Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] комітету Вінницької міської ради про зобов'язання укласти договір найму на жиле приміщення. Позов обґрунтований тим, що позивач та члени її сімї проживають у квартирі № 37 в будинку по вул. Аг. Кримського, 46 у м. Вінниці. Водночас відсутність у [PERSON] ордеру на житло не дозволяє укласти їй договір найму квартири та бути визнаною належним наймачем, що суттєво обмежує здійснення її цивільних прав. Позивач просила укласти на її імя договір найму квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 14.01.2019 року відкрито провадження у даній справі, її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Також залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору осіб, які проживають у [INFO]. Ухвалою суду від 01.02.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.02.2019 року заяву [PERSON] про виправлення недоліків позовної заяви та внесення доповнень повернуто позивачеві. Ухвалою суду від 07.02.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] Відповідач та треті особи у встановлений судом строк відзив, пояснення щодо позову не подали, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, визнавши докази належними, достовірними і допустимим, суд встановив: рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2013 року (справа № 127/16719/13-ц) суд відмовив в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «УЮТ», третя особа [PERSON] комітет Вінницької міської ради про зобовязання вчинити дії: визнанні належним наймачем квартири [ADDRESS] в звязку з відсутністю ордеру на вселення. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.01.1999 року (справа № 2-178/99р.) задоволена скарга [PERSON] на рішення зборів акціонерів та комісії по розподілу та оплаті житла ВАТ «Завод «Термінал», визнано неправомірним пп. 6.1,8.2,6.3 постанови загальних зборів акціонерів АТ «Завод «Термінал» від 19.06.1998 року, яким доручено остаточний розподіл квартир в 40-квартитроному житловому будинку по вул. Ленських подій в м. Вінниці. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.03.2011 року (справа № 2-70/11), яким позов [PERSON] до виконкому Вінницької міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог до предмету спору на стороні позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ВАТ «Завод «Термінал», АТ «Імексбанк» про визнання незаконним і скасування рішення [PERSON] комітету Вінницької міської ради про оформлення права власності на квартиру, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, визнання незаконним і скасування дублікату свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру - задоволено частково: визнано незаконним та скасовано рішення [PERSON] комітету Вінницької міської ради № 457 від 15.03.2005 року про оформлення права власності ВАТ «Завод «Термінал» на квартиру [ADDRESS], визнано незаконним і скасовано свідоцтво № 280 від 15.03.2005 року про право власності на квартиру № 37 в будинку № 46 по вул. Ленських подій в м. Вінниці, в задоволені решти вимог відмовлено. При цьому суд зазначив, що сам факт скасування рішення [PERSON] комітету Вінницької міської ради та свідоцтва про право власності на спірну квартиру надає право [PERSON] звернутися до органів місцевого самоврядування для оформлення права власності на спірну квартиру в передбаченому чинним законодавством порядку. При цьому суд зазначає, що в матеріалах відсутні будь-які докази звернення [PERSON] до органів місцевого самоврядування для оформлення права власності. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 10.12.2014 року у цивільній справі № 127/15960/14-ц в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] комітету Вінницької міської ради про зобовязання видати ордер на житлове приміщення відмовлено. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2017 року у цивільній справі № 127/367/17 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] комітету Вінницької міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобовязання видати ордер на квартиру № 37 по вул. Агатангела Кримського (Ленських подій), 46 в м. Вінниці відмовлено. При винесенні вказаних вище рішень (крім рішення у справі № 2-178/99р.) було встановлено, що [PERSON], разом з членами сімї - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно списку громадян на заселення будинку 46 по вул. Ленських подій в м. Вінниці вселились і на момент винесення рішень мешкали в квартирі № 37. Будь-які документи про те, що хтось з вказаних осіб змінив прізвище на [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Отже позивач не надала доказів, що свідчать про правомірне вселення у спірне житло. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 692 від 23.03.2017 року договір найму житлового приміщення, яке перебуває у комунальній власності, укладається виключно на підставі ордеру, термін дії якого не закінчився, житлово-експлуатаційними підприємствами або організаціями, які обслуговують будинок. В усіх інших випадках - на підставі рішення виконавчого комітету міської ради, після розгляду на громадській комісії з житлових питань. Таким чином, обовязковою умовою для укладення договору найму державного і громадського житлового фонду є наявність у потенційного наймача ордера. Відсутність ордера на житлове приміщення є підставою для відмови в укладенні договору. До повноважень [PERSON] комітету Вінницької міської ради віднесено укладення договору найму з фактично зареєстрованими і проживаючими мешканцями житлових приміщень. Проте обов'язок щодо надання повного пакету документів для укладення договору найму вже покладається на особу, яка звертається для укладення договору найму, а орган місцевого самоврядування розглядає такий та приймає відповідне рішення, у межах наданих повноважень. Також слід зазначити, що відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, діяльність органів місцевого самоврядування регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями. Така позиція щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму №13 від 24.10.2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Крім того, в даному випадку діє принцип свободи договору і сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов (ст.ст. 6, 627 ЦК України). Отже, дотримуючись принців законності, відсутності у позивача ордера на спірну квартиру, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, суд не має права втручатися в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування. Крім того, приймаючи до уваги відсутність доказів про порушення прав позивача про вселення чи проживання у спірному помешканні, на думку суду, позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки за існуючих умов позивачу слідувало звернутись до суду з позовом про визнання права користування житловим помешканням. Тому в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed