Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 травня 2006 року. 17 травня 2006 року вказане свідоцтво було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації №5633. 30 травня 2006 року позивач зареєстрував своє право на проживання у вказаній квартирі. З цього часу крім нього у квартирі ніхто не проживав. Влітку 2017 року позивач дізнався про те, що шахраї підробили правовстановлюючі документи на вказану квартиру на ім`я громадянина Угорщини [PERSON] та 29 грудня 2015 року зареєстрували право власності на належну позивачу квартиру за цією особою. 19 лютого 2016 року квартиру нібито в рахунок погашення боргу зареєстрували за громадянкою Ізраїлю [PERSON] . 05 вересня 2017 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маматова В.В. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та витребування квартири з чужого незаконного володіння. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року в справі №757/51379/17-ц позов позивача до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маматова В.В. - задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , посвідчене державним нотаріусом Восьмої київської державної нотаріальної контори Боренко О.М. 15 травня 2006 року №4-305, витребувано у [PERSON] квартиру [ADDRESS] на користь позивача. 02 березня 2021 року зазначене рішення набрало законної сили. Разом з тим, позивач дізнався про те, що особи, які намагались незаконно позбавити його квартири, зареєстрували в належній йому квартирі двох осіб: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказані особи ніколи до квартири не вселялись, в ній не проживали та не знаходились, згоду на їхню реєстрацію позивач не надавав. На час реєстрації зазначених осіб в квартирі, ця квартира перебувала під арештом, згідно з ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року у справі №757/51379/17-ц. Також на час реєстрації вказаних осіб позивач був власником квартири та не припиняв бути її власником, оскільки його право власності зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації у встановленому законом порядку. Разом з тим, вимоги абз. 1 п. 28 та пп. 4 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України №207 зобов`язує орган реєстрації при реєстрації місця проживання повнолітньої особи отримати згоду співвласників житла. І така реєстрація місця проживання або зняття з реєстрації скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства (п. 28 вказаної постанови). Оскільки реєстрація вказаних осіб відбулась без згоди позивача, вона повинна бути скасована. На звернення позивача від 05 серпня 2021 року до відділу з питань реєстрації місця проживання Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування реєстрації постійного місця проживання [PERSON] та її неповнолітнього сина в належній йому квартирі, йому було відмовлено. Тому позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ні підставі наведеного позивач просив визнати протиправним рішення Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про реєстрацію постійного місця проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] та скасувати реєстрацію постійного місця проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] . Зобов`язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію сформувати інформацію про скасування реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] для її передачі до відомчої інформаційної системи ДМС з подальшою передачею інформації до Реєстру відповідно до порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207. Ухвалою судді від 01 жовтня 2021 року всправі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 22 грудня 2021 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відзиву та клопотань від відповідача не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд установив, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 травня 2006 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Постійне місце проживання позивача зареєстровано в цій квартирі з 2006 року. Згідно з інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації від 30 липня 2021 року, згідно з даними реєстрових книг Бюро квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Восьмою київською державною нотаріальною конторою 15 травня 2006 року №4-305. Дата проведення реєстрації в Бюро - 17 травня 2006 року за реєстровим №5633. Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маматова В.В., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та витребування квартири з чужого незаконного володіння. Просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Боренко О.М., 15 травня 2006 року за реєстровим № 4-305; витребувати на його користь у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Рішенням суду установлено, що [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON] та Восьмою київською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 травня 2006 року за реєстровим № 4-305 на спірну квартиру [PERSON] не видавалося. У зв`язку з чим, позов [PERSON] - задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , посвідчене державним нотаріусом Восьмої київської державної нотаріальної контори Боренко О.М. 15 травня 2006 року за реєстровим номером № 4-305. Витребувано на користь [PERSON] у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Разом з тим, у квартирі залишаються зареєстрованими [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ф кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Суд установив, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 травня 2006 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Право власності позивача також підтверджується інформаційними довідками Київського міського бюро технічної інвентаризації від 18 липня 2017 року КВ-2017 № 27450 та від 24 жовтня 2019 року КВ-2019 № 41474, в яких зазначено, що квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Восьмою київською державною нотаріальною конторою 15 травня 2006 року, № 4-305, дата проведення реєстрації в Бюро - 17 травня 2006 року за № 5633. Порядок реєстрації місця проживання врегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Дія цього Закону поширюється на громадян України, а також на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, відповідно до їх прав та свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України (стаття 1 Закону), та Правилами реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207(далі - «Правила»), які визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів. Відповідно до п. 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник зокрема подає: 1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8; 2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; 3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); 4) документи, що підтверджують:право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників). Виходячи з аналізу зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі відсутності документів, що дають право на проживання в житлі реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав про те, що будучі власником квартири не давав згоди [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на реєстрацію їх у власній квартирі, ці особи ніколи до квартири не вселялись, в ній не проживали та не знаходились. Пунктом 28 Правил передбачено, що реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення за формою згідно з додатком 17, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до органу реєстрації для внесення відповідних відомостей до документа, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування. Працівник органу реєстрації формує і вносить дані про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи до реєстру територіальної громади; формує інформацію про скасування реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи для її передачі до відомчої інформаційної системи ДМС з подальшою передачею інформації до Реєстру відповідно до Порядку. Як вже зазначалось судом, 05 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маматова В.В., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та витребування квартири з чужого незаконного володіння. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта 822849980000. В той же час, 23 лютого 2018 року [PERSON] подала заяву до відділу з питань реєстрації місця проживання Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про реєстрацію місця проживання в квартирі [ADDRESS] , а 12 серпня 2018 року - про реєстрацію місця проживання свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . При цьому, до суду не надано доказів того, що на час звернення [PERSON] до відділу з питань реєстрації місця проживання Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про реєстрацію її місця проживання у спірній квартирі та реєстрації її малолітнього сина [PERSON] надала до відділу документи, що дають право на її проживання в спірній квартирі або згоду власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на таку реєстрацію місця проживання. 05 серпня 2021 року позивач звернувся до відділу з питань реєстрації місця проживання Печерської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про зняття з реєстрації місця проживання, в якій просив зняти [PERSON] , [INFO] , з реєстраційного обліку, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що відповідно до пункту 11 Правил особа не надала необхідних документів або інформації. Разом з тим, згідно з пунктом 26 правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, ураховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що реєстрація місця проживання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] відбулась з дотриманням вимог чинного законодавства, вважає наявні підстави для ухвалення рішення про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] . За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі обставин, встановлених судом та

Outcome: partial