Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 10 червня 2019 року між ним та відповідачем був укладений нотаріально завірений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 400000 гривень, а останній зобов`язався повернути їх до 10 жовтня 2019 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 400000 гривень, 8030 гривень 91 копійку інфляційних втрат та три проценти річних у сумі 10652 гривні 05 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за заявою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально завірений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 400000 гривень, а останній зобов`язався повернути їх до 10 жовтня 2019 року. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до п. 2 договору позики від 10 червня 2019 року [PERSON] має повернути [PERSON] до 10 жовтня 2019 року 400000 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 400000 гривень боргу. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 400000 гривень боргу за договором позики. Позивач також просить стягнути з відповідача три проценти річних з простроченої суми за період з 10 жовтня 2019 року по 28 серпня 2020 року в сумі 10652 гривні 05 копійок та інфляційні втрати в розмірі 8030 гривень 91 копійки. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 10 договору позики у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України). Термін прострочення за договором позики за період з 10 жовтня 2019 року по 28 серпня 2020 року складає 324 дні. Отже, сума трьох процентів річних за цей період складає 10652 гривні 05 копійок (400000 х 0,03 = 12000 : 365 = 32,88 х 324 = 10652,05). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 10652 гривні 05 копійок. Сукупний індекс інфляції за період прострочення з 10 жовтня 2019 року по 28 серпня 2020 року становить 1,02007727; інфляційне збільшення суми боргу становить 8030 гривень 91 копійку (400000 х 1,02007727 = 408030,91 - 400000 = 8030,91). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховане інфляційне збільшення суми боргу у сумі 8030 гривень 91 копійки. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 4186 гривень 83 копійки.

Outcome: approved