Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] 5004,71 грн заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, суму інфляційних нарахувань у розмірі 146,21 грн та 3% річних у розмірі 89,32 грн. На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що позивач у період з 09 лютого 2015 року по 02 липня 2018 року здійнював обслуговування будинку [ADDRESS], власником квартири № [NUMBER] у якому є відповідач. Позивачем безперебійно надавались житлово-комунальні послуги за вказаною адресою, однак відповідач не сплачував кошти за спожиті послуги у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільної сплати боргу, позивач змушений звернутись з позовом до суду про стягнення суми заборгованості в примусовому порядку з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат. Ухвалою суду від 23 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Протоколом засідання правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» № 24 від 04.07.2013 р. житловий будинок за адресою: [ADDRESS], переданий на обслуговування та експлуатацію ТОВ «Перший український експертний центр», що підтверджується витягом № 6 з протоколу засідання (а.с.11). Відповідно до акту прийому-передачі від 09.02.2015 року, ПАТ «ХК «Київміськбуд» передав, а ТОВ «Перший український експертний центр» прийняв на обслуговування та експлуатацію житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-16). 02 липня 2018 року позивач передав вищевказаний будинок на баланс ОСББ «Анни Ахматової 22» (а.с.17-18). Таким чином, у період з 09 лютого 2015 року по 02 липня 2018 року позивач здійснював обслуговування вказаного будинку, здійснював його утримання, обслуговування та експлуатацію. Відповідно до інформаційної довідки №145901196 від 19.11.2018 року, за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири № [NUMBER], розташованої у будинку [ADDRESS] (а.с.126-127). Як вбачається із матеріалів справи, для забезпечення надання житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] позивачем було укладено: договір № 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012 р., договір № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01.10.2012 р., підрядний договір № 21/13 на технічне обслуговування обладнання систем ОДС (ДСС) від 01.08.2013 р., договір № 47 на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01.10.2012 р., договір № 03-6907 від 01.02.2014 року щодо надання послуг з дератизації та відповідними актами здачі - прийняття відповідних робіт (а.с.41-125). Відповідач не у повному обсязі вносив плату за отримані житлово-комунальні послуги в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2018 року становить 5004,71 грн (а.с.9). Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума боргу утворилась за період з вересня 2017 по 02 липня 2018 року. Відповідно до п.п. 5, 12 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб'єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов'язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписом статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із розрахунками наданими позивачем, на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в розмірі 146,21 грн та 3% річних в сумі 89,32 грн (а.с.10). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 5004,71 грн, інфляційних втрат в розмірі 146,21 грн, та 3% річних в сумі 89,32 грн, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених останнім судових витрат у розмірі 1762,00 грн (а.с.7,8).

Outcome: approved