Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2020 року. Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Відповідач участі в утриманні дітей не приймає та ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча взмозі це робити як за станом здоров`я, так і за матеріальним станом, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Живун В.І.в\~судовому засіданні\~позовні вимоги\~визнали частково.\~Відповідач просив\~суд врахувати\~обставини того,\~що він\~власного житла\~у м.\~Вінниці не\~має,\~тому орендує\~квартиру,\~за яку\~сплачує 8000\~грн.\~щомісячно.\~В лютому\~2020\~року відповідач\~подарував належну\~йому Ѕ\~частку трикімнатної\~квартири [ADDRESS] позивачці.\~Крім того,\~він має\~кредитні зобов`язання\~перед АТ\~«КРЕДІ АГРІКОЛЬ\~БАНК» за\~кредитним договором\~№2/2597930\~від 24.02.2020\~року,\~з строком\~дії договору\~до 23.02.2025\~року.\~Щомісячний платіж\~за даним\~договором складає\~7683,62\~грн. Видатки на утримання найманої квартири та по сплаті кредиту складають 15683,52 грн. на місяць. Також відповідач пояснив, що він постійно підтримує контакт із доньками, декілька разів на тиждень провідує дітей, водить дітей в розважальні заклади, купує дітям речі та подарунки. У зв`язку з цим відповідач просив встановити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] з 17.10.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2020 року (а.с. 6, 10). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей, в яких їхнім батьком записано відповідача [PERSON] (а.с. 7-8). Малолітні доньки сторін проживають разом з матір`ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що стверджується актом про фактичне місце проживання від 17.09.2020 року (а.с. 9). Відповідач [PERSON] працює фахівцем з просування медичних препаратів у ТОВ «Біонорика» та за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року отримав дохід у розмірі 148328,15 грн. (а.с. 87). [PERSON] проживає окремо від дітей, орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди (а.с. 62) та сплачує щомісячно комунальні платежі (а.с. 82-84). З комплексного договору №2/2597930 від 24.02.2020 року судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав в АТ «КРЕДІ\~АГРІКОЛЬ БАНК» кредитні кошти в сумі 214200 грн. строком на 60 місяців до 23.02.2025 року на споживчі потреби, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя позичальника - відповідача [PERSON] (а.с. 63-81), тобто має кредитні зобов`язання перед третіми особами. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141\~СК України\~визначено,\~що мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою.Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При вирішенні спору суд враховує вказані вище норми права та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме вік двох дітей і їхній стан здоров`я, на утримання яких до досягнення повноліття стягуються аліменти. Зокрема, судом встановлено, що станом на день розгляду справи дитині [PERSON] виповнилося десять років, а [PERSON] виповнилося шість років, діти самостійного заробітку чи доходу не мають, стан здоров`я дітей, їхніх матері та батька задовільний, оскільки доказів протилежного сторони суду не надали. Також суд враховує обов`язок та відповідальність обох батьків малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, а отже, й обов`язок батька дитини, який з ними не проживає дбати про здоров`я і матеріальний добробут малолітніх дітей, виходячи тільки з найкращих інтересів дітей. Суд бере до уваги, що відповідач працює та отримує щомісячний дохід достатнього рівня, інших утриманців не має. За період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року [PERSON] отримав дохід у розмірі 148328,15 грн. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо від дітей, проте ним не доведено суду щомісячні витрати на оренду квартири в сумі 8000 грн., крім комунальних послуг, оскільки наданий суду договір оренди взагалі не містить такої істотної умови, як визначення щомісячної орендної плати у відповідному розмірі. Наявність у відповідача [PERSON] кредитних зобов`язань на споживчі потреби, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя позичальника [PERSON] , на думку суду не звільняє відповідача від обов`язку та зменшує його обов`язок матеріально утримувати своїх малолітніх доньок з урахуванням того, що дохід відповідача є достатнім. Щодо доводів відповідача про визначення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі щомісячно, то суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до вимог ст. 181 СК України визначення способу стягнення аліментів (у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі) належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, а суд визначає лише частку або відповідну суму аліментів у рішенні суду. За вказаних обставин, враховуючи, що малолітні діти сторін проживають разом із матір`ю, яка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, визначивши спосіб стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, тому у суду відсутні правові підстави змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи передусім інтереси дітей, їх право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, суд, визначаючись щодо розміру аліментів, враховує те, що відповідач є здоровою, працездатною особою, працює і отримує щомісячний дохід достатнього рівня, інших утриманців не має, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, а також зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні двох малолітніх дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 28.09.2020 року відповідно до ст. 191 СК України, задовольнивши таким чином позовні вимоги повністю. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved