Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

У грудні 2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить відшкодувати збитки та стягнути з відповідачки [PERSON] 5\~970,35грн. за послуги з теплопостачання, утримання будинку, вивозу твердих побутових відходів. В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачка є співвласником 2/9 частки квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2018 року в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 12 листопада 2016 р. Відповідачка зареєстрована в вище вказаній квартирі та на неї нараховуються платежі щодо послуг з теплопостачання, утримання будинку, вивозу твердих побутових відходів. Позивач, з листопада 2015 року по листопад 2016 року, коли в спірній квартирі було зареєстровано 5 осіб, сплатив за житлово-комунальні послуги на загальну суму 3849,75 грн. З листопада 2016 року по серпень 2018 року, коли було зареєстровано 4 осіб, позивачем сплачено за теплопостачання, обслуговування житлового будинку і вивіз ТВП на суму 19973,01 грн. Вартість комунальних послуг, які повинні були сплатити відповідач [PERSON] та померлий [PERSON] за період з листопада 2015 року по листопад 2016 року, склала 1539,90 грн., що дорівнює 2/5 частини від загальної суми платежів за житлово-комунальні послуги. Вартість комунальних послуг, які повинна була сплатити відповідач [PERSON] з листопада 2016 року по серпень 2018 року, склала 4430,45 грн., що дорівнює 2/9 частинам від загальної суми платежів за житлово-комунальні послуги. Посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від сплати за вище вказані комунальні послуги, тому позивач самостійно сплачує нараховані платежі, а отже, ці витрати підлягають відшкодуванню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача, пропорційно від нарахованих сум. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін. Відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначила, що 12.11.2016 року помер [PERSON], після якого вона успадкувала 2/9 часток квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. На протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини позивач з вимогою про стягнення боргу до спадкоємців не звертався. Відповідач до 12.11.2016 року, хоча і була зареєстрована у квартирі, проте власником не була, тому приймати участь у витратах по утриманню чужої власності не зобов*язана. А покійний [PERSON] хоча і був власником частки квартири, проте у ній не жив, а тому вимоги заявлені позивачем є безпідставними. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначила, що з наданих позивачем квитанцій неможливо визначити розмір нарахованих сум, оскільки з них неможливо встановити які саме суми було нараховано за послуги теплопостачання, обслуговування житлового будинку та вивіз ТВП. Крім того, вони охоплюють період який не увійшов до предмету позову, а саме лютий-вересень 2015 року. Відповідач просила відмовити в задоволенні позову, та стягнути з позивача витрати на правову допомогу. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована у квартирі яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], з 17.03.2011 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2018 року за [PERSON] визнано право власності на 2/9 частини квартири, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], померлого 12 листопада 2016 року (а.с. 8-11). Оплату за надані комунальні послуги здійснюються позивачем за особовим рахунком 106052988, відкритим на [PERSON], згідно копій квитанцій про оплату комунальних послуг (а.с. 14-19). Згідно з ст.47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Крім того, відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. До житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом під час розгляду справи встановлено, що позивач, з листопада 2015 року по листопад 2016 року, коли в спірній квартирі було зареєстровано 5 осіб, сплатив за житлово-комунальні послуги на загальну суму 3849,75 грн., з листопада 2016 року по серпень 2018 року, коли було зареєстровано 4 осіб, позивачем сплачено за теплопостачання, обслуговування житлового будинку і вивіз ТВП на суму 19973,01 грн. Вартість комунальних послуг, за період з листопада 2015 року по листопад 2016 року на одну особу склала 769,95 грн., що дорівнює 1/5 частини від загальної суми платежів за житлово-комунальні послуги. Вартість комунальних послуг, що дорівнює 2/9 частинам від загальної суми платежів за житлово-комунальні з листопада 2016 року по серпень 2018 року, складає 4430,45 грн. Відповідачем, в свою чергу, доказів про оплату житлово-комунальних послуг, не надано. Позивачем розрахована сума до стягнення з урахуванням 1/5 частини від загальної суми платежів за житлово-комунальні послуги, що була нарахована на померлого [PERSON] Проте, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач до нотаріальної контори в порядку ст. 1281 ЦК України з вимогами кредитора спадкодавця до спадкоємців не звертався, а тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків, сплачених за житлово-комунальні послуги, які були нараховані за період з листопада 2015 року по листопад 2016 року на померлого [PERSON], задоволенню не підлягають. Вирішуючи доводи відповідача про те, що з листопада 2015 року по листопад 2016 року вона не повинна була сплачувати за житлово-комунальні послуги, суд виходить з наступного. Як вбачається з відповіді Департаменту реєстраційних послуг відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] з 17.03.2011 року, та з часу відкриття спадщини є співвласницею вказаної квартири, тобто з 12.11.2016 року. Відповідач від наданих послуг у житлове приміщення у встановленому законом порядку не відмовлялася, з заявою про її відсутність у квартирі до житлово-комунальних підприємств не зверталася, офіційний документ, що підтверджує її відсутність у житловому приміщенні, не надала, однак послуги за теплопостачання, обслуговування будинку та прибудинкової теріторії, вивіз ТВП,\~ не оплачувала. Крім того,ст.322 ЦК України,ст.162 ЖК України зобовязує власника утримувати майно,що йому належить,та оплачувати комунальні послуги,якщо інше не встановлено договором або законом. А за змістом ст. 64 ЖК, відповідач, яка зареєстрована як член сім*ї власника, не позбавлена обов*язку приймати участь в утриманні житлового приміщення, в тому числі оплачувати за житлово-комунальні послуги. За змістом ст.525,526,629 ЦК України зобов*язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору. З наведеного суд встановив, що відповідач не позбавлена обов*язку утримувати майно, в тому, числі оплачувати житлово-комунальні послуги, а тому позивач обґрунтовано звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач також зазначала, що з наданих позивачем квитанцій неможливо визначити розмір нарахованих сум, оскільки з них неможливо встановити, які саме суми було нараховано за послуги теплопостачання, обслуговування житлового будинку та вивіз ТВП. Крім того, вони охоплюють період, який не увійшов до предмету позову, а саме лютий-вересень 2015 року. Проте з такими доводами відповідача погодитись не можна, оскільки з наданих квитанцій видно, за які саме вони послуги сплачені. А період, який не увійшов до предмету позову, а саме лютий-вересень 2015 року, взагалі позивачем не заявлений, квитанції надані з листопада 2015 року. Відповідно до ст.12,13 ЦПК України,до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз*яснено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про підготовку цивільних справ до судового розгляду». На час розгляду справи надані позивачем докази та розрахунки не спростовані відповідачем, яка в свою чергу, не надала доказів щодо повної або часткової оплати. Аналізуючи наведене, суд встановив передбачені законом підстави для стягнення з відповідача на користь відповідача суму збитків за комунальні послуги в розмірі 5200,40 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України,з відповідача на користь позивача з підлягають стягненню витрати на оплату судового збору, пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 613,18 гр.,що підтверджено квитанцією. Натомість, заявлені відповідачем вимоги про відшкодування з позивача витрат на правову допомогу, задоволенню не підлягають.

Outcome: partial