Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля марки «Мерседес» реєстраційний номер [NUMBER] , який було пошкоджено в результаті ДТП, яке відбулося 21.05.2017 р. за участю двох водіїв: відповідача [PERSON] та [PERSON] 31 серпня 2017 року апеляційний суд Одеської області закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП за фактом ДТП відносно водія керуючої належним йому автомобілем [PERSON] за відсутністю в її діях складу правопорушення. У постанові судом зазначено, що відповідач [PERSON] не переконалася у безпечності руху та не звернула увагу на знак пріоритету в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Мерседес». Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». На відновлення автомобіля позивачем було витрачено 15 240 грн. Оскільки оцінювачем ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» була встановлена завдана матеріальна шкода в сумі 9 540,17 грн., то ця сума має бути стягнута зі страхової компанії - відповідача ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», а з відповідача [PERSON] - різниця між фактично понесеними ним витратами та сумою страхового відшкодування що складає - 5 699,83 грн. Крім того, позивач просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надав суду заяви (а.с.100 т.1, 43 т.2), в яких просив розглянути справу у відсутності позивача та його представника. Також представник позивача суду надав відповідь на відзив (а.с. 212 т.1), в якому вказав, що 31.08.2017 року постановою апеляційного суду Одеської області від 31.08.2017 року скасовано постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , провадження у справі відносно [PERSON] закрито за відсутністю в її діях складу правопорушення. У мотивувальній частині вказаної постанови апеляційного суду зазначено, що [PERSON] не переконалася у безпечності руху та не звернула увагу на знак пріоритету, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Мерседес» д/н [NUMBER] . Отже, відповідно до зазначеного, причиною скоєння ДТП від 21.05.2017 року стало порушення ПДД водієм [PERSON] , тому оскільки судом встановлено причини та обставини ДТП, не встановлення вини застрахованої особи в рамках розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] не позбавляє можливості здійснення страхової виплати страховиком. Представник відповідача ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду сповіщена належним чином, в попередні судові засідання надавала заяви про розгляд справи у її відсутності. 25.10.2018 року надала відзив на позовну заяву (а.с.183 т.1), в якому вказала, що позовні вимоги позивача ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» не визнає у повному обсязі, та вважає такими, що не підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається із наданих позивачем доказів, [PERSON] , що керувала автомобілем «Mazda» р/н [NUMBER] , до адміністративної відповідальності за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 21.05.2017 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не притягалася та факт наявності в її діях вини у відношенні скоєння зазначеного дорожньо-транспортного правопорушення не був встановленим жодним із судів. Сам по собі момент визначення в постанові апеляційного суду Одеської області фрази що «водій [PERSON] не переконалася у безпечності руху та не звернула уваги на знак пріоритету, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Мерседес»» не вбачає по собі факт наявності в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення та наявності вини у її діях. За таких обставин, оскільки наявність вини [PERSON] не встановлена, у АСК «ІНГО Україна» відсутній обов`язок щодо здійснення страхового відшкодування за Полісом №1844169, оскільки внаслідок ДТП, що мала місце 21.05.2017 року, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу цивільно-правова відповідальність [PERSON] не настала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду сповіщена належним чином, в тому числі через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, заяв чи клопотань по справі не надала. Провадження у цій справі було відкрите 02.01.2018 року ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси (а.с.21). На запит Київського районного суду м. Одеси була отримана інформація про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] у м.Ізмаїлі Одеської області (а.с.23), у зв`язку з чим ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2018 р. цивільну справу було передано на розгляд до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (а.с. 28). 30.03.2018 року ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області наявна цивільна справа була прийнята до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.37). Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області на запит була отримана інформація про те, що [PERSON] , [INFO] зареєстрованою чи знятою з реєстрації по м. Одесі (області) не значиться (а.с.81). Відомості про дату народження відповідача [PERSON] , яка відповідає 12.10.1975 р., що містяться в матеріалах справи, зокрема у заяві позивача про здійснення відшкодування (а.с. 14), у письмових поясненнях [PERSON] від 21.05.2017 р. у справі про адміністративне правопорушення, дають змогу суду дійти висновку про те, що відомості про місце проживання відповідача по справі [PERSON] в м. Ізмаїлі є помилковими через збіг прізвища, ім`я та по батькові, а стосуються іншої особи, якій відповідає інша дата народження - [INFO] . Заява представника позивача про передачу цивільної справи до іншого суду (а.с. 46 - 47) була залишена без розгляду ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.04.2018 р. у зв`язку з недодержанням вимог ч.2 ст. 183 ЦПК України (а.с. 53). Оскільки статтею 32 ЦПК України встановлена недопустимість спорів між судами про підсудність, у задоволенні заяви представника позивача про передачу цивільної справи до іншого суду (а.с. 54 - 55) було відмовлено ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.06.2018 р. (а.с. 88). 31 липня 2018 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (а.с. 104) задоволено клопотання позивача про повернення надміру сплаченої суми судового збору (а.с. 24 - 25). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2018 р. (а.с. 103) задоволені клопотання позивача [PERSON] (а.с. 19), а також відповідача ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» (а.с. 48-49) та судом витребувані докази у справі: у відповідача ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» - звіт (акт, висновок) експерта (оцінювача) про грошову суму оціненої шкоди, спричиненої автомобілю «Мерседес», д/н [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.05.2017 року та договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з власником автомобілю «Мазда 6» д/н [NUMBER] , який діяв станом на 21.05.2017 року та документ, що підтверджує внесення страхового платежу (премії) страхувальником за цим договором страхування; а з Малиновського районного суду м. Одеси - справу про адміністративне правопорушення № 521/8034/17-п відносно [PERSON] , за ст. 124 КУпАП. Розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 травня 2017 року на перехресті вулиць Радісна / Платанова в м. Одесі трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю «Мазда 6», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілю «Мерседес», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вказаного ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобілю «Mercedes-Benz», д/н [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 7 т. 1). Згідно частин 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише з вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Постановою Малиновського районного суду Одеської області від 30.06.2017 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.124 т.1). Постановою апеляційного суду Одеської області від 31.08.2017 року постанову судді Малиновського районного суду Одеської області від 30.06.2017 року, якою [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (а.с.10-12 т.1). Вказаною постановою, зокрема, встановлено, що [PERSON] пояснила, що водій автомобіля «Мазда», д/н [NUMBER] [PERSON] , в порушення приписів ПДР, не виконавши вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», не надала переваги в русі водію автомобіля «Мерседес», д/н [NUMBER] , всупереч дорожнього знаку «В`їзд заборонено», допустила зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такі твердження [PERSON] підтверджуються дослідженими у судовому засіданні фотознімками місця ДТП, а також, поясненнями водія [PERSON] , з яких вбачається, що вона не переконалася у безпечності руху та не звернула увагу на знак пріоритету, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Мерседес», д/н [NUMBER] . Згідно пояснень [PERSON] а.с. 114 т.1, 21.05.2017 року рухалась на автомобілі по вул. Радісна в бік вул. Платанова «Мазда 6» д/н [NUMBER] о 15 год. 05 хв. по крайній правій полосі зі швидкістю 40 км на годину, не впевнившись в безпеці руху не звернула увагу на знак приорітету, хотіла повернути на право на вул. з одностороннім рухом та зі вказаної причини здійснила зіткнення в передню частину автомобілю «Мерседес», д/н [NUMBER] . Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, не заслуговують на увагу доводи відзиву, що вина [PERSON] не встановлена, оскільки її вина встановлена в судовому рішенні, яке набрало законної сили та підтверджується її поясненнями та поясненнями [PERSON] . Також слід зазначити, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно з статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони не заявляли клопотання щодо призначення експертизи в даній справі. Представник ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» заявляв про намір подати клопотання, однак з відповідним клопотанням до суду так і не звернувся. Судом також встановлено, що відповідно до страхового полісу №АК/1844169 від 30.12.2016 року страховиком забезпеченого транспортного засобу - автомобілю «Мазда 6», д/н [NUMBER] зі страховим лімітом 100 000 грн (франшиза - 0 грн) на момент вчинення ДТП було ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». (а.с. 160 т.1). 25 травня 2017 року позивач [PERSON] повідомив відповідача ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про дорожньо-транспортну пригоду за участю його автомобіля та автомобіля під керуванням відповідача [PERSON] (а.с. 13). На підтвердження понесених витрат на відновлення автомобіля в сумі 15 240,00 грн. позивачем [PERSON] надані копії рахунку-фактури № Г00000071 від 03.06.2017 р. (а.с. 16), акту виконаних робіт № Г00000071 (а.с. 17), а також квитанції до прибуткового касового ордера № 3520 від 03.06.2017 р. (а.с. 18). 21 липня та 21 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП (а.с. 14, 15). Згідно ремонтної калькуляції складеної оцінювачем ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» №336683 від 14.06.2017 року загальна сума вартості ремонтних робіт з вирахуванням зношення запчастин (НЗС) становить 9540,17 грн. (а.с. 163-167 т. 1). Однак страхова виплата не проведена. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язаний сплатити потерпілому розмір завданої шкоди. Тому виходячи з диспозитивності суд приходить до висновку, що з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» підлягає стягненню на користь позивача 9540,17 грн. Щодо стягнення з [PERSON] суми у розмірі 5699,83 грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Щодо стягнення судових витрат суд приходить до наступного висновку. Враховуючи категорію, обставини та складність справи, доведений та обґрунтований обсяг роботи, виконаний адвокатом, розмір судового збору та грошових коштів, сплачених позивачем за направлення матеріалів по справі сторонам,

Outcome: partial