Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму пені за прострочення повернення гривневого вкладу та процентів у розмірі 26 000,00 грн., пені за прострочення вкладу в доларах США та процентів у розмірі 130 000,00 грн., інфляційних втрат за прострочення повернення гривневого вкладу та процентів у розмірі 1 703,65 грн., 3 % річних на суму несвоєчасно поверненого гривневого вкладу та процентів у розмірі 450,08 грн., 3 % річних на суму несвоєчасно поверненого вкладу в доларах США та процентів у розмірі 3503,45 грн., що разом становить суму у розмірі 161657,18 грн. В обґрунтування свого позову, заявник вказав, що уклав з відповідачем депозитні договори у гривні та у доларах США, предметом яких було розміщення грошових коштів на депозитні рахунки для нарахування відсотків. Звернувшись 16.09.2015 до іншого відділення банку, оскільки у м. Харцизьк Донецької області, де було розміщено депозитні вклади, проводиться антитерористична операція, а саме до Донецького обласного управління банку, після закінчення строків, на які були укладені договори, позивачу не було повернуто суми вкладів з нарахованими відсотками. Позивач отримав належні йому суму вкладів та нарахованих відсотків за вкладом у гривні 19.04.2016, а у доларах США - 11.08.2016, тому у зв'язку із порушенням строків виплати відповідачем грошових коштів, просив суд стягнути пеню за прострочення повернення вкладів та процентів, інфляційні втрати за прострочення повернення вкладів та процентів та 3 % річних на суму несвоєчасного повернених вкладів та процентів. У судове засідання позивач не з'явився, у прохальній частині позовної заяви вказав, що просить також суд розглянути справу за його відсутності, оскільки з'явитися не може з об'єктивних причин, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду /а. с. 9/. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про судовий розгляд повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомлено, згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, вважається, що він не з'явився в судове засідання без поважних причин. Письмові заперечення або заява про визнання позову не надходили до суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 11.07.2013 сторонами був укладений договір № 36879004 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи, за умовами якого відповідач в особі ТВБВ № 10004/169 філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк» отримав від позивача грошовий вклад у сумі 5000,00 доларів США строком на 13 місяців, а саме до 11.08.2014 та зі сплатою 7 % річних, відповідно до п. 1.1, 1.2 договору /а. с. 12, 13/. 04.08.2013 між відповідачем та позивачем був укладений договір № 55754804 на вклад «Накопичувальний» на ім'я фізичної особи, за умовами якого банк в особі ТВБВ № 10004/169 філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк» отримав від позивача грошовий вклад у розмірі 21415,00 грн. з правом поповнення додатковими внесками на суму не менше 500,00 грн. строком на 6 місяців зі сплатою 15% річних, днем повернення депозиту є 04.02.2014, згідно з п. 1.1, 1.2 договору /а. с. 15, 16/. 23.08.2013, відповідно до п 2.5 договору № 55754804, позивачем здійснено поповнення суми вкладу на 500,00 грн., 18.02.2014 - на 1644,00 грн. і загальна сума вкладу склала 23559,00 грн. /а. с. 17, 18/. Згідно з п 3.3 договору № 55754804, банк зобов'язувався повернути депозит на рахунок вкладника або шляхом видачі готівки. За пунктом 2.7 договору № 55754804, після закінчення строку, вказаного в п 1.1 договору, він автоматично подовжується щоразу на строк, вказаний у п. 1.1 договору, за ставкою, яка діятиме в банку на момент подовження. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (Додаток 1), м. Харцизьк Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно, з квітня 2014 року позивач не мав можливості звернутися до відділення банку у м. Харцизьк, де укладав договори з банком-відповідачем, та отримати вклади з нарахованими процентами. 17.09.2015 позивач через свого уповноваженого представника звернувся до ТВБВ № 10026/0187 філії ГУ по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», де було відкрито поточний рахунок № 26254000162106 та оформлено заяву про переведення належного вкладу в гривні з ТВБВ № 10004/169 філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк» до ТВБВ № 10026/0187 філії ГУ по м. Києві та Київській області AT «Ощадбанк» на поточний рахунок та оформлено платіжне доручення № 211 на переказ в валюті з ТВБВ № 10004/169 філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк» до ТВБВ № 10026/0187 філії ГУ по м. Києві та Київській області AT «Ощадбанк» на поточний рахунок вкладу в доларах США. 19.04.2016 на рахунок позивача № 26254000162106 були зараховані кошти згідно ф. 143 від 17.09.2015 в сумі 23 559,00 грн. (сума вкладу) та 2 641,72 грн. (сума процентів), а всього: 26 200,72 грн. /а. с. 19/. 11.08.2016 відповідачем було виконано платіжне доручення на переказ вкладу у доларах США, згідно якого 11.08.2016 на рахунок № 26205009719026 були зараховані кошти згідно п/д № 211 від 17.09.2015 у сумі 5000,00 доларів США (сума вкладу) та 377,33 доларів США (сума процентів), а всього: 5 377,33 доларів США /а. с. 14/. 04.11.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про захист прав споживачів: сплату пені, інфляційних нарахувань та 3% річних і надання інформації /а. с. 24-25/. 16.12.2016 позивачу засобами поштового зв'язку відповідачем направлено відповідь на його письмове звернення від 04.11.2016, у якому не надано відповіді щодо сплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, а також щодо надання інформації про строки виконання переказів його вкладів у гривні, згідно з договором № 36879004 на вклад «Депозитний» від 11.07.2013, та у доларах США, відповідно до договору 55754804 на вклад «Накопичувальний», окрім того не надано копії відповідної заяви про переказ вкладу ф. 143 від 17.09.2015 та платіжного доручення № 211 від 17.09.2015 /а. с. 48-49/. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Як вбачається із п 3.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ № 516 від 03.12.2003, грошові кошти з вкладних (депозитних) рахунків повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти. Статтею 1074 ЦК України, передбачено, що не допускається обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження такого права за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. За змістом пункту 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Відповідно до п 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» внутрішньобанківський переказ виконується в строк, встановлений внутрішніми нормативними актами банку, але не може перевищувати двох операційних днів. Таким чином, відповідач мав здійснити переказ за не пізніше 21.09.2015. За умовами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно п 4.6 договору № 36879004 на вклад «Депозитний» у доларах США від 11.07.2013, та п 4.6 договору 55754804 на вклад «Накопичувальний», за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цими договорами сторони несуть відповідальність згідно з вимогами чинного законодавства України. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, висловленого у справі № 2558цс15, вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України). Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання. Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності. Отже, оскільки розмір неустойки як відповідальність банку не був передбачений договорами № 36879004 та № 55754804, тому має застосуватись неустойка (пеня), встановлена ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, строки прострочення повернення вкладів шляхом їх переказу на інший рахунок становлять для вкладу в гривні за період з 22.09.2015 (дня, наступного за днем через два операційні дні після звернення позивача до банку з заявою про виплату вкладу шляхом його переказу на інший рахунок) по 18.04.2016 (день, що передує переказу коштів) та вкладу в доларах США за період з 22.09.2015 (дня, наступного за днем через два операційні дні після звернення до банку з платіжним дорученням про виплату вкладу шляхом його переказу на інший рахунок) по 10.08.2016 (день, що передує переказу коштів). Згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України). Отже за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків, відповідно до правового висновку Верховного Суду України у постанові від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню документально підтверджена сума судового збору у розмірі 551,54 грн., яку позивач сплатив при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved