Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У грудні 2013р. [PERSON] звернувся в суд з позовом про стягнення з ТОВ «Макіївжитлобуд» на його користь моральну шкоду, спричинену стійкою втратою професійної працездатності на 100%, у розмірі 30000грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 1972 року працював у ДСК треста «Макіївжитбуд» камінчиком-монтажником. 13 березня 1975 року, виконуючи свої професійні обов'язки, проводив розшивку швів 4 під'їзду 5 поверху. Люлька була переставлена за допомогою крану на 6 поверх. Він працював зі швами, а його напарник пішов за розчином. В цій час лівий край люльки обірвало, вона вдарилась об віконний отос, а він випав з висоти 6 поверху, внаслідок чого отримав чисельні травми: «компрессионный перелом Л-4 с подвывихом и повреждением корешков конского хвоста, ушибленная рана в лобной области, в области подбородка». 10.04.1975р. йому була проведена операція на хребті. Причиною нещасного випадку, вказаною в акті за формою Н-1, є неправильне кріплення люльки, винні не зазначені. Після травми у 1979 році йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності, інвалідність третьої групи. У 2003 році такий статус встановлено безстроково. 12.11.2009р. під час огляду обласною МСЕК його визнано інвалідом 2 групи від трудового каліцтва з встановленням 70% втрати професійної працездатності, а 16.02.2011р. ступінь втрати працездатності встановлено 80% безстроково. 29.08.2013р. МСЕК встановила йому 100% втрати працездатності, безстроково. Внаслідок травми на виробництві він постійно потребує медичного огляду, догляду та лікування, його постійно хвилює біль у хребті, ногах, який підсилюється під час ходіння, навантаження. Він відчуває слабкість в ногах, підвищену втомленість, обмеженість руху, у нього постійно болить голова, періодично трапляється нетримання сечі та зябкість ніг. Все це погано відображається на його психічному стану, він погано спить, став роздратованим та нервовим, не може виходити з дому на далеку відстань. Вже 38 років він відчуває себе неповноцінною людиною, обмеженою у виборі фізичної активності, відпочинку, у спорті та побуті, весь час вимушений шукати собі заробіток не за своєю професією та покликанням, а таку, яка б відповідала стану його здоров'я. Так як на його утриманні знаходиться сім'я, то він, як годувальник, змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та утримання його родини, оскільки його дохід складає203грн.48коп., як втрачений заробіток, і 1100грн. - пенсія за віком. Позивач до судового засідання не з'явився, просив розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про судове засідання повідомлений. Суд, дослідив представлені докази, встановив наступне. Згідно акту за формою Н-1 нещасний випадок на виробництві з [PERSON] стався 13 березня 1975р. /а.с.6-7/ Дата встановлення страхового випадку 15.03.1975р. Згідно довідок про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, які надані позивачем, не вбачається, коли первинно йому була встановлена втрата професійної працездатності, і в якому відсотку, що необхідно для встановлення виникнення права на відшкодування моральної шкоди і визначення її розміру. /а.с.8-9/ Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не доведені обставини первинного встановлення втрати професійної працездатності. Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року №472, передбачено відшкодування моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодження здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, передбачено також Законом України «Про охорону праці» від 14.10.1992р. і Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999р. Однак, як Правила, так і зазначені Закони, були прийняті вже після отримання [PERSON] виробничої травми і первинного встановлення втрати професійної працездатності, в 1979р., як зазначено останнім. Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з отриманням виробничої травми і втратою професійною працездатності на 100%.

Outcome: dismissed