Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилався на те, що 23 грудня 2010 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він позичив відповідачу 50000 грн. Строком до 10 січня 2011 року. Відповідач [PERSON] частково повернув позику в сумі 43000 грн. Заборгованість складає 7000 грн., яку просив стягнути на його користь. Також просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних за користування грошима та індекс інфляції відповідно до ст.625 ЦК України. В судовому засіданні позивач позов підтримав та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов не визнав та пояснив, що він повністю віддав позивачу кошти за договором позики. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 23 грудня 2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав від позивача позику на суму 50000 грн. Строком до 10 січня 2011 року, що підтверджується відповідною розпискою, написаною в присутності свідків [PERSON], [PERSON] (а.с.6). Відповідач [PERSON] частково повернув позику в сумі 43000 грн. Залишок боргу становить 7000 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та законодавства. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки [PERSON] не повернув позику в сумі 7000 грн., то суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Доводи відповідача про те, що оспорені 7000 грн. він повернув позивачу 27.06.2012 року, про що свідчить відповідна розписка, є безпідставними. Так, дійсно в матеріалах справи міститься розписка [PERSON] від 27.06.2012 року про те, що він в рахунок заборгованості отримав від [PERSON] гроші в кількості 7000 грн. Позивач в заперечення на дану обставину пояснив, що вказані 7000 грн. входять в суму 43000 грн., яку відповідач йому повернув. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що відповідач повинен був надати розписки про повернення повної суми позики на суму 50000 грн. Таких розписок відповідач суду не надав. А тому дану розписку слід оцінити як часткове повернення суми позики, що увійшло в 43000 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із договору позики, що відповідач повинен був повернути всі кошти в строк до 10 січня 2011 року. Позов із врахуванням збільшених позовних вимог позивач подав 23 квітня 2014 року. Отже, кількість днів прострочення становить 1199 днів (в 2011 році - 355 днів, в 2012 році - 366 днів, в 2013 році - 365 днів, в 2014 році - 113 днів.). Таким чином, 3% річних від простроченої суми становить 689,84 грн. (7000 грн. х 3% х 1199 днів : 365 днів в році : 100% = 689,84 грн.). Разом з тим, позивач в збільшених позовних вимогах просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних в сумі 210 грн. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то в даному випадку слід стягнути 3 % річних в сумі 210 грн. Як вбачається з довідки Головного управління статистики в Чернівецькій області, що індекс інфляції в 2011 році склав 104,6%, в 2012 році - 99,8%, в 2013 році - 100,5%, січні 2014 року - 100,2%, лютому 2014 року - 100,6%, березні 2014 року - 102,2%. Отже, за період з січня 2011 року по квітень 2014 року сума боргу з врахуванням індексу інфляції становить 7565,59 грн. ((7000 грн. х (104,6 : 100) х (99,8 : 100) х (100,5 : 100) х (100,2 : 100) х (100,6 : 100) х (102,2 : 100)) = (7000 х 1,046 х 0,998 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,022 = 7565,59 грн.). Загальна сума заборгованості за договором позики з врахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 7775,59 грн. (7565,59 грн. + 210 грн.). Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 530, 1047-1050 ЦК України,

Outcome: partial