Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до Кременчуцького районного Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяво про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що 02 лютого 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 30000 тисяч гривень, які зобов'язався повернути до 01.08.2012 року, на підтвердження чого написав боргову розписку; борг на день подачі позову не повернув. Посилаючись на ст. 629 ЦК України просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 35 265 грн. 57 коп. та сплачені позивачем витрати на отримання правової допомоги розмірі 1100 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден повернути борг в розмірі 10000 гривень та суду пояснив, що 02 лютого 2011 лютого він взяв в борг у позивача [PERSON] 10000 гривень, на підтвердження чого надав суду оригінал розписки, відповідно до якої зобов'язався повернути борг в подвійному розмірі протягом двох місяців з дня отримання коштів. Проте у зв'язку з відмовою в наданні кредиту та відсутністю роботи відповідач вчасно борг не повернув. Крім того, відповідач в судовому засіданні зазначив, що у травні до нього звернувся позивач [PERSON] з вимогою повернути борг з відсотками в розмірі 30000 гривень. На його заперечення про повернення боргу в такому розмірі, позивач [PERSON] почав погрожувати та примусово змусив написати нову боргову розписку на 30000 гривень, однак доказу який би підтверджував цю обставину відповідач суду не надав. Також в судовому засіданні відповідач вказав, що ним було повернуто позивачу боргу в сумі 2000 гривень. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі фактичні обставини справи: 02 лютого 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, який оформлено письмовою борговою розпискою, згідно умов якого позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] отримав в борг 30000 гривень 00 копійок. Строк, на який укладався договір - з 02.02.2011 року по 01.08.2012 року, що підтверджується текстом розписки від 02.02.2012 року. На день розгляду справи у суді відповідач позичені кошти не повернув. Крім того, відповідачу [PERSON] було направлено претензії від 27.06.2014 року та 03.10.2013 року вих. № 03.10.2013 року, що підтверджується їх копіями в матеріалах справи, однак жодного реагування на них з боку відповідача не було. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками За змістом статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредтора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності з ч.1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо платник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, за якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином 3% річних за заборгованістю [PERSON] до [PERSON] становить 900 гривень. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання. [PERSON] є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 3 Закону України « Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Так облікова ставка Національного Банку України, відповідно до Постанови НБУ від 21.03.2012 року № 102, становить з 23.03.2012 року - 7,5000 %. Розрахунок відсотка пені за 1 день прострочення зобов'язання з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ наступний: з 23.03.2012 року. : 7,5000 %* 2/366 = 0,0409 % за 1 день прострочення Таким чином, пеня заборгованості [PERSON] до [PERSON] становить 4365 гривень 57 копійок. [PERSON] зобов'язання за борговою розпискою не виконав належним чином, не зважаючи на те, що відповідач у судовому засіданні вказував про часткове повернення боргу в розмірі 2000 гривень, однак дану обставину жодним допустимим доказом не підтвердив. Жодних доказів на підтвердження того, що на відповідача чинився тиск суду не надав. А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за борговою розпискою є законним та обґрунтованим, і підлягає задоволенню, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму боргу, з урахуванням 3% річних від простроченої суми та пені, всього в сумі 35265 грн. 57 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем [PERSON] були понесені судові витрати у виді витрат на правову допомогу в розмірі 1100 гривень 00 копійок, що підтверджується договором про надання юридичних послуг № 166-А від 27.06.2013 року та квитанціями № 27-06 від 27.06.2013 року і № 14-08 від 14.08.2013 року. На підставі викладеного, відповідно до ст. 526, 527, 530, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 174, 212, 213-215 ЦПК України,-

Outcome: approved