Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він з 27 вересня 2014 року перебуває з [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №78. Від вказаного шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинились з жовтня 2017 року, проживають за різними адресами, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Добровільно розірвати шлюб через відділ ДРАЦС, шляхом подання спільної заяви, відповідач відмовляється. Тому, просить суд розірвати шлюб між ним, [PERSON]та [PERSON], зареєстрований 27 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №78. 07 грудня 2017 року суддею Ширяївського районного суду Одеської області було відкрито провадження по вищезазначеній справі. 24 вересня 2018 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу на підставі розпорядження в.о.голови Ширяївського районного суду Одеської області Алексєєвої О.В., надіслана з Ширяївського районного суду Одеської області до Великомихайлівського районного суду Одеської області в порядку п.2 ч.1 ст.31 ЦПК України. 09 жовтня 2018 року вищезазначена цивільна справа надійшла до Великомихайлівського районного суду Одеської області та визначена для розгляду до провадження судді Ткачук О.Л. в порядку ч. 1 ст.33 ЦПК України. 10 жовтня 2018 року ухвалою судді Ткачук О.Л. вищезазначену сраву прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду він надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не вказала, заяви про відкладення розгляду справи та відзив на позов до суду не надходило. На підставі ст.128 ЦПК України, відповідач викликалась поштою рекомендованими листами із повідомленням за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, але згідно поштових повідомлень за вказаною адресою не проживає. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Крім того, відповідачка викликалась поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою фактичного місця проживання: судова повістка отримана завчасно, відповідно до вимог ч.5 ст.128 ЦПК України, що підтверджується надісланим до суду повідомленням про вручення поштового відправлення 05.01.2019 року. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №78. Від спільного життя дітей не мають. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з жовтня 2017 року, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивача [PERSON]. На підставі ст.ст. 12, 81, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved