Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича про визнання права власності на майно, звільнення майна з-під арешту та усунення перешкод у користуванні власністю, в якому просила визнати квартиру за адресою: [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] ; відступити від рівності часток у спільному майні подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 37,1 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м та звільнити квартиру з-під арешту; визнати недійсною оцінку квартири за адресою [ADDRESS] , загальною площею 37,1 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м, що належить [PERSON] та протиправною передачу на торги квартири за адресою [ADDRESS] , загальною площею 37,1 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м; усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою за адресою [ADDRESS] , загальною площею 37,1 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м, що належить [PERSON] , шляхом вселення її та неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] у квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 37,1 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 21.06.2007 року [PERSON] та [PERSON] в шлюбі придбано в кредит квартиру за адресою [ADDRESS] . Тобто, вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя на підставі норм СК України. Кредит та право власності на майно оформлене на ім`я [PERSON] з її згоди. Кредитний договір №00316/RP6 від 21.06.2007 року укладений між [PERSON] та ПАТ «МТБ Банк». Цільове призначення кредиту: на придбання спірної квартири, сума кредиту 176000 доларів США. Договір іпотеки №00040rР від 21.06.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., укладений між [PERSON] та ПАТ «МТБ Банк». Через боргові зобов`язання відповідача [PERSON] на спірну квартиру накладений арешт та вона передана для примусової реалізації. Дане майно є єдиною житловою нерухомістю родини з двома малолітніми дітьми. Відповідач [PERSON] не допускає позивача у спірну квартиру, не визнає наявність її частки у ній. В свою чергу відповідач ПАТ «МТБ Банк» змінив замки та закрив приміщення квартири на власний розсуд. Спірна квартира підпадає під дію мораторію, визначеного Законом України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Оцінка квартири проведена з порушенням норм Закону України «Про охорону культурної спадщини та Постанови КМУ №1447-2002 року «Про затвердження методики грошової оцінки пам`яток». Крім того, відповідач ПАТ «МТБ Банк» на власний розсуд змінив внутрішнє облаштування приміщень, що призвело їх у складний будівельний стан та створює перешкоди у проживанні родини. Внаслідок дій відповідача ПАТ «МТБ Банк» приміщення фактично приведено у нежитловий стан. А саме: на момент придбання, вартість квартири складала 1/2 від 179000 доларів США, тобто 89500 доларів США, наразі еквівалент 7385, 16 доларів США. Іншого житла у позивача та її дітей немає. З огляду на те, що позивач є співвласником спірної квартири, але не є боржником перед відповідачем ПАТ «МТБ Банк», арешт на його майно накладений протиправно та підлягає скасуванню. Ухвалою суду від 17.12.2020 року було задоволено заяву позивача та забезпечено позов шляхом зупинення примусового продажу квартири за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою суду від 28.12.2020 року заяву ПАТ «МТБ Банк» про застосування зустрічного забезпечення задоволено. Застосовано зустрічне забезпечення у справі, шляхом внесення [PERSON] на депозитний рахунок Октябрського районного суду м.Полтави коштів у розмірі 200000 гривень. Відповідач ПАТ «МТБ Банк» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні вимог у повному обсязі. Зазначив, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором від 21.06.2007 року, 10.12.2019 року рішенням Київського районного суду м.Полтави стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №00316/RP6 від 21.06.2007 року в розмірі 120294,17 доларів США, що складає заборгованість за тілом кредиту. На виконання вказаного судового рішення 21.09.2020 року Київським районним судом м.Полтави було видано виконавчі листи, які наразі перебувають на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. Вказана квартира була придбана не за особисті кошти позичальника, а за кредитні кошти, про що також зазначено в договорі іпотеки та кредитному договорі, тому дане майно не може бути об`єктом спільної сумісної власності, оскільки позивачка не брала жодної участі у його придбанні та утриманні. Відсутні докази того, що [PERSON] не допускає позивача до спірної квартири, та що банк змінив замки, закрив приміщення квартири. Безпідставними є також твердження позивача, що спірна квартира підпадає під дію мораторію, оскільки вказане нерухоме майно не використовується як місце постійного проживання позичальника і у позичальника наявне інше нерухоме житлове майно, в якому позивачка та [PERSON] проживають разом з дітьми, вказане майно придбавалося за кредитні кошти, а не за особисті, тоді як мораторій підлягає застосуванню за наявності вказаних ознак. При цьому, спірна квартира не може вважатися взагалі об`єктом, придатним для проживання, оскільки вказана квартира майже повністю зруйнована, в ній відсутні будь-які умови для проживання. Крім того, [PERSON] фактично є власником житлового будинку, загальною площею 159,4 кв.м, житловою площею 36,9 кв.м за адресою: [ADDRESS] , і саме в даному будинку проживають його дружина, яка подає вказаний формальний позов та діти. В даному випадку є очевидним той факт, що подружжя [PERSON] діють недобросовісно, оскільки права не є порушеними і фактично відсутній спір між самою позивачкою та відповідачем (т.1 а.с.153-156). Відповідач приватний виконавець Скрипник В.Л. подав відзив на позовну заяву, в якому просив залишити без розгляду позов до приватного виконавця; відмовити в задоволенні позову в частині визнання недійсною оцінки квартири за адресою: [ADDRESS] та визнання протиправною передачі її на торги. Зазначив, що приватний виконавець є неналежним відповідачем у справі. На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває зведене виконавче провадження №63203552, до складу якого входять: виконавче провадження №63191677 з примусового виконання виконавчого листа №552/7479/16-ц від 21.09.2020 року, виданого Київським районним судом м.Полтави про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованості в сумі 120294,17 доларів США; виконавче провадження №63191543 з примусового виконання виконавчого листа №552/7479/16-ц від 21.09.2020 року, виданого Київським районним судом м.Полтави, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованості в сумі 45268,26 доларів США; виконавче провадження №63191349 з примусового виконання виконавчого листа №545/3761/13-ц від 07.02.2017 року, виданого Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованості в сумі 69198,92 доларів США; виконавче провадження №63190700 з примусового виконання виконавчого листа №545/3761/13-ц від 07.02.2017 року, виданого Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованості в сумі 47434,72 доларів США; виконавче провадження №63190333 з примусового виконання виконавчого листа №552/5241/13-ц від 11.08.2017 року, виданого Київським районним судом м.Полтави, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованості в сумі 167389,05 доларів США. 02.10.2020 року на адресу приватного виконавця надійшли відповідні заяви ПАТ «МТБ Банк» про примусове виконання рішення суду. Зокрема, у заяві про примусове виконання рішення суду стягувач ПАТ «МТБ Банк» зазначив, що боржнику належить квартира за адресою: [ADDRESS] . З метою забезпечення реального виконання судового рішення та на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» 05.10.2020 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на нерухоме майно: квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить боржнику та здійснено реєстрацію відповідного обтяження в державному реєстрі. 22.10.2020 року здійснено опис вищевказаної квартири боржника, про що винесено відповідну постанову про опис та арешт майна боржника ВП №63191677. У зв`язку з тим, що 23.10.2020 року на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача про недосягнення згоди між ПАТ «МТБ Банк» та боржником [PERSON] стосовно визначення вартості майна, виконавцем того ж дня винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та залучено для проведення оцінки арештованого майна ПП «Центр незалежної оцінки» в особі директора Скобкіна Д.С. 12.11.2020 року надійшов звіт №938 про незалежну оцінку майна. 13.11.2020 року сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про визначення вартості майна боржника. 18.11.2020 року виконавцем підготовлено та направлено до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна ЗВП №63203552. У системі СЕТАМ сформовано лот №454011 з реалізації нерухомого майна: ІПОТЕКА. Однокімнатна квартира, загальною площею 37,1 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Торги призначено на 18.12.2020 року. Дії приватного виконавця щодо оцінки арештованого майна боржника та передачі його на реалізацію сторонами виконавчого провадження оскаржені не були. Таким чином, позивачем, яка не є стороною виконавчого провадження, безпідставно та необґрунтовано заявлено вимоги, що стосуються дій приватного виконавця, які не можуть бути предметом судового розгляду в межах даного позову (т.1 а.с.199-204). Ухвалою суду від 28.01.2021 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення доказів у справі. Постановою Полтавського апеляційного суду від 01.02.2021 року ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 17.12.2020 року скасовано, відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 14.04.2021 року клопотання представника позивач задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. копію нотаріальної справи з посвідчення договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] та у приватного виконавця Скрипника В.Л. копію виконавчого провадження щодо реалізації квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10.06.2021 року в задоволенні клопотань представника позивача адвоката Марченко Г.І. відмовлено; закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. До суду від [PERSON] надійшла заява про відвід судді Чуванової А.М. Ухвалою суду від 13.07.2021 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід судді Чуванової А.М. В судових засіданнях 28.01.2021 року, 10.06.2021 року, 12.05.2021 року, представник позивача адвокат Марченко Г.І. була присутньою при розгляді справи, підтримала заявлені позовні вимоги, заявила ряд клопотань, які були вирішені судом. Проте, 26.06.2021 року, 13.07.2021 року позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, місце, час розгляду цивільної справи, в судові засідання не з`явилась та свого представника до суду не направила. Встановлено,\~що вищевказана\~цивільна справа\~перебуває в\~провадженні суду\~з грудня\~2020\~року. Згідно ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою п. 10 ч. 2\~статті 2 ЦПК України\~та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Згідно висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-24063ск15, причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, ураховуючи, що позивач, який не з`являється в судове засідання, має право на використання передбаченого законом права на процесуальне представництво в суді. Ухвалою від 13.07.2021 року суд на місці,

Outcome: dismissed