Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Котелевського районного суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просили стягнути з ТОВ «Зоря» на їх користь збитки, заподіянні внаслідок неодержання доходів за час невикористання земельної ділянки за період з 2013 року по 2016 рік в розмірі 5566, 13 грн. відповідно на кожного. Вимоги позивачів обґрунтовані тим, що вони згідно рішення суду є спадкоємцями за законом, зі всіма правами та обовязками, права власності по ? частині земельної ділянки площею 4,7453 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала [PERSON], яка померла 30.10.2012 року, при цьому остання за життя уклала 31 січня 2008 року з ТОВ «Зоря» договір оренди землі строком на 5 років. Зазначили, що відповідно до іншого рішення суду вказаний договір оренди землі визнано припиненим у звязку з закінченням строку, на який його було укладено, а також стягнуто з відповідача на їх користь заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2012 рік, в задоволенні вимог щодо стягнення такої заборгованості за 2013-2016 роки відмовлено в звязку з припиненням зобовязання орендаря зі сплати орендної плати на підставі договору, а тому позивачі вважають, що відшкодуванню підлягають збитки заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, а розмір плати слід визначити за 2013 2016 роки виходячи з законодавчо закріпленої мінімальної плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) при здачі в оренду, з розрахунку не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися надали до суду письмові заяви, в яких просили суд задовільнити їх позов у повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві, а також письмових поясненнях та провести розгляд справи без їх участі. Представник відповідача ТОВ «Зоря» за дорученням [PERSON] зявився, пояснив суду, що вони не визнають позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Узагальнена позиція відповідача ТОВ «Зоря» зводиться фактично до того, що збитків позивачам [PERSON] та [PERSON] вони не завдавали та їх права не порушували, так як позивачі тривалий час оформлювали спадщину, а запропонований позивачами розрахунок збитків не відповідає чинному законодавству. Суд, заслухавши пояснення, осіб, які беруть участь у розгляді справи, встановивши обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження встановлених обставин, приходить до такого. Положеннями статей 125, 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Розглядом справи установлено, що рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 30.09.2015 року за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на ? частину земельної ділянки площею 9,03 га, кадастровий номер 5322283000:00:002:0056, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і знаходиться на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала їх двоюрідній бабі [PERSON], яка померла 30.10.2012 року в с. Лабурівка Котелевського району Полтавської області (а.с. 15-18). З копії рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 28.12.2015 року вбачається, що частково скасовано за нововиявленими обставинами рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 30.09.2015 року та визнано за [PERSON] та [PERSON], в порядку спадкування за законом право власності на ? частину земельної ділянки площею 4,7453 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і знаходиться на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала їх двоюрідній бабі [PERSON], яка померла 30.10.2012 року в с. Лабурівка Котелевського району Полтавської області ( а.с. 19-22). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що 11.02.2016 року за [PERSON] та [PERSON] проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності за вище вказаною успадкованою земельною ділянкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності: 13241673 (а.с. 23). З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що 09.02.2016 року вище вказана земельна ділянка зареєстровано в цьому реєстрі та має кадастровий номер 5322283000:00:002:0284 (а.с. 24-26). Отже, позивачі [PERSON] та [PERSON] набули право власності на земельну ділянку відповідно до вимог, що передбачені чиним Законодавством. З копії рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 04.11.2016 року вбачається, що позовну заяву [PERSON], [PERSON] до ТОВ «Зоря» третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області про визнання договору оренди землі припиненим та стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою, задоволено частково; визнано договір оренди землі від 31 січня 2008 року, укладений між Михно М І. та ТОВ «Зоря» в особі директора [PERSON], зареєстрований Котелевським районним реєстраційним офісом №3 Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 26.02.2008 року за №040854500179 припиненим у звязку з закінченням строку, на який його було укладено; зобовязано ТОВ «Зоря» повернути [PERSON] та [PERSON], земельну ділянку площею 4, 7453 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і знаходиться на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, з кадастровим номером 5322283000:00:002:0284; у задоволенні позовної вимоги [PERSON] та [PERSON] про стягнення з ТОВ «Зоря» заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік, відмовлено. При цьому, в тексті рішення було звернено увагу спадкоємців на те, що захист порушеного права стосовно безпідставного користування майном до його поверненню власнику здійснюється у відповідному порядку, передбаченому ЦК та ЗК України. Дане рішення суду набрало законної сили 15.11.2016 року (а.с. 32-35). Матеріали справи свідчать, що після набрання вище вказаним рішенням законної сили позивачі [PERSON] та [PERSON] зверталися до відповідача ТОВ «Зоря» з листом про добровільну сплату їм за фактичне користування земельною ділянкою (пай) за 2013-2016 роки в розмірі 10\~833, 92 грн. (а.с. 36-37). Однак, відповідач ТОВ «Зоря» у добровільному порядку не сплатив позивачам [PERSON] та [PERSON] зазначену плату за фактичне користування земельною ділянкою (пай) за 2013-2016 роки. У звязку з наведеним [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цивільним позовом до ТОВ «Зоря» про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час невикористання земельної ділянки. У п) 8 ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків. Положеннями ст. 22 цього Кодексу визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом ґ) ч. 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до пункту д) ч. 1 ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким спеціальним підзаконним актом є «Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам», затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 р. із змінами ( далі - Порядок). Пунктом 3 Порядку визначено, що відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і деревно-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. А у пункту 2 цієї ж Постанови передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Таким чином, з наведеного правового аналізу слідує, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, а підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства та порядок за яким вона стягується встановлено, зокрема: ЗК України та нормативно-правовим актом у галузі земельних відносин, які є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів. А тому вирішуючи даний спір слід зважати на те, що відшкодування власникам землі збитків заподіяних внаслідок неодержання доходів за час невикористання земельної ділянки здійснюється юридичними особами, які використовують земельні ділянки відповідно до встановленого Порядку, а розмір збитків у таких випадках визначається відповідними Комісіями, що оформлюється актом. Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, - ч. 1 ст. 11 того ж Кодексу, в тому числі , обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, - ч. 2 ст. 59 даного Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] збитки, що заподіяні внаслідок неодержання доходів за час невикористання земельної ділянки за період з 2013 року по 2016 рік визначили самостійно в розмірі 5566, 13 грн. відповідно на кожного. Тобто, позивачі [PERSON] та [PERSON] теоретично побудували розмір збитків на можливих очікуваннях отримання певного доходу, при цьому взявши за основу критерій законодавчо закріпленої мінімальної плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) з розрахунку не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Доказів того, що позивачі [PERSON] та [PERSON] у визначеному Порядку для відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, що встановлений Кабінетом Міністрів України, надано не було. Відтак, враховуючи наведене, а також те, що позивачами [PERSON] та [PERSON] не надано належних доказів розміру (розрахунку) завданих їм збитків, складеного відповідним органом з дотриманням правил встановленого Порядку, то у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача ТОВ «Зоря» на їх користь збитків, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час невикористання земельної ділянки за період з 2013 року по 2016 рік в розмірі 5566, 13 грн., на кожного, слід відмовити повністю. Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, викладеними у постанові від 14 вересня 2016 року по справі №\~703/5377/14-ц. На підставі викладеного та ст. ст. 16, 22, 1166, ст. ст. 125, 126, 152, 156, 157 ЗК України, «Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам», затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 р. із змінами, а також

Outcome: dismissed