Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності. 23.01.2019 року остаточно уточнивши свої позовні вимоги, суду пояснив, що з відповідачкою [PERSON] він перебував у шлюбі з 20.01.1987 року по 14.10.2008 р. Шлюб було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №239. В період шлюбу, за спільні кошти, 04.02.1998 року, вони придбали на Одеській товарній біржі, житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] де між його колишньою дружиною [PERSON] та [PERSON] був складений договір купівлі-продажу №2927. При підписані договору сторони повністю досягли усіх істотних умов та виконали його у повному обсязі. Вищезазначений договір на той час нотаріально не зареєстрували, тому, що згідно ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», він не підлягав нотаріальному посвідченню. З моменту укладання договору вони відкрито користуються та розпоряджаються будинком на свій розсуд. Після проведення угоди, попередній власник виїхав з будинку, та місця проживання його, їм не відоме. А так як угода фактично здійснилась, грошові кошти в розмірі вартості будинку були передані продавцю, претензій ніяких не пред`являв, то позивач вважає необхідним визнати в судовому порядку дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №2927 від 04.02.1998 р. Позивач у судове засідання не з`явився про час слухання справи сповіщений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, з позовними вимогами згодна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 20.01.1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням мирового судді 2-ої судової дільниці Балтійського міського округу Калінінградської області від 19.10.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано.(а.с.38-39) Частиною 2 ст. 60 СК України передбачено, що вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як було встановлено в судовому засіданні, під час шлюбу був придбаний житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна № 2927 від 04.02.1998 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано на Одеській товарній біржі в м. Ізмаїл, який був придбаний за спільні кошти подружжя та зареєстрований на ім`я [PERSON] , тобто відповідно до вимог ст. 60 СК України є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. (а.с.9-10). Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року №57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області, [ADDRESS]» перейменована у «[ADDRESS]». Укладений між сторонами договір зареєстрований на Одеській товарній біржі в м. Ізмаїл Одеської області 04.02.1998 року за №2927. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.5 договору. Суд вважає, що 04.02.1998 року сторони уклали договір, який не порушує нічиїх прав та інтересів. [PERSON] , як покупець, свої обов`язки за договором виконала, тому, суд має право визнати таку угоду дійсною. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним. На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований. Як вбачається з матеріалів справи, спірні відносини виникли у 1998 році, а відповідно, для їх врегулювання слід застосувати ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З аналізу ч.1 ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або часткова виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст.15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved