Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просила суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у сумі 149679,79 грн., пеню за прострочення аліментів в сумі 27369,46 грн., 3 відсотка річних в сумі 31162,10 грн., інфляційні витрати у сумі 231120,56 грн. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2019 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Матеріалами справи встановлено, що за адресою своєї реєстрації у Лиманському районі Одеської області відповідач тривалий час не проживає (довідка Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області від 28.01.2020 року), місце його перебування не встановлено. Разом із тим відповідач сповіщений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання. Відзив на позовну заяву не надав. Позивач подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Спрощене провадження може бути і заочним (ч. 2 ст. 281 ЦПК України). Це можливе, якщо належним чином сповіщений відповідач не подасть відзив, а позивач не буде заперечувати проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). В даному випадку спрощене провадження здійснювалось з викликом сторін. Позивач зазначила, що не заперечує проти заочного вирішення справи. Скасування заочного рішення має наслідком призначення справи до розгляду знов за правилами спрощеного позовного провадження (ст. 287 ЦПК України). Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.03.2020 року розгляд справи призначений у заочному порядку за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Цей шлюб розірваний (св-во від 01.04.2003 року, а/з № 33). Від цього шлюбу народжений [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає з мамою, що вбачається зі змісту витягу № 5122-1188654-2017 від 13.06.2017 року. [PERSON] навчається за контрактом на денному, відділенні Петрівського аграрного коледжу з 30.07.2018 року, строк завершення навчання 30.06.2022 року. Рішенням Южненського міського суду Одеської області від 16.05.2002 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини- [PERSON] [INFO] , щомісячно в розмірі однієї чверті з усіх видів доходу (заробітку), починаючи з 16 травня 2002 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] . На підставі виконавчого листа державним виконавцем здійснювалось виконавче провадження ВП № 46819676. Відповідно до розрахунку державного виконавця від 06.02.2019 року, станом на 06.02.2019 року заборгованість по оплаті аліментів становить 149679,79 грн. Відповідно до ст. 187 СК України ця заборгованість має бути стягнута за відповідним рішенням суду. Отже в цій частині позовні вимоги засновані на законі, обгрунтовані, доведені відповідними доказами, тому підлягають задоволенню повністю. Позивачем, відповідно до положення ч.1 ст. 196 СК України, нараховано пеню (неустойку) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за формулою: Пеня=У*0,01*Х. У- заборгованість за кожен місяць; 0,01=1%:100%. Х-кількість днів прострочення. Розрахунок здійснений за період з 01.03.2012 року по 06.02.2019 року. Суд виходить з того, що положенням статті180 СК України\~визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3\~ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно\~статті 196 СК України\~(в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Норма ч. 1\~ст. 196 СК України\~про стягнення пені в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення,\~але не більше 100 відсотків заборгованості\~вступила в дію 08.07.2017 року в редакції\~Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року. Отже, вказана норма закону не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами в даному спорі за період з березня 2012 року по 07.07.2017 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. За змістом\~статті 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Положенням статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Sp=(A1x1%xQ1)+(A2x1%xQ2)+……….(Anx1%xQn), де: Sp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини 1\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначені висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах\~заявлених нею\~вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що розрахунок пені за несплату аліментів проведений не за вище наведеною формулою. Суд виходить із загальних підстав диспозитивності, змагальності, розпорядження позивачем своїми правами, правом на визначення предмету, правової підстави позову, і вважає, можливим стягнути суму 27369,46 грн. як пені за прострочення сплати аліментів в межах пред`явлених позивачем вимог. Суд не має процесуального права виходити за межі позовних вимог. Тому в цій частині позову, не зважаючи на невірний розрахунок позивачем (в бік зменшення пені), позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується індексу інфляції та трьох відсотків річних суд виходить з наступного: За змістом статей 524, 533-535 і 625\~ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. З аналізу норми ст.\~625\~ЦК України випливає, що у вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного суду\~№ 686/21962/15-ц від 16.05.2018. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що до правовідносин, що виникають з приводу виконання судових рішень, зокрема щодо стягнення аліментів, можуть застосовуватися норми, що передбачають відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Стаття 625 ЦК України\~встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи\~ст. 625 ЦК України\~про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги, що відповідальність за прострочення сплати аліментів та відповідний розмір процентів, що підлягає стягненню з боржника, встановлено\~ст.196 СК України, застосуванню підлягає зазначена спеціальна норма права. Тому позов в частині стягнення 3% річних за порушення грошового зобов`язання не підлягає. Зі змісту\~ст. 625 ЦК України\~вбачається, що відповідальність за порушення будь-якого грошового зобов`язання настає незалежно від підстав його виникнення. В тому числі й на підставі судового рішення, яким стягнуто відповідні грошові кошти. За обставин даної справи вбачається, що рішенням Южненського міського суду Одеської області від 16.05.2002 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини- [PERSON] [INFO] , щомісячно в розмірі однієї чверті з усіх видів доходу (заробітку), починаючи з 16 травня 2002 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Тобто, щомісячний розмір аліментів із зазначенням конкретної суми грошових коштів судом не визначався. Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів є триваючим та розмір щомісячної сплати може змінюватися залежно від розміру отриманого боржником доходу, але не може бути меншим від встановленого законодавством мінімального розміру аліментів на одну дитину. Мінімальний розмір аліментів в свою чергу законодавцем визначений виходячи з прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який в свою чергу щорічно змінюється. Окрім того загальний розмір заборгованості може змінюватися (збільшуватися або зменшуватися) залежно від здійснених проплат. При цьому, загальний розмір заборгованості згідно зі\~ст. 195 СК України\~визначається державним виконавцем (приватним виконавцем) та в разі виникнення спору - судом шляхом постановлення відповідного рішення щодо стягнення конкретного розміру заборгованості. Тобто в разі стягнення конкретного розміру заборгованості по аліментах на підставі рішення суду та в разі невиконання такого рішення для боржника настають наслідки, визначені нормами\~ст. 625 ЦК України, зокрема щодо обов`язку сплати інфляційних втрат за весь час прострочення. В даному випадку конкретний розмір заборгованості по сплаті аліментів рішенням суду не стягувався. Таким чином, суд вважає, що зобов`язання зі сплати конкретного розміру заборгованості на підставі рішення суду на момент розгляду справи не виникло, в зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~та їх стягнення. Правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2008 року у справі № 686/21962/15-ц не підлягає застосуванню при розгляді вказаної справи, оскільки правовідносини в даній справі не є подібними до правовідносин у справі № 686/21962/15-ц, яка була предметом розгляду ВП ВС (стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання вироку суду в частині стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди). Таким чином позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат також не підлягають задоволенню. З відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави за правилом ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам, оскільки позивач звільнена від його сплати за Законом. На підставі наведеного,

Outcome: partial