Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про виселення [PERSON]. В подальшому відповідач уточнила позовні вимоги. В уточненої позовної заяві в обґрунтування заявлених вимог позивач послалася на наступне. На підставі розпорядження Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси вона є основним наймачем квартири [ADDRESS] В квартирі були зареєстровані вона, її чоловік, їх донька та мати чоловіка. Шлюб між нею та її чоловіком [PERSON] було розірвано у 2011 року, у зв'язку з чим у 2013 році на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування приміщенням - квартири [ADDRESS] Проте, зареєстрованою в квартирі залишилася відповідачка - мати колишнього чоловіка, яка не є членом сім'ї та не є військослужбовцем. В добровільному порядку вона не може зняти відповідачку з реєстрації, оскільки з січня 2016 року на знає про її місце перебування, тому вимушена звернутися до суду. Реєстрації відповідача в службовій квартирі порушує її права та законні інтереси. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суд не повідомила, про дату та час повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до п. 3.16. Наказу Міністерства Оборони України від 30.11.2011 року №737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», особа, звільнена з військової служби, яка має вислугу менше ніж 10 років, підлягає виселенню зі службового жилого приміщення з усіма членами сім'ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення колишні члени сім'ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 47 ЖК України, норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS] яка складається з двох кімнат площею 27 кв.м., що підтверджується розпорядженням Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси від 11.01.2007 року, а.с. 8. В квартирі були зареєстровані позивач [PERSON], її чоловік [PERSON], їх донька [PERSON], та мати чоловіка [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано у 2011 року, у зв'язку з чим у 2013 році на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування приміщенням - квартири [ADDRESS] Проте, зареєстрованою в квартирі залишилася відповідачка [PERSON], яка не є членом сім'ї та не є військослужбовцем. Згідно акту про не проживання та відсутності особистих речей від 08.06.2016 року, складеного комісією у складі Наконечного В.І., голови органу самоорганізації населення «Вуличний комітет «Городок», Занози Н.А., депутата, сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 04.01.2016 року, її особисті речі відсутні, спільний побут та господарство не ведеться, теперішнє місце проживання та перебування не відоме. За таких обставинах, суд вважає заявлені позовні вимоги цілком обґрунтованими, отже позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 72, 156, 163 ЖК України, 391 ЦК України,

Outcome: approved