Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 16000 грн. боргу за договором позики, посилаючись на те, що 22 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] надала в борг [PERSON] 16000 грн., що підтверджується розпискою відповідача. Як зазначено в позові, вказані кошти відповідач зобов`язалась повернути позивачу до 10 травня 2019 року, однак свої зобов`язання не виконала, борг не повернула, у зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в суді підтримав позов з викладених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] в суді проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим з тієї підстави, що насправді між сторонами виникли інші правовідносини і договір позики не був укладений, а написана розписка не є його підтвердженням, оскільки обставини, зазначені в ній, спростовуються матеріалами кримінального провадження № 12019210150000146 за заявою [PERSON] (чоловіка позивача) про викрадення майна. Представник зазначив, що під час досудового розслідування була допитана у якості свідка [PERSON] , яка працювала продавцем у магазині [PERSON] , і вона пояснила, що [PERSON] звинуватила її- [PERSON] у виявленій недостачі коштів та примусила разом із своїм чоловіком- [PERSON] написати розписку про те, що нібито [PERSON] позичила кошти в розмірі 16000 грн. (чого насправді не було). Вказане кримінальне провадження було закрите. Таким чином, як вказує представник відповідача, розписка є нікчемною. Відповідач [PERSON] в суді пояснила, що протягом певного періоду часу вона працювала в смт.\~Підволочиську продавцем у магазині [PERSON] та остання звинуватила її- [PERSON] у недостачі коштів, виявленій при ревізії магазину. Позивач разом з чоловіком приїжджали до відповідача та погрожували їй. [PERSON] зазначила, що оскільки була недосвідчена, то злякалась і написала розписку, це відбувалось у машині [PERSON] під їх тиском. Насправді, зі слів відповідача, у недостачі коштів вона не винна, а гроші в борг від позивача не отримувала, тому просила в позові відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу\~абз.\~1\~ч.\~1,\~ч.\~3\~ ст.\~1049;\~ч.\~1\~ст.\~1050\~ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 22 квітня 2019 року [PERSON] власноручно написала розписку про те, що вона позичила в [PERSON] кошти на суму 16000 і зобов`язується повернути в повному обсязі до 10 травня 2019 року. Факт написання вказаної розписки [PERSON] підтвердила в судовому засіданні, заперечивши її зміст обставинами, встановленими в ході розслідування кримінального провадження №\~12019210150000146. Судом досліджені матеріали кримінального провадження №\~12019210150000146 та встановлено, що вказане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР по факту крадіжки грошових коштів в сумі 16000 грн. в магазині «Алкоголь», належному [PERSON] , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України постановою начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області Стеця Т.В. (у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення). Зазначена постанова не оскаржувалась. Під час досудового розслідування допитана у якості свідка [PERSON] показала, що з березня по квітень 2019 року вона працювала продавцем в магазині « [INFO] », який знаходиться в [ADDRESS] , про що між нею та [PERSON] (власником магазину) був укладений трудовий договір. В квітні 2019 року чоловік [PERSON] - [PERSON] звинуватив її- [PERSON] у тому, що з магазину зникають гроші та товари, на що [PERSON] обурилась та згодом звільнилась за власним бажанням. Після цього без її участі була проведена ревізія в магазині. [PERSON] і [PERSON] двічі приїжджали додому до [PERSON] , повідомивши про недостачу коштів в розмірі 16000 грн. Під їх тиском та погрозами вона- [PERSON] написала розписку, що нібито вона позичила грошові кошти в сумі 16000 грн. в [PERSON] , хоча вона цього не робила. У своїх показаннях вказала, що крадіжку не вчиняла та гроші не позичала. В матеріалах досудового розслідування містяться письмові пояснення [PERSON] , згідно з якими вона пояснила, що вона є приватним підприємцем та директором магазину « [INFO] », в якому протягом певного періоду часу працювала продавцем [PERSON] , під час роботи якої було виявлено факти того, що [PERSON] забирала кошти з каси, а також не розраховувалась за товари, внаслідок чого виникла недостача на загальну суму 16000 грн., про що стало відомо 18 квітня 2019 року. Зі слів [PERSON] , через декілька днів вона з чоловіком- [PERSON] поїхали у м. Волочиськ до [PERSON] та остання пообіцяла відшкодувати грошові кошти до 10 травня 2019 року, про що написала власноручно розписку від 22 квітня 2019 року, однак грошей так і не повернула. Таким чином, із показань [PERSON] та письмових пояснень самої [PERSON] вбачається, що розписка була написана [PERSON] за обставин, коли [PERSON] ставила їй в вину виникнення недостачі коштів в магазині, при цьому [PERSON] не зазначає про те, що вона надала [PERSON] в борг 16000 грн., а зазначає у своїх поясненнях про виявлення недостачі в магазині, тим самим спростовуючи зміст розписки [PERSON] про отримання коштів у борг. Постанова про закриття кримінального провадження №\~12019210150000146 оскаржена не була, а показання [PERSON] та письмові пояснення [PERSON] в частині обставин написання розписки (те, що вона була написана не внаслідок надання [PERSON] [PERSON] коштів в борг) узгоджуються між собою та не підтверджують зміст розписки. За таких обставин, на думку суду, правова природа написаної [PERSON] розписки не відповідає правовій природі договору позики та між сторонами існують інші правовідносини - з приводу звернення [PERSON] про викрадення її майна. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено факт укладення договору позики між сторонами, тому в позові слід відмовити. \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: dismissed