Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У грудні 2019 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 120 917,58 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 27.03.2012р., згідно якої отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в Приватбанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Станом на 31.10.2019р. заборгованість відповідача становить 212705,25 грн. з яких: 1 460,66 грн. - заборгованість за кредитом; 210 246,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 997,70 грн. - заборгованість за пенею. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної частини суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 120 917,58 грн., яка складається з 1 460,66 грн. заборгованість за кредитом; 119 456,92 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 27.03.2012 по 31.10.2018р. Ухвалою суду від 08.01.2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Відповідачем надано через канцелярію суду надано пояснення на позовну заяву в яких вона зазначила, що 27.03.2012р. вона отримала кредит в сумі 1500,00 грн. від АТ КБ «Приватбанк» у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок, який вчасно не повернула. З метою стягнення заборгованості по кредитному договору б/н банк звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу про вчинення дій по стягненню заборгованості у безпірному порядку. На підставі виконавчого напису № 3158 зареєстрованого 19.04.2016р. старшим державним виконавцем Печерського РВДВСм.Києва ГТУЮ у м.Києві було відкрито ВП № 52922760 від 17.11.2016р. про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості по кредитному договору у розмірі 17 171,31 грн. 04.04.2018р. постановою ст. державного виконавця стягнення було закінчено. Борг у розмірі 17 171,31 грн. було перераховано на рахунок стягувача - ПАТ КБ «Приватбанк», про що стягувача було повідомлено. Крім того, 24.02.2020р. надано відзив на позовну заяву в якому просить поновити строк для подачі відзиву на позовну заяву, оскільки позовну заяву вона отримала 24.01.2020р., оскільки є юридично необізнаною, лише 20.02.2020р. відповідач звернулася до адвоката задля отримання правової допомоги. У наданому представником відповідача відзиві зазначено, що з наданої позивачем копії анкети- заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у приватбанку від 27.02.2012р, підписаної позивачем та відповідачем, вбачаєься, що вона не містить інформацію щодо процентної ставки за користування кредитом, рівно як і відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В той же час, позивач пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості просить суд в тому числі, крім тіла кредиту 1 460,66 грн., стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами - 119 456,92 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.03.2012 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку /а.с.10/. З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), а тому не може бути застосований до даних правовідносин. Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що [PERSON] відповідно до підписаної нею заяви від 27.03.2012 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконала, внаслідок чого станом на 31.10.2019р. має заборгованість у розмірі 212 705,24 грн. з яких: 1 460,66 грн. - заборгованість за кредитом; 210 246,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 997,70 грн. - заборгованість за пенею. Однак, оскільки не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, просить стягнути з відповідача 120 917,58 грн., яка складається з 1 460,66 грн. заборгованість за кредитом; 119 456,92 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 27.03.2012 по 31.10.2018р. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано суду власний розрахунок заборгованості, анкету - заяву позичальника про приєднання до Умови і правила надання банківських послуг, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг без підпису відповідача , ксерокопію паспорта [PERSON] /а.с.6-36/. Встановлено, що в анкеті-заяві від 27.03.2012 року містяться лише персональні дані відповідача, дата та її підпис. При цьому, у вказаній анкеті-заяві відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг. Також слід зазначити, що [PERSON] взагалі не обрано картку, яку вона б хотіла отримати. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 27.03.2012 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також, слід зазначити, що відповідачем [PERSON] надано документи про погашення вказаного кредиту. Так, відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу від 19.04.2016р. з відповідача стягнуто грошові кошти у сумі 17 171, 31 грн. з яких: залишок заборгованості за кредитом - 1406,66 грн., залишок заборгованості за відсотками - 10 373,92 грн., пеня та комісія 2 900,00 грн.; штраф 736,73 грн. та витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1 700,00 грн. Постановою старшого державного виконавця від 17.11.2016р. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму у розмірі 17 171,31 грн. Відповідно до наданих до відзиву платіжних доручень за період з квітня 2017р. по квітень 2018р. [PERSON] було погашено заборгованість на суму 17 171,31 грн. за виконавчим написом нотаріуса. Відповідно до інформації про виконавче провадження встановлено, що 04.04.2018р. закінчено виконавче провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» - фактичне повне виконання рішення. Тобто, відповідачем було погашено заборгованість в повному обсязі. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру заборгованості, оскільки відповідачем стягнуто за виконавчим написом нотаріуса заборгованості за кредитом - 1406,66 грн., залишок заборгованості за відсотками - 10 373,92 грн., пеня та комісія 2 900,00 грн.; штраф 736,73 грн.. Тому позовні вимоги про стягнення грошових сум згідно з умовами такого договору не можуть бути задоволені. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed