Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив чин-ність державний акт на право користування землею серії Б №055934, виданий у 1988 році виконавчим комітетом Комінтернівської районної Ради народних депутатів санаторію імені «Дзержинського» на земельну ділянку загаль-ною площею 7,5 га для організації колективних садів на території Новодофінівської сільської ради Комінтер-нівського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №123. В судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали і просили задовольнити. В обґрунтування позову представник позивача послався на наступне. [PERSON] є членом СТ «Дзержинець» з 1988 року, тобто з початку його заснування, де користується земельними ділянками №№27,28 загальною площею 0.10 га. Садівниче товариство «Дзержинець» було створено з членів трудового колективу санаторія управління КДБ СРСР ім.Ф.Е.Дзержинського, якому у 1988 році викон-комом Комінтернівської районної Ради народних депутатів Одеської області була виділена в безстрокове та безоплатне користування, для організації колективних садів, земельна ділянка площею 7,5 га на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, та у тому же, 1988 році, видано державний акт на право користування землею серії Б №055934. В 1997 році рішенням виконавчого комітету Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області [PERSON], в порядку безоплатної приватизації, були передані у власність земельні ділянки для ведення садівництва, що знаходилися в неї у корис-туванні. Однак скористатися своїм правом на безоплатну приватизацію землі позивачка не має можливості. За повідомленням діючого на тої час Головного управління Держземагенства в Одеській області, якому позивачкою була подана заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва орієнтованою площею 0,1 га за рахунок земель сільськогосподарсь-кого призначення на території Новодофінівського масиву садівничих товариств Комінтернівського району Одеської області, вирішити дане питання буде можливо тільки після припинення права користування на дану земельну ділянку санаторія ім.Дзержинського, у якого зазначена земельна ділянка перебуває у користуванні на підставі державного акта на право користування землею серії Б №055934, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №123 у 1988 році. Враховуючи, що санаторій ім.Дзержинського на сьогодні реорганізовано в санаторій «Одеса» Служби безпеки України, який своє право на земельну ділянку не переоформлював та на свій баланс її не приймав, існуючий державний акт сері Б №005934 від 1988 року є формальним і таким, що створює позивачу перешкоди в реалізації її прав на безоплатну приватизацію земельної ділянки. Враховуючи, що в позасудовому порядку спірне питання вирішити не можливо, просить позов задовольнити. Представник відповідача начальник санаторія «Одеса» СБ України [PERSON], в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву про визнання позову, зазначивши, що після реорганізації в 1992 році санаторія ім.«Ф.Е.Дзержинського» КДБ СРСР, правонаступником якого являється санаторій «Одеса» Служби Безпеки України, правонаступник не є балансоутримувачем земельної ділянки, яка є предметом судового розгляду, будь які документи на зазначену земельну ділянку у них відсутні, тому розгляд справи просить провести без їх участі /а.с.41,43,44/. Представник третьої особи СТ «Дзержинець» [PERSON] суду пояснила, що з жовтня 2012 року являється головою садівничого товариства. Санаторій «Одеса» до їх садівничого товариства ніякого відношення не має. Державного акта на земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні товариства, в них не має, чи існує оригінал цього акта їй не відомо, але в районному управлінні Дежземагенства значиться його реєстрація, що заважає садоводам товариства, які не встигли до 2013 року приватизувати свої земельні ділянки, на сьогодні здійснити їх приватизацію. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, правонаступник ГУ Держгеокадастру в Одеській області, в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмові пояс-нення, в яких зазначив, що до припинення дії в порядку, визначеному законом, державного акта на право користу-вання землею серії Б №005934, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за №123 від 1988 року, позивач не зможе реалізувати своє право на отримання у власність земельної ділянки, що перебуває в неї у користуванні. Після вирішення питання щодо припинення вказаного державного акта Головне управління, відповідно до ст.122 ЗК України, буде в змозі розглянути заяву [PERSON] про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва. Справу просив розглянути за їх відсутність /а.с.52-54/. Вислухавши позивача, представників позивача і третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного. - 2 - Судом установлено, що в 1988 році виконкомом Комінтернівської районної Ради народних депутатів Одеської області санаторію ім.Дзержинського передана у безстрокове і безоплатне користування для організації колективних садів земельна ділянка площею 7,5 га, розташована, згідно плану, на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, що підтверджується копією державного акта серії Б №055934, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за №123 від 1988 року /а.с.30-36/. Отже, передача землі санаторію ім.Дзержинського для ведення колективного садівництва відбулася відповідно до ст.ст.51, 134 Земельного кодексу УРСР 1970 року, діючого на час виниклих відносин, який передбачав тільки державну форму власності на землю. З листів санаторія «Одеса» СБ України убачається, що у 1992 році санаторій ім.«Ф.Е.Дзержинського», який раніше належав КДБ СРСР, передано Службі безпеки України та перейменовано в санаторій «Одеса» СБ України. Земельна ділянка, яка раніше була надана санаторію ім.Дзержинського для ведення колективного садівництва, за даними бухгалтерського обліку санаторію «Одеса» СБУ не обліковується та санаторій після реорганізації не являється балансоутримувачем зазначеної земельної ділянки /а.с.17,18,43-45/. Таким чином, на час проведення реорганізації юридичної особи, якої була передана земельна ділянка в постійне користування для ведення колективного садівництва, вже діяв новий Земельний кодекс УРСР, який набув чинність, окрім глави 5, з 15.03.1991 року. Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу 1991 року - власність на землю в Україні мала наступні форми: державну, колективну, приватну. Садівничі товариства, згідно ст.5 Кодексу, відносилися до субєктів, що мали право колективної власності на землю. У звязку зі змінами, що відбулися в земельному законодавстві після прийняття нового Земельного кодексу, відбулися зміни в порядку набуття права власності або користування на землю. Відповідно до ст.ст.17,19 Кодексу передача земельних ділянок в колективну і особисту власність або передача земельних ділянок в користування відносилася до компетенції сільських, селищних Рад народних депутатів на території котрих розташовані земельні ділянки та за нормами ст.ст.6,57 Кодексу земельні ділянки для ведення садів-ництва в межах визначених законом норм за заявами садоводів передавалися їм у особисту власність. Згідно ст.ст.22,23 Кодексу, набуття права власності і права користування земельною ділянкою, виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання доку-мента, що посвідчувало це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, що видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Як було визначено у п.5 постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення у дію Земельного кодексу Української РСР», зі змінами і доповненнями згідно Закону України №3180-ХІІ від 05.05.1993р., громадяни, підприємства, установи, організації, які мають в користуванні земельні ділянки, що надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними в установленому порядку прав власності на землю або землекористування. Таким чином, державний акт на право користування землею серії Б №055934, виданий у 1988 році санаторію ім.Дзержинського для ведення колективного садівництва, мав строк дії до оформлення установою своїх прав на земельну ділянку, що перебувала у користуванні, відповідно до норм чинного законодавства. Як установлено при розгляді справи юридична особа, якої видано державний акт, була реорганізована та після реорганізації право на користування земельною ділянкою не переоформила. 1 січня 2002 року набрав чинність новий Земельний кодекс України, яким у ч.3 ст.78 визначені приватна, комунальна та державна форми власності на землю, тобто колективна власність на землю в Україні припинена з 01.01.2002 року. Згідно п.6 Розділу Х Перехідних положень цього Кодексу громадяни та юридичні особи, які мали у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні були до 1 січня 2005 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, з 01.01.2005 року державний акт на право користування землею серії Б №055934, виданий виконавчим комітетом Комінтернівської районної Ради народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №123 від 1988 року, припинив свою дію, оскільки не відповідає чинному законо-давству. Статтею 22 ЗК України визначено, що землі для ведення садівництва виділяються із земель сільськогоспо-дарського призначення. Передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визна-чених законом, у власність або користування для всіх потреб, відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України, віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам. Відповідно до ст.35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колектив-ного садівництва. До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняти захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального корис-тування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчує право на земельну ділянку. Приватизація земельної ділянки громадянином членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Позивач є членом садівничого товариства «Дзержинець» з 1988 року. Згідно архівного витягу з рішення викон-кому Новодофінівської сільської Ради народних депутатів від 26.12.1997 року №104, [PERSON] передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка №27, площею 0.05 га, що розташована в СТ «Дзержинець» Но- - 3 - водофінівського садового масиву та рішенням виконкому Новодофінівської сільської Ради народних депутатів від 26.12.1997 №101, [PERSON] передана, після вилучення у [PERSON], земельна ділянка №28 площею 0.05 га, розташована в СТ «Дзержинець» Новодофінівського садового масиву /а.с.7,8,29/. Враховуючи, що позивачем своє право на приватизацію земельної ділянки, що перебуває в неї у користуванні для ведення садівництва, з часу набуття такого права за нормами діючого на тої час земельного законодавства реалізовано не було, а на теперішній час в позасудовому порядку вирішити дане питання не можливо, у звязку зі значними змінами, що відбулися в земельному законодавстві, позивач обґрунтовано звернулася до суду за захистом своїх прав. На підставі ст.ст.51,134 ЗК УРСР 1970р., ст.ст.3,5,17,19,22,23 ЗК УРСР 1991р., постанови ВР УРСР «Про порядок введення у дію Земельного кодексу Української РСР», ст.ст.19,22,35,78,116,118,122, розділу Х Перехідних положень ЗК України, 15,16 ЦК України і

Outcome: approved