Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

\~\~ \~ \~ У грудні 2015 року [PERSON]\~ звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження 21 жовтня 2015 року у подружжя [PERSON] та [PERSON] дитини сина [PERSON], [INFO] , яка була уточнена в ході судового розгляду. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 23.06.2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 21.10.2015 року від шлюбу у них народився син у м. Севастополь Автономної Республіки Крим, відповідно до чого їй було видано медичне свідоцтво про народження. На час реєстрації дитини м. Севастополь Автономної Республіки Крим, були вже тимчасово окупованою територією, і на території м. Севастополь Автономної Республіки Крим, не було жодного державного органу влади України. Тому , прибувши на територію України, її чоловік [PERSON], вимушений був звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції для реєстрації народження дитини, однак, йому було відмовлено у реєстрації та видачі свідоцтва про народження дитини з огляду на те,що відповідно до вимог законодавства України щодо державної реєстрації народження надане чоловіком медичне свідоцтво про народження не є підставою для державної реєстрації народження. \~ \~ \~ \~ \~ В судове засідання заявник [PERSON] не зявилась, про дату,час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку,шляхом направлення поштової кореспонденції, в своїй уточненій заяві просила розглянути справу за її відсутності . \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про день,час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку,шляхом направлення поштової кореспонденції,причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених вимог суд встановив наступне. \~\~ Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~\~\~ Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до вимог ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що територія Криму є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дії Конституції та законів України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконним, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоровя, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоровя не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. \~ Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. \~ Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. \~\~ Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] є громадянкою України,\~ перемістилась з тимчасово окупованої території, де є зареєстрованою Донецької області, м. Макіївна п. Ясінівка , вул.. Леніна, 1Б у м. Харків і мешкає за адресою: [ADDRESS] та перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], який також є громадянином України та зареєстрований за адресою: [INFO] , б. 9 кв. 152 . (а.с.8) Судом встановлено, що 21.10.2015 року у м. Севастополь Автономної Республіки Крим заявник [PERSON] народила сина [PERSON], про що 23.10.2015 року їй було видано медичне свідоцтво про народження серії 67 № 004892 (а.с.5), яке відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Як вбачається зі змісту ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її доньки, виданого державним органом України.

Outcome: approved