Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

У вересні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.05.2016 року у розмірі 12289,89 грн, з яких: 367,28 грн прострочене тіло кредиту; 7961,19 грн пеня за прострочене зобов`язання; 2900 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн штраф (фіксована частина); 561,42 грн штраф (процентна складова). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.05.2016 року між сторонами укладено кредитний договір б/н, оформлений заявою позичальника, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник, отримавши кредитні кошти систематично порушував договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 18.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Судом встановлено, що 24.05.2016 року, між ПАТ АТ «Приватбанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (заява на 7 а.с.). Банк свої зобов`язання за договором виконав надавши [PERSON] кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується розрахунком заборгованості, відповідно до якого відповідачем періодично витрачались надані грошові кошти (розрахунок заборгованості на 5-6 а.с.). Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 18.08.2019 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 12289,89 грн, з яких: 367,28 грн прострочене тіло кредиту; 7961,19 грн пеня за прострочене зобов`язання; 2900 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн штраф (фіксована частина) (розрахунок заборгованості на 5-6 а.с.). Між сторонами склались зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України, а також загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того, який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, необхідно враховувати вимоги справедливості і розумності (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є розумним і справедливим, з урахуванням їх розміру. При вирішенні який вид цивільно-правової відповідальності слід застосувати до відповідача за порушення зобов`язання суд керується вимогами розумності і справедливості, та вважає що до нього підлягає застосування неустойка у вигляді штрафу (процентна складова) у розмірі 561,42 грн. Заявлені до стягнення пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у розмірі 2900 грн та штраф (фіксована частина), визначений в сумі 500 грн не відповідають положенню закону, яке визначає поняття пені та штрафу, а тому не можуть такими вважатись, в зв`язку з чим позовні вимога в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту та штрафу (процентна складова), тому в задоволенні решти позовних вимог належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 145,23 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору, розрахованого пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial