Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення частки в спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09 листопада 2013 року померла її мати [PERSON]. Вона є спадкоємцем першої черги за законом, що прийняла спадщину. Приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу було заведено спадкову справу за №44/2017. 12 вересня 2017 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала її матері на праві спільної сумісної власності з відповідачем [PERSON] в зв»язку з тим, що частка померлої у праві спільної власності на земельну ділянку не визначена. Просить визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,0241 га, кадастровий № 5623885800:04:015:0100, що розташована в с.Острожець Млинівського району Рівненської області, становить 1/2 частину. Позивач в судове засідання не з»явилась, звернулась до суду з письмовою заявою в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. (а.с.31). Відповідач в судове засідання не з»явилась, звернулась до суду з письмовою заявою в якій просила розглядати справу у її відсутності, вказала що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. (а.с.29) Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 512483 від 10.11.2003 року [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], що, окрім того, підтверджується і технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок. (а.с.6-8) Як вбачається з свідоцтва про право власності від 12.08.2002 року відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що, окрім того, підтверджується і технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок. (а.с.9-10) Відповідно до ч.1,2 ст.1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В п. 3.4 листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.4 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ч.5 ст.89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або встановлено судом. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорціно часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Враховуючи те, що визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved