Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Як підставу позову зазначила, що з 01.11.2006 року перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Згідно рішенню суду від 11.01.2011 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 270,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що батько дитини жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує. Вказує, що виховує сина одна, отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям в розмірі 1039,00 грн. щомісячно, працює листоношею. Однак її дохід на місяць є мінімальним і не дає змоги в повній мірі забезпечити утримання дитини. Дитина часто хворіє на ГРВІ, потребує повноцінного лікування, харчування, одягу, засобів гігієни, забезпечення шкільним приладдям, тощо. Самостійно забезпечити дитину вона не здатна. Після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінилися матеріальні умови життя, дитина росте та потребує все більше коштів на своє утримання. На теперішній час зросли ціни на споживчі товари, в звязку з чим розмір стягуваних аліментів є занадто низьким та недостатнім. У добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач просить збільшити розмір аліментів до 900,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У підготовче судове засідання сторони не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, відповідач визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. У відповідності до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні на підставі наданих доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.11.2006 року, який 20.10.2010 року розірвано (а.с. 6). Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 11.01.2011 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 270,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7, 8). Судом встановлено, що сторони проживають окремо. Позивач з дитиною зареєстровані та мешкають за адресою: вул. Кропивницького-4, с.м.т. Шевченкове, Шевченківського району, Харківської області (а.с. 3). Позивач працює листоношею у ЦПЗ № 5 Харківської дирекції ПАТ «Укрпошта», отримує заробітну плату (а.с. 18), перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Шевченківської райдержадміністрації Харківської області, отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям (а.с. 9). Дохід на місяць є мінімальним і не дає змоги в повній мірі забезпечити утримання дитини. Дитина потребує періодичного лікування, харчування, одягу, засобів гігієни, забезпечення шкільним приладдям, тощо. Самостійно забезпечити дитину позивач не здатна. Відповідач зареєстрований та мешкає у с. Верхньозорянське Шевченківського району Харківської області по вул. Індустріальна-15 (а.с. 20), на даний час офіційно ніде не працює, заробляє на життя випадковими заробітками, стягнення за виконавчими документами з відповідача на користь третіх осіб не здійснюються. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 4 ст. 183 СК України якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини буде меншим ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду з позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає з 01.01.2018 року 1860,00 гривень. На даний час [PERSON] є повних 9 років. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку становить 1\~860,00 гривень, де 50 % від цієї суми складає 930,00 гривень. Таким чином, суд вважає за необхідне змінити відповідачу розмір аліментів, які стягуються на підставі судового рішення на користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 270,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду 03.11.2010 року до досягнення дитиною повноліття, визначивши його в твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved