Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом , покликаючись на те , що 06 листопада 2013 р. між ним та ПАТ «Банк «Перший», правонаступником якого являється ПАТ «БГ Банк», був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № ДФ-056049, відповідно до умов якого він перебав, а банк прийняв від нього грошові кошти в сумі 240000,00 грн. на строк з 06 листопада 2013 р. по 10 листопада 2014 р. Вказує, що строк вкладу закінчився 10 листопада 2014 р., в зв'язку з чим банк зобов'язаний повернути йому суму вкладу в повному обсязі та виплатити нараховані проценти, однак в порушення вимог законодавства та умов договору, вкладу банком йому не повернуто, нарахованих за вкладом процентів у повному обсязі не виплачено. Вважає, що з врахуванням суми виплачених йому банком процентів, заборгованість за процентами станом на 19 грудня 2014 р. становить 27927,00 грн. Просить суд стягнути з ПАТ «БГ Банк» в його користь 240000,00 грн. внесеного банківського вкладу та 27927,00 грн. відсотків за банківським вкладом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явився , направив в суд письмову заяву , в якій просив розглядати справу у його відсутності , просив позов задоволити та стягнути з відповідача в примусовому порядку належні йому грошові кошти. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не з'явився, подав клопотання від 06.10.2014 року про відкладення розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 06 листопада 2013 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк «Перший»» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № ДФ-056049, що стверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного договору. Як вбачається із змісту вказаного договору, відповідно до його умов, вкладник [PERSON] передав, а банк прийняв на зберігання грошові кошти у національній валюті України (гривня), що надійшли від вкладника на його вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER], в розмірі, що дорівнює сумі, зафіксованій в документі, який видається банком вкладнику на підтвердження внесення останнім коштів (підтверджуючий документ), на строк 369 днів з 06 листопада 2013 р. по 10 листопада 2014 р. (строк вкладу). Пунктом 1.2 вказаного договору стверджується, що в день укладення цього договору вкладник [PERSON] передав, а банк прийняв на рахунок грошові кошти в сумі 240000,00 грн. (вклад). Копією касової банківської квитанції ПАТ «Банк «Перший» від 06 листопада 2013 р. стверджується внесення [PERSON] через касу вказаного банку на рахунок № [NUMBER] грошових коштів в сумі 240000,00 грн. Відповідно до п.2.1 вказаного договору, банк щоденно нараховує вкладнику проценти на суму вкладу в розмірі 19,50% річних. З наявної в матеріалах справи копії листа ПАТ «БГ «Банк» № 12/01/01-36 від 03.12.2014 р. вбачається, що вказаним листом ПАТ «БГ «Банк» відповів на заяви [PERSON] від 06 листопада 2014 р. та 20 листопада 2014 р., повідомивши його про запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації в ПАТ «БГ «Банк», а також про те, час та порядок виплат за договорами банківського вкладу (депозиту) буде додаткового повідомлено на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по виплаті процентів загальний розмір процентів за період 17 листопада 2013 р. по 19 грудня 2014 р. (дата позовної заяви) становить 47945,00 грн., натомість розмір виплачених [PERSON] процентів за вкладом становить 20018,00 грн., що також стверджується наявними в матеріалах справи копіями касових банківських квитанцій, а відповідно заборгованість за відсотками складає 27927,00 грн. (47945 грн. - 20018 грн.). Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї, або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Згідно ч.1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно ч.1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ч.5 ст. 1061 ЦК України, у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно п.1.4 договору, по закінченні строку вкладу Банк повертає вклад вкладникові у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий у банку. Згідно п.2.6 договору, проценти на вклад виплачуються вкладнику щомісячно, в перший робочий день після закінчення кожного повного місяця з дня надходження вкладу на рахунок, та в останній день строку вкладу або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених цим договором та законодавством України, шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок, вказаний в п.1.4 цього Договору. Згідно п.3.1.1 договору, після закінчення строку вкладу (або на першу вимогу вкладника) банк зобов'язаний повернути вклад вкладнику в повному розмірі в порядку, визначеному цим договором та законодавством України, та виплатити проценти. Згідно пп.3.1.2 договору, банк зобов'язаний в строки, розмірі та порядку, що визначені умовами цього Договору, нараховувати та сплачувати вкладнику проценти. Виходячи з вимог ч.1 ст. 1060 ЦК України та п.1.1, п.1.4 договору, суд вважає, що строк внесеного [PERSON] вкладу закінчився 10 листопада 2014 р., в зв'язку з чим відповідно до вимог банк зобов'язаний був повернути йому суму вкладу та нараховані і не виплачені до 10 листопада 2014 р. проценти в зв'язку зі спливом встановленого договором строку вкладу. Суд погоджується з доводами позивача про те, що з врахуванням вимог ч.5 ст. 1061 ЦК України, відсотки за вкладом повинні нараховуватись до дня його фактичного повернення вкладнику, в зв'язку з чим, окрім процентів нарахованих протягом строку вкладу, стягненню підлягають також й проценти за період до фактичного повернення банком вкладу [PERSON], однак відповідно до ст. 11 ЦПК України лише в межах заявлених ним позовних вимог, тобто - до 19 грудня 2014 р. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем доводів позивача не спростовано, доказів, які б підтверджували повернення вкладу та виплату нарахованих процентів у повному розмірі, не представлено. В зв'язку з наведеним, суд вважає, що банком не виконані свої зобов'язання по поверненню суми внесеного [PERSON] вкладу після закінчення його строку та не виплачено усіх нарахованих процентів. При цьому, відповідач не оспорив правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості по процентах, доводів його неправильності не навів і не їх обґрунтував, одним чином не спростувавши такого розрахунку. В зв'язку з цим, суд, не вбачаючи обставин, які б свідчили про неправильність такого розрахунку та підстав для незгоди з ним, бере його до уваги. Згідно ст. 30 Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», вкладники набувають право на відшкодування гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в грошовій одиниці України з дня настання недоступності вкладів, яка відповідно до ст. 1 вказаного Закону настає з дня призначення ліквідатора учасника (тимчасового учасника) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідачем не надано доказів призначення ліквідатора ПАТ «БГ Банк», в тому числі під час розгляду справи судом, в зв'язку з чим, суд вважає, що введення тимчасової адміністрації не звільняє відповідача від виконання своїх зобов'язань по поверненню вкладу та виплаті нарахованих процентів, а відтак, ПАТ «БГ Банк» являється належним відповідачем по справі. В зв'язку з цим, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судовий збір, згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4, п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ч. 3 ст. 88 ЦПК України, у сумі 2679 грн.27 коп. підлягає стягненню з відповідача. Як вбачається зі статуту Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» даний банк є правонаступником цивільних прав та обов'язків ПАТ «Банк Перший», тому з нього слід стягнути зазначену суму.

Outcome: approved