Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У вересні 2021 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 11 жовтня 2008 року у виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 146 та залишити проживати малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом із позивачкою. Позов мотивував тим, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, у зв`язку із різними характерами та поглядами на життя і спільне проживання, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, які призвели до втрати почуттів один до одного. Зазначив, що позивачка та відповідач мають різні погляди на сімейне життя і обов`язки, в їх сім`ї постійно відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю у сторін не має. На даний час їх шлюб існує лише юридично. Подружні відносини між сторонами фактично припинені з серпня місяця, з того ж часу спільного господарства вони не введуть. Оскільки, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та інтересам спільної малолітньої дитини, а тому він змушений звернутися до суду в інтересах позивача з даним позовом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. На електронну адресу суду направила заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, просив суд шлюб розірвати. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 2008 року, у Виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 146, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 11 жовтня 2008 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] виданим 19 лютого 2009 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Між тим, вимога в частині залишення малолітнього [PERSON] , [INFO] проживати разом із позивачкою, задоволенню не підлягає, оскільки стороною позивача не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що між сторонами існує спір, щодо місця проживання дитини. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial