Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У грудні 2014р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 16.05.2008 року\~ між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 5989,81 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 19.05.2010 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), складає між ним та банком договір. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує,\~\~внаслідок чого станом на 24.11.2014р. має заборгованість в загальній сумі 28022,94грн., із яких: 2916,66 грн. - заборгованість за кредитом; 256,76грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 1293,84грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 259,25грн. пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1122,28 грн. - штраф (процентна складова). За рішенням суду від 25.05.2012р. було стягнуто заборгованість у сумі 5577,26. З вирахуванням цієї суми, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 24067,96 грн. та судові витрати. Представник позивача [PERSON] ( за довіреністю) у судове засідання не зявився, подав заяву про розглянути справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений через засоби масової інформації (а.с.40). Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України, за згодою позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~16.05.2008 року\~\~між\~ ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений\~\~кредитно-заставний договір. У заяві позичальника №MRXRRX01800008 від 16.05.2008р. останній надав свою згоду на те, що ця Заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір (а.с.6) . З заяви позичальника (а.с.6) вбачається, що відповідач отримав в Приватбанку кредитні кошти у сумі 5989,82 грн. на придбання товару. Кредит був наданий на строк до 16.05.2008року. За умовами договору позичальник зобовязався сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісяця у період з 15 по 20 число вносити щомісячний платіж у сумі 426,19грн. За умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.7-9), а саме п.5.1 і п.5.3 передбачено право банку нараховувати пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу, та обовязок позичальника при порушенні ним строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Пунктом 5.5 Умов сторони встановили термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів тривалістю 5 років. Можливість зміни тривалості позовної давності у бік її збільшення встановлена ст. 259 ЦК України. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, відповідно до п.4 ст. 267 ЦК України, застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач заяви про застосування позовної давності до вимог позивача не подавав. Таким чином судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір споживчого кредитування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.\~ \~ Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором станом на 24.11.2014 року (а.с.5) вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за договором в загальній сумі 28022,94 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 2916,66 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 256,76 грн., заборгованості по комісії 1293,84 грн., погашеної пені, в т.ч. списаної 23555,68 грн., заборгованості з пені 259,25 грн. За рішенням суду стягнута сума кредиту 5577,26 грн. Різниця між поточною та задоволеною раніше судом заборгованістю становить 22445,68 грн. Також банком нараховані до сплати штрафи у розмірі 500,00 грн. і 1122,28 грн. Загальна сума заборгованості за цим розрахунком визначена у розмірі 24067,96 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Також судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.05.2012р. було частково задоволено позов ПриватБанка до [PERSON] про стягнення заборгованості. Цим рішенням стягнуто з [PERSON] заборгованість по цьому ж кредитному договору станом на 27.01.2012р. у розмірі 5577,26 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 4026,66 грн., заборгованості по процентам 256,76 грн., заборгованості по комісії 1293,84 грн., відмовлено у задоволенні позову про стягнення пені у розмірі 22509,32 грн. і штрафів 500,00 грн. і 1404,33. грн.. Рішення суду набрало законної сили 13.06.2012р. Тобто зараз позивач повторно просить суд стягнути заборгованість, яка фактично вже стягнута за рішенням суду станом на 27.01.2012р., а саме заборгованість за тілом кредиту 2916,66 грн., проценти 256,76грн., комісію 1293,84 грн. Таким чином, у задоволенні позову про стягнення цих сум необхідно відмовити. Оскільки вказаним вище рішенням суду від 25.05.2012р. було відмовлено позивачу у задоволенні позову про стягнення пені у розмірі 22509,32 грн. і штрафів 500,00 грн. і 1404,33. грн., які були нараховані банком станом на 27.01.2012 р., вказане рішення суду набрало законної сили, позивачем не оскаржувалося, тому у задоволені позову в частині стягнення цих сум також необхідно відмовити. Що стосується вимог позивача про стягнення пені за період з 27.01.2012р. по 24.11.2014 року, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. За приписами ч.3 ст.509 ЦК України зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Дослідивши розрахунок заборгованості ( а.с.5) суд встановив, що з 23.12.2011р. пеня нараховувалася банком у розмірі 0,02%, а з 17.07.2014р. 0,03%. Загальна сума пені станом на 24.11.2014р. визначена у розмірі 23296,43 грн. Також у розрахунку зазначено, що було погашено пені, в т.ч. списано - 23555,68 грн. Тобто пеня, яку просить стягнути представник позивача вже списана банком і стягненню не підлягає. Жодних обґрунтувань щодо розміру пені, нарахування заборгованості по пені за цей період в позовній заяві не міститься. За таких обставин, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенню позову також і в цій частині. На підставі викладено,

Outcome: dismissed