Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ КБ «Правекс Банк» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором №1315-001/06Ф від 15 вересня 2006 року у сумі 15 779 225 грн. 16 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 627 000 Євро на строк до 15 вересня 2011 року зі сплатою 15 % річних. 27 липня 2010 року до вказаного кредитного договору було внесено зміни та доповнення. З метою забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого останній поручився за виконання позичальником зобов'язань за договором. У зв'язку з невиконанням умов договору у [PERSON] виникла заборгованість. Позивач, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Натомість у матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій останній просить розглядати справу без його присутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі, належним чином повідомлялися про місце, день і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 2006 року між АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс банк», та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1315-001/06Ф, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти строком до 15 вересня 2011 року зі сплатою 15 % річних. 22 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Правекс банк», та [PERSON] укладено договір поруки, згідно умов якого останні поручився нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі виконання позичальником зобов'язанням за вказаним кредитним договором. 27 липня 2010 року було внесено зміни та доповнення до договору про відкриття кредитної лінії №1315-001/06Ф від 15 вересня 2006 року, згідно якого банк має право надати позичальникові кредит на споживчі цілі в іноземній валюті на загальну суму 592 000 Євро. 14 жовтня 2011 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору від 15 вересня 2006 року, згідно якого термін дії договору продовжено з 15 вересня 2011 року до 30 листопада 2011 року. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідачів перед банком станом на 26 листопада 2014 року складає 848 229,97 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ становить 15 779 225 грн. 16 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 533 700,06 Євро, що еквівалентно 9 928 172 грн. 44 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 259 022,43 Євро, що еквівалентно 4 818 473 грн. 04 коп., прострочена заборгованість за відсотками - 9 441 Євро, що еквівалентно 175 626 грн. 50 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 46 066,48 Євро, що еквівалентно 856 953 грн. 17 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], отримавши кошти за кредитним договором, належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 4.1 договору поруки даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до 15 вересня 2014 року. [PERSON] є поручителем та відповідає за невиконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, а тому має нести відповідальність згідно умов договору поруки. Таким чином, позовні вимоги банку про солідарне стягнення на його користь заборгованості з позичальника та поручителя є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved