Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

У грудні 2019 року представник ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» (надалі Позивач) звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] (надалі Відповідач) на свою користь відшкодування витрат у розмірі 3950,00 грн., судові витрати у розмірі 1921,00 грн., а також витрати на правову допомогу 6000,00 грн. В обґрунтування вимог зазначається, що 24 травня 2017 року по вул. Чкалова в м. Кривому Розі трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Ніссан д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Хонда д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Відповідача по справі визнано винним за статтями 124 та 122-4 КУпАП. Власнику транспортного засобу Хонда д.н.з. [NUMBER] [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування без врахування франшизи у розмірі 3950,00 грн. Факт сплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням. На підставі викладеного Позивач просить суд стягнути з Відповідача вказані суми в порядку регресу. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відзив на позовну заяву не надходив. З матеріалів справи встановлено, що 24 травня 2017 року Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №216/1422/17, водія [PERSON] визнано винним за порушення правил дорожнього руху, а саме: за статтями 124 та 122-4 КУпАП. Крім того, цією ж Постановою було встановлено, що водій [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. Відповідно до рахунку фактури №16/06 від 09 червня 2017 року ремонт автомобіля Хонда Аккорд АЕ5633ЕО становить 4950,00 грн (а.с.26) Обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, спричинену майну третіх осіб, відповідно до ст. 9 (9.2.) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», складає 100000 (сто тисяч грн. 00 коп.) грн. ПрАТ «ДІМ Страхування» було визнано ДТП, яка сталася страховим випадком та на підставі Страхового акту №909105 від 06.07.2017 року власнику транспортного засобу [PERSON] Аккорд АЕ5633ЕО [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування з врахування франшизи у розмірі 3950,00 грн. (а.с.22). Факт сплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням №11751 від 06.07.2017 (а.с.24). 23.08.2017 року року ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» направило Відповідачу вимогу №1417 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. 17 липня 2018 року між ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» та ТОВ «Маркс.Капітал» був укладений Договір надання фінансових послуг факторингу № 01/17.07.2018 від 17.07.2018 р., щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли, згідно П.4 Додатку №1 до Договору № 01/17.07.2018 від 17.07.2018р. ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» до [PERSON] . З письмових матеріалів справи встановлено, що протягом встановленого терміну [PERSON] не надав жодних відповідей та пояснень, не намагався знайти альтернативних шляхів виконання зобов`язання, і на день подання позовної заяви не виконав свого зобов`язання відшкодувати в порядку регресу шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 3950,00, 00 грн. Отже, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.4, 5\~ст.82 ЦПК України). Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі\~Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у\~деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик\~завдавача шкоди. Цей страховик, хоча і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.\~ Отже,\~відшкодування шкоди\~власником транспортного\~засобу або\~винуватцем дорожньо-транспортної\~пригоди,\~відповідальність яких\~застрахована за\~договором обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~можливе за\~умови,\~якщо\~у страховика\~не виникло\~обов`язку\~з відшкодування\~шкоди,\~або розмір\~шкоди перевищує\~ліміт відповідальності\~страховика,а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими визначено, що страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, яке стало причиною ДТП, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарата, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Враховуючи вище викладене, суд вважає, що Позивач скористався правильним способом захисту своїх прав та інтересів, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач поніс документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн., які також підлягають стягненню з Відповідача. Крім того, згідно статті 141 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судові витрати і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1921,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved