Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова із позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» про зобовязання вчинити певні діїі, а саме видати готівкою з банківських рахунків у валюті Головного управління ДФС у Харківській області одноразовою операцією через касу грошові кошти в розмірі 380\~000 доларів США, 31\~000 євро. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 05 жовтня 2016 року старшим слідчим 3-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ДФС в Харківській області капітаном податкової міліції [PERSON], було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова Садовського К.С. від 15.09.2016 року, в квартирі [PERSON] та [PERSON], розташованої за адресою: [ADDRESS], в рамках кримінального провадження № 32016220000000149, з метою відшукання і вилучення бухгалтерських, банківських, інших документів ТОВ «Поліпласт+» (код ЄДРПОУ 31422867). В ході проведення обшуку в квартирі були вилучені документи, речі та грошові кошти в іноземній валюті, а саме 380 000 доларів США та 31 100 євро, які не були зазначені в ухвалі суду на проведення обшуку. 24.10.2016 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова на виконання вимог ч.З ст. 173 КПК України постановлена ухвала суду про негайне повернення речей та грошових коштів в іноземній валюті, а саме 380 000 доларів США та 31 100 євро. В період з 28.10.2016 до 23.11.2016 позивач та [PERSON] звертались до старшого слідчого 3-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області капітана податкової міліції [PERSON] та в ДФС у Харківській області з відповідними заявами про повернення зазначеного в ухвалі суду від 24.10.2016 тимчасово вилученого майна, в тому числі і коштів, на що слідчий повідомив, що кошти в іноземній валюті, а саме 380 000 доларів США та 31 100 євро він здав до фінансового відділу ДФС у Харківській області, та в подальшому ці кошти були здані в банківську установу на рахунок №25319000244215 АТ «Укрексімбанк» м. Харкова. 11 листопада 2016 року [PERSON] та [PERSON] письмово звернулись до ДФС у Харківській області з заявою про виконання ухвали суду від 24 жовтня 2016 року, після чого, ДФС у Харківській області направило лист від 21.11.2016 № 6415/10/20-40-05-72 до банківської установи про повернення коштів з рахунку №25319000244215 ДФС в зазначених сумах, проте філія АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові почала повернення грошових коштів частковими виплатами. 17.11.2016 позивач письмово звернувся до філії АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові з заявою про виконання ухвали суду від 24.10.2016 та листом від 17.11.2016 № 068-02/3751 отримав відповідь, що згідно з вимогами Постанови Правління НБУ № 386 від 14.09.2016, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 250 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. 28.11.2016 апеляційний суд Харківської області розглядаючи апеляційну скаргу прокурора Харківської області на ухвалу суду від 24.10.2016 про повернення майна та коштів, в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовив та залишив в силі рішення суду від 24.10.2016. На теперішній час відповідач грошові кошти не повернув в повному обсязі посилаючись на запроваджені Національним банком України обмеження щодо видачі готівкових коштів і іноземній валюті з поточних і депозитних рахунків клієнтів, а тому позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити , посилаючись на підстави, які викладені в позовній заяві. Однак, вказала, що оскільки на даний час [PERSON] виплачено кошти в сумі 123\~500 доларів США з рахунку ГУ ДФС області, відкритому у Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Харкові, на підтвердження чого надала суду службову записку Начальника управління фінансування,бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера [PERSON] від 19.12.2016 р. та копії заяв на видачу готівки, а тому, з урахуванням виданої позивачу суми, підтримала позовні вимоги в частині повернення позивачу 256\~500 доларів США та 31\~100 євро. Крім того, зазначила, що запроваджені Національним банком України обмеження щодо видачі готівки в іноземній валюті не розповсюджуються на випадки повернення тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження. Повідомила, що постанови Національного Банку України відносно зазначених обмежень суперечать нормам Цивільного кодексу України та є не чинними, так як не пройшли у встановленому порядку реєстрацію у Міністерстві юстиції України. В судове засідання представник відповідача не зявився, про дату,час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції, яку останній отримав заздалегідь, про що свідчить розписка у зворотньому поштовому повідомленні. До канцелярії суду 15.12.2016 р. надійшли заперечення представника відповідача на позовну заяву, відповідно до яких, останній заперечував проти заявлених вимог в повному обсязі з підстав того, що банківською установою виконуються вимоги постанов Національного банку України та інші вимоги чинного законодавства України. Так, зокрема, згідно з вимогами Постанови Правління НБУ № 386 від 14.09.2016, уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 250\~000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. З урахуванням цього, банк має право здійснювати видачу грошових коштів їх власникові (або уповноваженій ним особі за наявності відповідних підтвердних документів) з урахуванням обмежень , що встановлені зазначеною постановою. Крім того, вказав, що позивач не є клієнтом банку та вимога щодо повернення відповідного майна не є вимогою власника такого майна.(а.с. 30) В судовому засіданні представник третьої особи, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, покладалась на розсуд суду, однак, зазначила, що при винесенні рішення, судом повинна бути врахована службова записка Начальника управління фінансування,бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера [PERSON] від 19.12.2016 р.. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , а також надані в судовому засіданні докази, зясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] встановлено, що 05 жовтня 2016 року старшим слідчим 3-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ДФС в Харківській області капітаном податкової міліції [PERSON], було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова Садовського К.С. від 15.09.2016 року, в квартирі [PERSON] та [PERSON], розташованої за адресою: [ADDRESS], в рамках кримінального провадження № 32016220000000149, з метою відшукання і вилучення бухгалтерських, банківських, інших документів ТОВ «Поліпласт+» (код ЄДРПОУ 31422867). (а.с. 8-10) В ході проведення обшуку в квартирі були вилучені документи, речі та грошові кошти в іноземній валюті, а саме 380 000 доларів США та 31 100 євро, які не були зазначені в ухвалі суду на проведення обшуку. (а.с. 8-10) Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2016 р. зобовязано слідчого на виконання вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, негайно повернути вилучене майно, зокрема, в частині грошових коштів в іноземній валюті, а саме 380 000 доларів США та 31 100 євро. (а.с. 8-10) Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 28.11.2016 року апеляційну скаргу прокурора прокуратури Харківської області [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2016 р., якою частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 32016220000000149 та накладено арешт на майно залишено без змін. (а.с. 19-21) В період з 28.10.2016 до 17.11.2016 року [PERSON] та [PERSON] звертались до старшого слідчого 3-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області капітана податкової міліції [PERSON] та в ДФС у Харківській області з відповідними заявами про повернення зазначеного в ухвалі суду від 24.10.2016 тимчасово вилученого майна, в тому числі і коштів, а саме 380 000 доларів США та 31 100 євро.( а.с. 11-14) 11 листопада 2016 року [PERSON] та [PERSON] письмово звернулись до ДФС у Харківській області з заявою про виконання ухвали суду від 24 жовтня 2016 року, після чого, ДФС у Харківській області направило лист від 21.11.2016 № 6415/10/20-40-05-72 до банківської установи про повернення коштів з рахунку №25319000244215 ДФС у вищезазначених сумах. (а.с. 14-15) Листом від 23.11.2016 р. № 068-02/3804 Керуючий філією в м. Харкові ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» - [PERSON] повідомив заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області у відповідь на лист останнього від 21.11.2016 № 6415/10/20-40-05-72, що АТ «Укрексімбанк» є банківською установою, що діє виключно в межах чинного законодавства, а тому, останньою виконуються вимоги постанов Національного банку України та інші вимоги чинного законодавства України. Так, зокрема, згідно з вимогами Постанови Правління НБУ № 386 від 14.09.2016, уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 250 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. З урахуванням цього, банк має право здійснювати видачу грошових коштів їх власникові (або уповноваженій ним особі за наявності відповідних підтвердних документів) з урахуванням обмежень , що встановлені зазначеною постановою. (а.с. 16) 17.11.2016 [PERSON] та [PERSON] письмово звернулись до філії АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові із заявою про виконання ухвали суду від 24.10.2016, однак, листом від 17.11.2016 № 068-02/3751 заявникам повідомлено, що згідно з вимогами Постанови Правління НБУ № 386 від 14.09.2016, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 250 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. (а.с. 17-18) На теперішній час відповідачем грошові кошти повернуті позивачу не в повному обсязі з підстав, які запроваджені Національним банком України з приводу обмеження щодо видачі готівкових коштів і іноземній валюті з поточних і депозитних рахунків клієнтів. Так, зі службової записки Начальника управління фінансування,бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера [PERSON] від 19.12.2016 р. вбачається наступне. (а.с. 40) Станом на 16.12.16 р. з рахунку ГУ ДФС області, відкритому у Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Харкові (далі - ПАТ «Укрексімбанк»), [PERSON] виплачено кошти в сумі 123 500 (сто двадцять три тисячі п'ятсот ) доларів США. Залишок коштів до виплати станом на 16.12.16р.складає: 256 500 (двісті п'ятдесят шість тисяч п'ятсот) доларів США 00 центів, (в тому числі 2 800 (дві тисячі вісімсот) доларів США 00 центів будуть повернені [PERSON], після повернення з інкасо та зараховані на рахунок ГУ ДФС у ПАТ «Укрексімбанк»); 31 100 (тридцять одна тисяча сто) євро. З 20 грудня 2016 р. виплата коштів [PERSON] продовжено, з щоденною виплатою у сумі 9 500 (дев'ять тисяч п'ятсот) доларів США.. (а.с. 40) Зазначені обставини, викладені у вищевказаній службовій записці Начальника управління фінансування,бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера [PERSON] від 19.12.2016 р. ,також знайшли своє підтвердження у відповідних заявах позивача на видачу готівки № 6141 від 25.11.2016, № 7016 від 28.11.2016 , № 6562 від 29.11.2016, № 10868 від 30.11.2016, № 7121 від 01.12.2016 , № 8016 від 02.12.2016, № 7572 від 05.12.2016, № 6609 від 07.12.2016, № 6897 від 08.12.2016, № 6907 від 09.12.2016, № 206593 від 12.12.2016, № 263583 від 13.12.2016, № 317658 від 14.12.2016 , відповідно до яких, у період з 25 листопада 2016 року по 14 грудня 2016 року позивачу [PERSON] виплачено з рахунку ГУ ДФС Харківської області, кошти в загальній сумі 123\~500 доларів США, при цьому, щоденна виплата за вказаний період складала по 9\~500 доларів США за кожен з вказаних вище днів. (а.с. 41-53) При цьому, суд зазначає, що відмова відповідача у видачі грошових коштів позивачу у повному обсязі є такою, що протирічить чинному законодавству, оскільки позбавляє позивача права володіти та розпоряджатися належними йому грошовими коштами та є порушенням його прав, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам Цивільного кодексу України. Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на день розгляду справи, з урахуванням наданих заяв на видачу готівки, вилучені правоохоронним органом грошові\~кошти позивачу в повному обсязі не повернуті. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Розглядаючи спір, суд вважає безпідставним посилання відповідача на невиконання наказів ГУ ДФС у Харківській області про повернення коштів з рахунку з огляду на наступне. Згідно статей 526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в\~установлений строк відповідно до\~умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог\~статті 629 ЦК України,\~договір є обов'язковим для виконання сторонами.\~\~ Згідно пунктів 1-3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Посилання відповідача, що стосуються дій останнього відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України № 386 від 14 вересня 2016 року, згідно якої уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 250 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України є необґрунтованими та безпідставними. Вказана постанова Національного банку України не може застосовуватись у даних правовідносинах, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК,\~повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку,передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи,\~яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Тобто чинним законодавством України прямо заборонено накладати арешт на майно особи, яка не являється ані підозрюваною, ані обвинуваченою у кримінальній справі. Як встановлено ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2016 року, питання щодо вилучення та повернення позивачу грошових коштів вирішувалось правоохоронним органом в межах розслідування кримінальної справи згідно\~чинного кримінально-процесуального законодавства та було прийнято рішення про повернення грошових коштів. Натомість, постанова Правління Національного банку України № 386 від 14 вересня 2016 року, регулює цивільно-правові та господарсько-правові відносини і не може застосовуватись до випадків повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2016 року, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 28.11.2016, позивач є володільцем вищезазначених грошових коштів. При цьому, суд зазначає, що відмова банку у видачі суми грошових коштів у повному обсязі з посиланням на обмеження, встановлені Постановою Національного банку України, є такою, що протирічить чинному законодавству, оскільки позбавляє позивача права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами та є порушенням прав останнього, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і\~основоположних свобод та суперечить нормам Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Згідно положень статті 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. [PERSON] встановлено, що відповідачем ПАТ «Укрексімбанк» не виконується обовязок щодо повернення незаконно вилучених коштів, чим порушується право володіння позивача. Згідно ч. 1\~статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних\~прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2\~статті\~16\~Цивільного кодексу України). На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем частково повернуті позивачу грошові кошти, суд приходить до висновку, що уточнені позовні\~вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved