про скасування даного наказу в судовому порядку, що законом не заборонено. Що стосується посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду щодо оскарження наказу № ЛВ ЧДК 3-07/68 від 06.07.2016 року, то суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1\~ст. 233 КЗпП України\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права Суд вважає, що в даному випадку строк для оскарження даного наказу (тримісячний) встановлений ст.. 233 КЗпП України позивачем не пропущений, так як він переривався належним зверненням позивача в установлені строки до КТС, який розглянув даний спір лише 27.10.2016 року. (а.с.22) Суд також вважає необхідним підтвердити незаконність даного наказу виходячи з наступного. Відповідно до п.3 та\~п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року\~з подальшими змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі Постанова), вирішуючи спори щодо накладення дисциплінарного стягнення на працівника в судовому порядку, суд перевіряє правильність його накладення, незалежно від того, чи була заявлена позивачем вимога про визнання його необґрунтованим, а також чи надано власнику право притягувати до дисциплінарної відповідальності працівника. Також підлягає мотивуванню висновок суду про ступінь вини працівника та правильність застосованого стягнення. З метою винесення законних і обґрунтованих рішень у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення трудової дисципліни; чи враховувалися власником підприємства тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких він був вчинений, а також попередня поведінка працівника; чи дотримані власником строки для застосування дисциплінарного стягнення. Так згідно наказу від 04.07.2016 року начальник поїзда (пасажирського) [PERSON]С допустила порушення пп. 4.7, 4.16 Інструкції начальника пасажирського поїзда. Пункт 4.16 Інструкції начальника пасажирського поїзду, за порушення якого позивачка була притягнута до дисциплінарної відповідальності, передбачає, що начальник поїзду повинен контролювати на шляху слідування стан працівників поїзної бригади, виконання провідниками посадових обов'язків, дотримання форми одягу, графіку чергувань, забезпечення технічного обслуговування електрообладнання, дотримання норм протипожежної безпеки. Пункт 4.7. Інструкції передбачає обов'язки начальника поїзда на шляху, слідування по здійсненню контролю за підлеглими йому провідниками і не передбачає перевірки поїзда на предмет виявлення неоформленого багажу. Інша перевірка проводиться відповідно до пунктів 2.1, 2.4 Порядку проведення перевірок пасажирських поїздів в системі залізничного транспорту України відповідною комісією. Крім того, суд звертає увагу, що [PERSON] за час роботи на «Одеській залізниці» неодноразово була відмічена керівництвом та нагороджена, про що свідчать записи в її трудовій книжці серії БТ ІІ № 377775 : преміювання - згідно наказу Пр. № 499-а від 06.02.1990 р.; три подяки за період з 07.03.1995 року 30.07.1999 року; цінний подарунок - № 52 МОК від 22.02.2006 року; подяка за добросовісну працю Наказ № 94 від 06.03.2000 року; подяка за високі показники в роботі Наказа №192 від 26.04.2000 року; подяка наказ № 420 від 02.08.2000року; грамота та подяка Наказ № 50/23 від 04.03.2011 року. ( а.с. 49-58). На підставі викладеного, зважаючи на тривалий стаж роботи на підприємстві та відсутність раніше накладених дисциплінарних стягнень, вжиті позивачем заходи реагування, суд вважає, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, було застосовано без врахування усіх зазначених вище обставин. Тому суд вважає, що оспорюваний наказ в.о. начальника депо станції Одеса-Головна № ЛВЧД -3-07/68 від 06.07.2016 року про оголошення [PERSON] догани є незаконним та підлягає скасуванню, що було раніше підтверджено рішенням КТС. Статтею 15 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 р. № 273 \~передбачено, що трудові відносини працівників залізничного транспорту загального користування регулюються на підставі\~Кодексу законів про працю України, Положення «Про дисципліну працівників залізничного транспорту України», іншими актами законодавства України про працю. Особливості умов праці, соціально-побутового і житлового забезпечення, режиму робочого часу та часу відпочинку окремих категорій працівників залізничного транспорту загального користування, робота яких безпосередньо повязана з рухом поїздів, встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством за погодженням з галузевими профспілками. Працівники залізничного транспорту загального користування, які здійснюють обслуговування пасажирів, працевлаштовуються на підприємства пасажирського залізничного транспорту загального користування за контрактною формою трудового договору. Перелік категорій працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, затверджується Кабінетом Міністрів України. Переліком категорій і посад працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, що затверджений\~Постановою Кабінету Міністрів України №764 від 15 липня 1997 р., посаду начальника пасажирського поїзда віднесено до категорії посад, з якими укладається контракт. Пунктом 8 ст. 36 КЗпП України передбачена така підстава припинення трудового договору як обставини, зазначені в контракті. Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору при укладенні контракту законом надано право сторонам самим установлювати їх права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і додаткові підстави розірвання трудового договору. За підпунктом «а», «б» пункту 18 Контракту, укладеного між сторонами, додатковими підставами розірвання контракту визначено зокрема встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів та надлишкової ручної поклажі, порушення прикордонних та митних правил при перетині державного кордону України. Виходячи з протоколу оперативної наради ЛВЧД -3-16/565 від 04.07.2016 року оперативної наради при в.о. начальника пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна встановлено винну особу в незаконному переміщення лікарських препаратів через митний кордон України в вагоні №15 18 червня 2016 року це провідник вагону [PERSON] і встановлено непричетність до вказаних фактів [PERSON] Відповідно до пунктів 2.1, 2.4 Порядку проведення перевірок пасажирських поїздів в системі залізничного транспорту України контроль проїзду здійснюється тільки відповідними службовими особами, які мають право від імені залізничного транспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення, а перевірки поїздів проводяться комісією у складі не менше двох осіб з обов'язковою участю службових осіб, які мають право від імені залізничного транспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення. Доказів переміщення надлишкової ручної поклажі, безквиткових пасажирів начальником поїзда [PERSON] в період виконання нею трудових обовязків, які б були виявлені відповідними актами перевірок, суду не надано і матеріали справи таких доказів не містять. Крім цього, порушення правил митного та прикордонного контролю в Україні є адміністративним правопорушенням, відповідальність за які передбачена Кодексом про адміністративні правопорушення України та Митним кодексом України. Матеріали справи не містять будь-яких даних щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення митних та прикордонних правил, що на думку суду постало причиною для передчасного та безпідставного звільнення [PERSON] з роботи з посади начальника поїзда на підставах, вказаних в наказі про звільнення. Крім цього при звільненні [PERSON] з роботи було порушено порядок її звільнення, який здійснюється відповідно до норм трудового законодавства. Із змісту контракту та розділу 18 «Додаткові підстави припинення та розірвання контракту, не передбачені чинним законодавством» вбачається, що викладені в цьому розділі підстави звільнення застосовуються фактично за порушення трудової дисципліни як дисциплінарне стягнення. Так відповідно до ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника. Статтею 148 КЗпП України встановлено строк для застосування дисциплінарного стягнення. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). В порушення вимог ст.147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у виді звільнення застосовано до [PERSON] через сім місяців після вчинення правопорушення підлеглим їй працівником, тобто за межами встановлених строків для накладення дисциплінарного стягнення. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9судам слід звернути увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів\~Конституції України,\~КЗпП України \~і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Надаючи оцінку правомірності звільнення позивача на підставі підпунктів «а» та «б» пункту 18 контракту від 13.12.2010 року № 406, пункту 8\~ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу № 2455/ос від 23.11.2016 року, суд звертає увагу на те, що факти порушення позивачем умов п.п. «а» та «б» пункту 18 контракту від 13.12.2010 року № 406, які б свідчили про встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів та надлишкової ручної поклажі та допущення порушення прикордонних та митних правил при перетинанні державного кордону України, які поряд з іншими стали б підставою для дострокового припинення трудових відносин з нею, взагалі не знайшли свого підтвердження. Умови припинення контракту, що стали підставою для видання виробничим підрозділом «Пасажирське вагонне депо станції [PERSON] Головна» наказу №2455/ос від 23.11.2016 року про звільнення позивача з роботи, хоча і передбачені контрактом №406 від 13.12.2010 року, укладеного між Укрзалізницею та позивачем, втім як виявилося, не відповідають дійсним обставинам справи. За таких умов, виробничим підрозділом «Пасажирське вагонне депо станції [PERSON] Головна» наказ №2455/ос від 23.11.2016 року про звільнення позивача є незаконним, а тому [PERSON] належить поновити на роботі з 23 листопада 2016 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 235 КЗпП України\~при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Суд вважає, що для обчислення середньоденної заробітної плати слід керуватися Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (надалі Порядком). [PERSON] з абзацом третім п. 2 зазначеного Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. [PERSON] з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, у справі № 6-419цс16 від 14.09.2016р. які згідно зі ст.. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів України. Оскільки суду надано відповідачем довідки щодо середньої заробітної плати різного змісту, то суд приймає для розрахунку заробітної плати первинні бухгалтерські документи надані позивачем за останній рік роботи на підприємстві. (а.с.121-128) Із вказаних розрахунків судом встановлено, що в останні два місяці перед звільненням позивачка не працювала, перебувала на лікарняному і не мала заробітку. Після дослідження наступних місяців, які передували звільненню судом встановлено, що позивачка відпрацювала 6 днів у липні 2016 року та 24 дні у червні 2016 року . Оскільки оплата праці на вказаній посаді здійснюється почасово, то обчисленню підлягає середньоденний заробіток [PERSON] у вказаний період. При цьому при визначенні доходу позивача за червень, липень 2016 року, який враховується при обчисленні середнього заробітку за два місяці суд враховує вимоги п.4 Порядку №100 від 8 лютого 1995, яким визначені виплати, які не враховуються при обчисленні заробітної плати. Зокрема, суд вважає за необхідне із нарахування заробітної плати в розмірі 2459,99 грн. виключити розїзні і включити за цей місяць в розрахунок заробіток в розмірі 2369,99грн., а з нарахування за червень 2016 року виключити лікарняні та розїзні і прийняти для розрахунку суму доходу в розмірі 9354,89 грн. Визначаємо середньо годинний заробіток [PERSON] в наступному порядку : За червень 9354,89грн :\~158 (кількість відпрацьованих годин в червні 2016 року) = 59,21 грн. (а.с.124) За липень 2369,99грн.: 44 (кількість відпрацьованих годин в липні 2016 року ) = 53,86 грн. (а.с.123) Середньо годинний заробіток (59,21 + 53,86):2= 56,54грн. [PERSON] Міністерства соціальної політики від 20 липня 2015 р. № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу за 2016р.»\~, [PERSON] від 05.08.2016 року №1535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу за 2017 рік» встановлені норми тривалості робочого часу на 2016 року -2017 роки в годинах наступні: Листопад 2016 176год., грудень 2016 року 176год., січень 2017 року 159год. лютий 2017 року 160 годин. Оскільки позивачка звільнена з 23 листопада 2016 року кількість годин які враховуються за листопад 2016 року для розрахунку часу вимушеного прогулу складає 40 годин. Всього час вимушеного прогулу складає 535 годин з 23 листопада по день винесення судового рішення. Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає: 30248,90грн ( 56,54грн.х 535 год.) Тому з відповідача на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 листопада 2016 року по день ухвалення судового рішення в розмірі 30248,90 грн. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд з виходить з наступного. [PERSON]\~ст. 237-1 КЗпП України \~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд прийшов до переконання в тому, що саме з вини відповідача звільнення було незаконним. Отже, суд вважає, що порушення законних прав позивача\~\~призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~\~Приймаючи до уваги ступінь вини відповідача, характер моральних страждань, яких зазнав позивач, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений в позовній заяві є завищеним, в звязку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає, що відповідачем підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 5000 грн. При цьому, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць - у розмірі 9951,04 грн. Частиною 3\~ст. 88 ЦПК України\~встановлено якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного ст.ст. 36, 40, 147-1, 148, 149,\~ 223-230, 235,.237-1 КЗпП України \~та

Outcome: partial