Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У грудні 2014 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації Київської області, про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON]. Також позивач зазначає, що діти проживають разом з нею, повністю перебувають на її утриманні. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, матеріальної допомоги на їх утримання та розвиток не надає. Більше того, відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні позивачем заходів, спрямованих на покращення здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд спільних дітей за кордон для відпочинку та оздоровлення останніх. Позивач вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам їхніх спільних дітей та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дітей на повний та гармонійний розвиток їх особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. У зв'язку із викладеними обставинами, позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) відповідача до повноліття дітей та дозволити їй як матері дітей або її офіційному представникові без згоди відповідача оформити проїзні документи для тимчасового виїзду дітей [PERSON] та [PERSON] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] доводи позовної заяви підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити та надали аналогічні пояснення відповідно до позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечив. Разом з тим пояснив, що влітку між ним та позивачем були суперечки щодо вирішення питання про надання дозволу на виїзд їхніх спільних дітей за межі кордону, однак на даний час він не заперечує, щоб його колишня дружина вивозила дітей за кордон без його згоди. Представник Служби у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації Київської області Мельниченко О.М. проти задоволення позовних вимог не заперечила. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], повторно виданого 10.02.2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області, 28 квітня 2000 року народився [PERSON]. Батьком у свідоцтві про його народження вказаний - [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с.5). [INFO] народилася [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER], видане 06 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області. Батьком в свідоцтві про її народженні вказаний [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 6). Із матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Згодом, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно із п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У судовому засіданні встановлено, що позивач має намір поїхати разом із неповнолітніми дітьми за кордон на відпочинок, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька неповнолітніх дітей, позивач це зробити не може. Відповідно до посилань позивача, у добровільному порядку відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дітей за кордон. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за межі України для тимчасового перебування, а також врахувавши те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позовних. Позовні вимоги щодо надання дозволу на виїзд дітей за кордон без дозволу (згоди) відповідача до досягнення повноліття дітей задоволенню не підлягають, так як чинним законодавством передбачено, що згода обох батьків на виїзд за межі України необхідна лише громадянину, який не досяг 16-ти річного віку. На підставі викладеного, та

Outcome: partial