Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У вересні 2019 року позивачі, [PERSON] та [PERSON] , звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , просили відновити порушені права шляхом визнання за ними за набувальною давністю, права власності на 14,5/50 часток житлового будинку з відповідною частиною земельної ділянки для обслуговування будинку та господарсько-побутових будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 23 вересня 2019 року вищевказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачам строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 11 жовтня 2019 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно за набувальною давністю повторно залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків. 25 жовтня 2019 року позивачами подано до суду позовну заяву у новій редакції до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на майно за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 липня 1986 року, рішенням № 527 Районної ради народних депутатів м. Кіровограда, [PERSON] , призначено опікуном неповнолітнього [PERSON] . 25 листопада 1988 року, [PERSON] , отримала від [PERSON] в дар у встановленому законом порядку та набула право власності на 29/50 часток домоволодіння з надвірними будівлями та земельною ділянкою, розташоване в [ADDRESS] , згідно з договором дарування від 25 листопада 1988 року. На правовій підставі вселилася разом зі своїм чоловіком до зазначеного будинку племінника. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в управління спадщиною вступив її чоловік - [PERSON] , який помер [INFO] . Після чого позивач [PERSON] , разом зі своєю цивільною дружиною, позивачем [PERSON] , фактично вступили в управління майном та продовжили проживати у зазначеному домоволодінні за вищевказаною адресою разом зі своєю спільною дитиною - [PERSON] . Вказано, що позивачів та співвласника було позбавлено можливості повноцінно користуватися та розпоряджатися власним житлом, створено загрозу втрати житла, через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння. Така ситуація змусила позивачів піклуватися за житловим приміщенням з метою недопущення руйнування та невиправного пошкодження свого та сусідського житлового приміщень, витрачати власні спільні кошти на утримання, догляд, ремонти та невід`ємні поліпшення домоволодіння, понад 21 рік. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2020 року провадження по справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] , який вибув з процесу у зв`язку зі смертю. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 липня 2020 року поновлено провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2020 року залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] . 08 грудня 2020 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про зміну підстав позову, відповідно якої, він просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 29/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , набутого останнім за набувальною давністю та який належав [PERSON] , померлій [INFO] , на підставі договору дарування від 25 листопада 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-4925. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 грудня 2020 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] від 08 грудня 2020 року, у порядку ст. 49 ЦПК України. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. В судове засідання від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Надали заяви згідно яких позов визнали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником 29/50 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS] була [PERSON] на підставі договору дарування від 25 листопада 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-4925, згідно якого батько позивача [PERSON] [PERSON] вказане домоволодіння передав у дар своїй тітці [PERSON] , яка була до того ж і його опікуном. [PERSON] був прописаний у домоволодінні із 1986 року та проживав однією сім`єю із [PERSON] та її чоловіком [PERSON] до дня їх смерті. У будинок до [PERSON] вселилась [PERSON] , вони стали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, від їх спільного проживання [INFO] народився позивач [PERSON] . Після смерті [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали у спірному домоволодінні більше 20 років, відкрито ним володіли, повністю несли тягар по його утриманню, їх частки є рівними. Із заявами про прийняття спадщини або відмовами від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємці не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Разом з тим, правові підстави спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , регулюються нормами ЦК УРСР, ст. 529 та ст. 530 якими було передбачено тільки дві черги спадкоємців, при цьому [PERSON] до жодної із них не відноситься, оскільки є лише племінником [PERSON] . Застосування норм ЦК України щодо спадкування можливе тільки тоді, коли спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року, але не була прийнята ніким із спадкоємців. Таким чином, у [PERSON] відсутнє суб`єктивне право на спадкування після смерті своєї тітки [PERSON] , померлої [INFO] та її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , а тому захистити своє право він міг тільки на підставі норм набувальної давності. Відповідно до довідки квартального комітету № 20 Фортечного району м. Кропивницького від 11 березня 2021 року, [PERSON] проживала без реєстрації у вищевказаному будинку із 1992 року, як цивільна дружина [PERSON] . З відповідей ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна організація» від 26 лютого 2021 року та ПАТ «Кіровоградобленерго» від 01 березня 2021 року вбачається, що [PERSON] був споживачем електричної енергії, яка надавалась йому на підставі відкритого на його ім`я особового рахунку за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] . 04 травня 2001 року між [PERSON] та ВАТ «Кіровоградобленерго» був укладений договір про користування електричною енергією року № 1018020, відповідно якого [PERSON] був споживачем електричної енергії за вищевказаним місцем проживання. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено законом. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, володіння майном [PERSON] розпочалось із 1998 року, а тому для розрахунку тривалості володіння майном початок відліку становить дата 01 січня 2001 року і на дату звернення з позовом цей термін становив біля 18 років. Доказом володіння чужим майно є те, що [PERSON] проживав у спірному будинку до дня своєї смерті, добросовісність заволодіння чужим майном відбулось без порушення вимог чинного законодавства, тобто без примусу, обману та вчинення злочину. Отже, на праві набувальної давності [PERSON] та [PERSON] набули у власність 29/50 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , при цьому за їх домовленістю частки є рівними, тобто по 29/100 часток у кожного (29/50:2=29/100). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст. 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ч.1 ст.1270 ЦК України. Згідно статей 4 та 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють, як закріплені законом, матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на вище вказане, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved