Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

У грудні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулось до Приморського районного суду м. Одеси із зазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] , посилаючись на те, що 22 грудня 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ODVIGA01420044, згідно умов якого Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 150000,00 доларів США, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строк до 22 грудня 2026 року. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № ODVIGA01420044 від 22 грудня 2006 року, між АТ КБ «ПриватБанк»та [PERSON] 22 грудня 2006 року був укладений договір поруки, згідно умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобов`язанням [PERSON] , що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі. Оскільки відповідачі ухиляються від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просив суд: стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором № ODVIGA01420044 від 22 грудня 2006 року у розмірі 17115,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 серпня 2019 року становить 431835,67 грн., яка складається з: 17115,96 доларів США - загальний залишок заборгованості за процентами за період з 30 серпня 2018 року по 30 серпня 2019 року, та стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року справу було передано до Малиновського районного суду м Одеси за підсудністю (а.с. 32). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2019 року справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М (а.с. 36). Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 37-38). Ухвалою суду від 23 березня 2020 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 59-60). Представник позивача, який діє на підставі довіреності від 31 січня 2019 року, в судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 3, 18). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, у встановлений судом строк відзиву на позов не надали, про причини своєї неявки суд не повідомили (а.с. 49, 51, 55, 57, 67). У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з 21 травня 2018 року змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статутом (а.с. 24, 25-26). У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Судом встановлено, що 22 грудня 2006 року між ПриватБанком та [PERSON] був укладений кредитний договір № ODVIGA00000044, згідно умов якого Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 150000,00 доларів США, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строк до 22 грудня 2026 року. (а.с. 11-13). Встановлено, що в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № ODVIGК01420044 від 22 грудня 2006 року, між ПриватБанкомта [PERSON] 22 грудня 2006 року був укладений договір поруки № 0044/Р, згідно умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобов`язанням [PERSON] , що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору (а.с. 14). Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши позивальнику кредит у встановленому договором розмірі, однак відповідачі від виконання своїх зобов`язань ухиляються. З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлялися відповідачам по справі повідомлення за вих. №30.1.0.0/2-612250DVIL090 від 10 червня 2019 року з вимогою про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № ODVIGА01420044 від 22 грудня 2006 року (а.с. 8, 9, 10). Станом на час звернення до суду з позовом відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання. Через невиконання зобов`язань за кредитним договором № ODVIGА01420044 від 22 грудня 2006 року, у відповідачів станом на 30 серпня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 646964,05 доларів США грн., яка складається із: 113962,63 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 120312,58 доларів США - сума заборгованості за відсотками; 36658,64 доларів США - сума заборгованості по комісії; 377030,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору № ODVIGА01420044 від 22 грудня 2006 року станом на 30 серпня 2019 року (а.с. 4-6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовими наслідками порушення основного зобов`язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку в повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Таким чином, з аналізу ч. 1 ст. 554, ч. 1 ст. 543 ЦК України випливає, що солідарна відповідальність боржника і поручителя у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачає право кредитора пред`явити позов за своїм вибором лише до боржника або лише до поручителя або одночасно до них обох. Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, у червні 2019 року позивач звертався до відповідачів з повідомленнями-вимогами про повернення кредиту в добровільному порядку, але останні свої зобов`язання не виконують (а.с. 8-10). Встановлено, що умовами п. 4 договору поруки № 0044/Р від 22 грудня 2006 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором (а.с. 14). Тому позивач має право вимагати виконання зобов`язання як від боржника, так і від поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки для досудового врегулювання спірних правовідносин, направлено на адресу відповідачів повідомлення-вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідачами не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідачі також розпорядились на свій розсуд. Враховуючи те, що зобов`язання щодо повернення суми заборгованості за кредитом не виконане ані боржником, ані поручителем, крім цього порука не є припинено, суд приходить до висновку про задоволення позову, та стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором № ODVIGA00000044 від 22 грудня 2006 року у розмірі 17115,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 серпня 2019 року становить 431835,67 грн., яка складається з: 17115,96 доларів США - загальний залишок заборгованості за процентами за період з 30 серпня 2018 року по 30 серпня 2019 року. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 6477,54 грн., у зв`язку із задоволенням позову дані виплати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках (а.с. 27). На підставі ст. ст. 524, 533, 554, 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved