Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, третя особа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топоровська Н.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 13 вересня 2013 року між нею та Банком було укладено кредитний договір № 1512.09.00.2014, за умовами якого Банк надав позивачу кредит у розмірі 206 699,73 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором, 16 вересня 2013 року між позивачем та банком укладено договір застави транспортного засобу, предметом застави якого є автомобіль типу легковий Honda Civic, номер кузова [NUMBER]. Зазначила, що їй стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топоровською Н.В. вчинено виконавчий напис про задоволення вимог Банку у розмірі 155207,50 грн. за рахунок коштів, які будуть отримані від реалізації заставного автомобіля. Позивач зауважила, що нотаріус вчинив виконавчий напис, не перевіривши безспірність суми заборгованості. Посилаючись на те, що дії Банку є незаконними та необґрунтованими, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29 вересня 2016 року №1200, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топоровською Н.В., про звернення стягнення на автомобіль типу легковий Honda Civic, номер кузова [NUMBER]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили їх задовольнити. Відповідачі та їх представники в судові засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені судом належним чином. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Топоровська Н.В. у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На вимогу суду надіслано документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Відповідно до ч.1, ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню з наступних підстав. 13 вересня 2013 року між нею та Банком було укладено кредитний договір № 1512.09.00.2014, за умовами якого Банк надав позивачу кредит у розмірі 206 699,73 грн. (а.с.9-11). В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором, 16 вересня 2013 року між позивачем та банком укладено договір застави транспортного засобу, предметом застави якого є автомобіль типу легковий Honda Civic, номер кузова [NUMBER] (а.с.12-13) У зв'язку з невиконанням позивачем умов кредитного договору, 29 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топоровською Н.В. було вчинено виконавчий напис № 1200 про звернення стягнення на автомобіль типу легковий; Honda Civic, рік випуску 2012, номер кузова [NUMBER], що належить на праві власності позивачу (а.с. 23). За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля нотаріус пропонував задовольнити вимоги ПАТ «КРЕДОБАНК» за період з 01.06.2016 року по 19.09.2016 року у розмірі 155 207, 50, з яких: - 150 644,78 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 2484,96 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; - 2077,76 грн. - пеня по простроченій заборгованості; - 1 000 грн. - сума плати за вчинення виконавчого напису. 12 жовтня 2016 року державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного управління юстиції у місті Києві Гаєвським Сергієм Миколайовичем відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 17). Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Законом України «Про заставу», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Інтрукцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5. Згідно із ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 2 ст. 284 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 передбачено, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. За ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно п.2 вищезазначеного Переліку для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими допущено прострочення платежів, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно матеріалів справи до заяви про вчинення виконавчого напису не долучена засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Слід пам'ятати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Розрахунок банку не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» . Матеріали справи свідчать, що Банком на ім'я позивача було направлено вимогу про усунення порушень (а.с. 14). Даною вимогою банк повідомив позивача, що станом на 21.06.2016 року у неї утворилася заборгованість по графіку сплат з урахуванням відсотків та пені у розмірі 17 493,12 грн. Банк вимагав повернути 169 096,93 грн. заборгованості, з яких 157 849,921 грн. - неповернута сума кредиту, 10022,06 грн. прострочені відсотки; 1224,95 пеня по простроченій заборгованості. 29 вересня 2016 року Бнк звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису та надав довідку, в якій зазначена, що станом на 19.09.2016 року сума позову складає 153 129,74 грн. Виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топоровською Н.В. було вчинено на суму 155 207,50 грн. та вказано, що дана заборгованість утворилася за період з 01.06.2016 року по 19.09.2016 року. У виконавчому написі до суми заборгованості внесено сума плати стягувача за вчинення виконавчого напису у розмірі 2 000 грн., яка не зазначена у розрахунку заборгованості. У судовому засіданні позивач вказував, що він належним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором. Сума заборгованості, яка банком була запропонована погасити позивачу у вимозі відрізняється від розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, тобто вказані суми не є безспірними. Крім того, як встановлено судом, здійснюючи виконавчий напис приватний нотаріус не отримав ні від відповідача, ні від позивача первинних бухгалтерських документів про видачу кредиту і здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також суми нарахованих процентів за користування кредитом, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Здійснена працівником Банку довідка про заборгованість за кредитним договором є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача. Незважаючи на це, всупереч вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» приватний нотаріус вважав розрахунок заборгованості, здійснений Банком, документом, який підтверджує безспірність заборгованості позичальника. Таким чином, нотаріусом вчинено виконавчий напис на заборгованості, яка не є безспірною. Вказане свідчить про наявність спору та обставин, які перешкоджали вчиненню виконавчого напису, відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача відповідач ПАТ «КРЕДОБАНК» суду не надав. Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, повноважень представника, який подавав заяву про вчинення виконавчого напису, чим припустився порушень вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що вчинений виконавчий напис від 29 вересня 2016 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топоровською Н.В. не може підлягати виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі за позовну заяву), в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст.7, 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172,

Outcome: approved