Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області між нею та [PERSON]. було зареєстровано шлюб, актовий запис № 256. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на спільному утриманні батьків. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у них різні погляди на життя та сімейні стосунки, через що часто виникали сварки та непорозуміння. Більше шести місяців разом вони не проживають, припинили шлюбно-сімейні відносини, ведення спільного господарства. [PERSON] зазначила, що їх шлюб носить формальний характер, так як кожен з них живе своїм особистим життям. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 15 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 256. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач у поданій суду заяві не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 15 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, що міститься в матеріалах справи. Подружнє життя між ними не склалося, як зазначала позивач [PERSON], у позивача та відповідача різні погляди на життя. З позовної заяви вбачається, що більше шести місяців подружжя разом не проживає, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, сім'ю позивач зберегти не бажає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved