Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якій зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2010 року, у цьому шлюбі народився син [PERSON], [INFO], шлюб у сторін перший. Шлюбні відносини припинені, з відповідачем не має порозуміння у стосунках, тому сім'я розпалася. Дитина проживає з нею і дитина потребує коштів на утримання, але відповідач коштів на утримання сина не платить. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити та стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини щомісячно на утримання сина до його повноліття. (а.с. 3-4). Позивачка в судове засідання не прибула, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги і просить |||суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги і просить |||суд позов задовольнити. |Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. |установлені| |правостосун У відповідності ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактичної нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України та роз'ясненням п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2010 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідач є його батько (а.с. 10-12). Суд виходить із того, що шлюбні відносини між подружжям [PERSON] припинені у зв'язку з тим, що вони як подружжя не мають порозуміння у стосунках, через що між ними постійно виникали сварки та скандали, що призвело до втрати почуттів, взаєморозуміння та взаємоповаги у стосунках, тому сім'я розпалася, їхнє спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї неможливим, оскільки суд не має право зобов'язати одного з подружжя (позивача) зберегти сім'ю, якщо він (позивач) категорично проти. По матеріальному стану відповідач має надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Відповідач не працює, коштів на утримання дитини не надає, інші стягнення на аліменти у відповідача відсутні. Зазначеними діями відповідач порушує права дитини. Таким чином, з урахуванням інтересів дитини, матеріального становища відповідача, суд задовольняє позовну заяву. Судові витрати, які документально підтверджуються в сумі 229 грн. 40 коп., суд стягує з відповідача на користь позивачки. (а.с.1-2) На підставі викладеного,

Outcome: approved