Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 24.04.2008 року було укладено Договір Кредиту №40.29-48/390, відповідно до умов якого Банк надав останній кредит у сумі 17 193,00 доларів США, строком погашення до 23.04.2015 року, з відсотковою ставкою 10,60 відсотків річних. Кредит надавався на придбання автомобіля Nissan Tiida, 2008 року випуску. ПАТ «Укрсоцбанк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушує та не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем, яка станом на 12.11.2015р. становить в загальному розмірі 120 342,96 грн. та складається з: суми заборгованості за кредитом - 57 576,34 грн.; суми заборгованості за відсотками - 29 802,69 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 25 701,41 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 7 262,52 грн. Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 17.02.2016 року відкрито провадження у справі. У листопаді 2017 року дана справа надійшла до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф., а ухвалою судді від 13.11.2017 року справу прийнято до провадження. Як відомо, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою суду від 07.02.2018 року ухвалено розгляд справи продовжити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 08.11.2018 року вказану цивільну справу було передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А., а ухвалою судді від 09.11.2018 року призначено спрощене позовне провадження по даній цивільній справі для розгляду справи по суті без повідомлення (виклику) сторін. Копію вказаної ухвали було направлено відповідачу, між тим, конверт повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується довідкою Форми 2. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Отже, у встановлений судом в ухвалі від 09.11.2018 року строк, відповідач будучи повідомленою належним чином, відзиву на позов не подала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 24 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], було укладено Договір кредиту №40.29-48/390 на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 17 193 доларів США, зі сплатою 10,60 процентів річних та наступними порядками погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в пп. 1.1.1 п. 1.1 ст. 1 Договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 23 квітня 2015 року. (п. 1.1, 1.1.1 цього Договору). За умов Договору, кредит надався [PERSON] для оплати придбаного автомобіля марки Nissan Tiida, 2008 року випуску за договором купівлі-продажу №12/04/08-27 від 12 квітня 2008 року укладеного між позичальником та «Євроімідж Україна» (п. 1.2. Договору). Відповідно до п. 2.3. Договору, моментом (днем) повернення Кредиту вважається день зарахування на відповідний рахунок Кредитора: суми Кредиту, нарахованих процентів та можливих пені і штрафних санкцій, визначених цим Договором, якщо інше не випливає з умов цього Договору. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця (п. 2.4. Договору). Сплата процентів здійснюється у валюті Кредиту на рахунок [NUMBER] в Подільському відділенні Київської філії АКБ «Укрсоцбанк» в період сплати, за який приймається період з «1» по «10» число місяця наступного за звітним. У разі, якщо 10 (десяте) число місяця є неробочим днем, то Позичальник зобов'язаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно з п. 2.4. цього Договору, до попереднього робочого дня (2.4.1. Договору). Відповідно до п. 2.4.2. Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі. Згідно п. 2.4.3. Договору, проценти, нараховані на прострочену заборгованість за Кредитом вважаються простроченими процентами. Крім цього розділом 3.3. цього Договору визначені зобов'язання позичальника, серед яких забезпечити Кредитора всіма необхідними документами для здійснення ним дій передбачених п. 3.2.1. цього Договору; суворо дотримуватися положень Договору, а також договору, визначеного п. 1.3. цього Договору; сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4., 2.5. цього Договору; своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п .1.1 цього Договору. (п.п. 3.3.4, 3.3.5, 3.3.7, 3.3.9 Договору). Відповідно до п. 4.1 Договору, у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4. цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п. 1.1. цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Із долученого до справи розрахунку заборгованості станом на станом на 12.11.2015р. відповідач має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 120 342,96 грн. та складаєте з: суми заборгованості за кредитом - 57 576,34 грн.; суми заборгованості за відсотками - 29 802,69 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 25 701,41 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 7 262,52 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за Договором кредиту №40.29-48/390 на купівлю автотранспортних засобів від 24.04.2008 року належним чином не виконувала, а отже зобов'язана повернути позивачу борг по кредитному договору в загальному розмірі 120 342,96 грн. Тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 805,15 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved