Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У жовтні 2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої залиттям квартири майнової шкоди в сумі 2745,86 грн. та моральної шкоди в сумі 500 грн. Позов обґрунтований наступним. 14 листопада 2012 р. внаслідок залиття водою ванної кімнати у квартирі відповідача [PERSON] сталося залиття квартири [ADDRESS], співвласником якої являється позивач [PERSON] Згідно кошторису вартість завданого позивачу внаслідок залиття квартири матеріального збитку становить 5690,66 грн., а за складання кошторису позивачем сплачено 462 грн. З врахуванням рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 р. половину суми матеріального збитку повинна відшкодувати відповідач. Окрім майнових збитків позивачу також завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях і душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з пошкодженням майна, захворюванні на невроз, який призвів до підвищення очного тиску. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали. Позивач пояснила, що з вини мешканців розташованої на шостому поверсі квартири № 247 неодноразово відбувалися залиття належної їй квартири, розташованої на четвертому поверсі. За останній час таких залиттів було чотири, проте власники квартири № 247 відмовляються добровільно відшкодувати шкоду, що змусило її звернутися з позовом до суду. Представник позивача послався на те, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 р. встановлено як вину власників квартири № 247 і залитті, так і розмір завданої позивачу шкоди. Оскільки вказаним рішенням суду половина суми матеріального збитку стягнута із сестри відповідача, іншу половину повинна відшкодувати відповідач. Законний представник відповідача [PERSON] позов не визнала пославшись на те, що залиття квартири позивача сталося не з вини її неповнолітніх онук [PERSON] та [PERSON] Пояснила, що після смерті в 2011 р. дочки вона є піклувальником онук-двійнят - [PERSON] та [PERSON], які є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS]. При вселенні до квартири онуки не могли знати про відсутність герметизації між ванною та стіною у ванній кімнаті, а тому вони не повинні нести відповідальність за залиття квартири позивача. Окрім того взагалі викликає сумнів зазначена в акті причина залиття, так як в лютому 2012 р. при черговому залитті було встановлено, що має місце протікання на трубі системи централізованого опалення. Відсутність вини онук у залитті підтверджується і тим, що власник нижчерозташованої квартири на п'ятому поверсі жодних претензій щодо відшкодування шкоди до них не заявляв. Заслухавши позивача, її представника, законного представника відповідача та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Позивач [PERSON] є співвласником трикімнатної квартири [ADDRESS], яка розташована на четвертому поверсі 22-поверхового будинку, що підтверджується довідкою форми № 3 від 20.11.2012 р. № 619, виданою ТОВ Фірма «Компас» (а.с. 12). Як вбачається з пояснень законного представника відповідача, на два поверхи вище у квартирі № 247 за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають неповнолітні [PERSON] та [PERSON], які після смерті матері є єдиними співвласниками зазначеної квартири в рівних частках. 14 листопада 2012 р. у зв'язку з відсутністю герметизації між ванною та стіною у квартирі [ADDRESS] сталося залиття водою належної позивачу квартири № 237. В результаті залиття пошкоджено штукатурку у ванній кімнаті на площі 1 кв. м. та шпалери у спальній кімнаті на площі 6 кв.м. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для усунення заподіяних залиттям пошкоджень квартири позивача, становить 5690,66 грн. Позивач також понесла витрати на оплату проведення оцінки завданої їй шкоди в сумі 450 грн. Вказані обставини доводяться даними акту про залиття, складеного комісією УЕО ТОВ фірма «Компас» 15 листопада 2012 р., даними кошторису, складеного ТОВ «ПСК Строн», та квитанцією про оплату позивачем вартості складання кошторисної документації (а.с. 13, 17, 18, 19, 20-23, 24). Наведені обставини встановлені також чинним рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 р., ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування завданої залиттям квартири шкоди, а отже відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України вони не доказується при розгляді вказаної справи. Згідно з приписом ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, шкода, завдана неправомірними … діями ... майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи, що відповідач [PERSON] як власник відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України несе тягар утримання свого майна і не може використовувати своє право власності на шкоду правам інших громадян, суд вважає доведеним, що вона нарівні з іншим співвласником повинна нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу залиттям її квартири. Та обставина, що [PERSON] є неповнолітньою особою (на час залиття їй було 15 років, а на час розгляду справи в суді вона має повних 16 років) на вирішення справи не впливає, оскільки у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, яка встановлює способи відшкодування шкоди, суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ухвалюючи рішення від 27 червня 2013 р. Апеляційний суд м. Києва виходив з того, що [PERSON] як власник ? частини квартири [ADDRESS] несе відповідальність за половину заподіяної позивачу залиттям її квартири шкоди, і стягнув з останньої матеріальні збитки в сумі 2745,86 грн. З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеними і обґрунтованими такі ж вимоги і до [PERSON] та присуджує до стягнення з неї 2745,86 грн. на відшкодування майнової шкоди. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд враховує положення ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та ст. 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оцінивши доводи позивача про заподіяння їй моральної шкоди, суд вважає доведеним, що у зв'язку з пошкодженням майна позивач [PERSON] зазнала душевних страждань і переживань. Виходячи з принципів співмірності, розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованим заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 500 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved