Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У грудні 2014 року позивач - Публічне акціонерне товариство «ТЕРРА Банк» через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21.418,76 гривень, а також стягнути з нього на свою користь понесені витрати по сплаті судового збору. Позивні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем 11.12.2013 року було укладено кредитний договір про встановлення овердрафту за № Д-31/18 (далі - кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на умовах овердрафту з лімітом в межах 16.500,00 грн. на термін до 06.12.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 37 % річних відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 3.3 кредитного договору. В подальшому термін повернення кредиту не подовжений згідно п. 2.3 кредитного договору, в зв'язку з направленням відповідачу повідомлення від 25.11.2014 року за № 25.11.2014/13-вих. про відмову від продовження строку користування кредиту. Згідно з п.п. 2.3 та 3.2 кредитного договору, кредит погашається при надходженні коштів на поточний рахунок відповідача за № [NUMBER], відкритий у позивача. Остаточною датою погашення кредиту є 06.12.2014 року. Кредитним договором, а саме п.3.5, обумовлено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно кожного 28 числа поточного місяця. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному п. 3.3 Кредитного договору. Згідно п. 3.6 Кредитного договору, нарахування процентів здійснюється за період з дати надання кредиту по день нарахування процентів у поточному місяці включно, та надалі за період з дня, наступного за днем нарахування процентів в місяці, що передує поточному, по день нарахування процентів в поточному місяці, а при погашенні кредиту - по день, що передує дню погашення кредиту. Однак обумовлених кредитним договором зобов'язань відповідач не дотримався, зокрема, не повернув кредиту в термін, обумовлений кредитним договором, та не сплатив нараховані проценти за останнім. Кредитним договором обумовлено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом, відповідач сплачує позивачу пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення (п.5.3. кредитного договору). Крім того, у випадку прострочення відповідачем виконання зобов'язання по поверненню позивачу суми боргу за кредитним договором, відповідач зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції (п.5.4. кредитного договору). Згідно п.5.5 кредитного договору, у випадку порушення відповідачем строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 25 % від простроченої суми згідно ч.2 ст.625 ЦК України. Тож за порушення договірних зобов'язань, відповідачу нараховані штрафні санкції та інфляційні втрати, відповідно до умов кредитного договору. Станом на 09.12.2014 рік, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 21.418,76 грн., з яких: 16.500,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 652,32 грн. - проценти, нараховані за користування кредитом; 3.563,57 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 282,93 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 37,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 317,73 грн. - 3 % річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів; 64,24 грн. - 25% річних та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту. Разом з тим, станом на 15.12.2014 рік відповідач не виконав своїх зобов'язання по поверненню кредиту в термін, визначений умовами кредитного договору. За таких обставин, оскільки договірні зобов'язання відповідачем добровільно не виконуються, позивач змушений звернутися до суду з викладеним позовом та просити суд в примусовому порядку стягнути з відповідача усю наявну заборгованість за кредитним договором. Представник позивача за довіреністю від 11.12.2014 року Бойко С.М. в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд повністю їх задовольнити, Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Виходячи зі змісту ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 11, 509, 525, 526, 527, 530, 536, 549, 550, 554, 626, 627, 1049, 1050, 1054, гл.19 ЦК України, укладеним між сторонами Договором. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. У ст.1054 ЦК України, зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 243,60 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: approved