Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Неодноразово уточнювала вимоги, в остаточній редакції просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 2000 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що з 01.03.1998 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину [INFO]. Починаючи з травня 2013 р. шлюбні відносини фактично припинені, сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливим. Спільне господарство не ведуть, у них з відповідачем абсолютно різні погляди на життя, виховання дитини. За таких обставин вважає примирення з відповідачем взагалі неможливе, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та їхньої доньки. Відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини. [PERSON] має роботу та власні доходи, а тому може надавати дитині матеріальну допомогу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Представник позивача надав правове обґрунтування заявленим вимогам. Відповідач у судове засідання не з'явися, як вбачається з нотаріально посвідченої заяви, не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розглядати справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 01.03.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 147, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьками якої у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси 06.06.2001 року (а.с.5). З квітня 2013 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, з червня 2013 року позивач переїхала до м. Харкова, спільне господарство не ведуть, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім'ї суд вважає обох з подружжя, надання строку на примирення вважає не доцільним. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити без змін. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у разі ухилення від цього обов'язку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідач є батьком [PERSON], у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, і з нього підлягають стягненню аліменти на утримання доньки. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що відповідач має мінливий дохід, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн., проти чого він не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved