Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У грудні 2017 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО») із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 15 червня 2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» і відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, за яким страховик прийняв під страховий захист відповідальність водія транспортного засобу Chery Amulet, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 29 жовтня 2016 року в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля, застрахованого в ПрАТ «СК «ВУСО», під управлінням [PERSON], та автомобіля Toyota, державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія - [PERSON] Позивач зазначає, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota, державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 9087, 08 грн. і ПрАТ «СК «ВУСО», згідно умов договору страхування, сплатило на користь страхувальника суму страхового відшкодування в розмірі 7572,57 грн. Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до [PERSON], тому ПрАТ «СК «ВУСО» просить суд: стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «ВУСО» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 7572,57 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача, діючий за довіреністю від 02 січня 2018 року, в судове засідання не з'явилась, надала суду клопотання, згідно якого підтримав позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 57-58,). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 53, 60). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 82 книги п'ятої ЦК України та Законом України «Про страхування», тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються. Встановлено, що ПрАТ «СК «ВУСО» є юридичною особою та діє на підставі статуту (а.с. 4-5). В судовому засіданні, згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року встановлено, що 29 жовтня 2016 року о 23 годині 50 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем «Чері», державний реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Прохорівській, у м. Одесі не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, в результаті скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що також підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду від 12 грудня 2016 року, виданою ВДАІ м. Одеси УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Вищевказаною постановою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, що підтверджує його вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29 жовтня 2016 року (а.с. 13). Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у своєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.14). Відповідно до ч.ч. 4,6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд при винесенні рішення не з'ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER]. На дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Chery Amulet, державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується Полісом АЕ №8797290 від 15 червня 2016 року (а.с. 6-7). Власником автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким в момент ДТП керував [PERSON], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим Центром ДАІ 5142 (а.с. 11-11 звор.). З матеріалів справи вбачається, що представник постраждалої особи 31 жовтня 2016 року звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв'язку з подією, що сталася 29 жовтня 2016 року (а.с. 15). Встановлено, що 31 жовтня 2016 року ПрАТ «СК «ВУСО» було складено страховий акт огляду автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 16). Відповідно до звіту про оцінку КТЗ №16/11/792/705552 від 15 листопада 2016 року, складеного експертом [PERSON], вартість відновлювального ремонтуавтомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 9087,08 грн. (а.с. 17-22). З страхового акта ПрАТ «СК «ВУСО» №1215-24 від 15 лютого 2017 року за договором (полісом) страхування АЕ №8797290 від 15 червня 2016 року та розрахунку страхового відшкодування, вбачається, що сума страхового відшкодування, яка належить до виплати ПрАТ «СК «ВУСО» власнику пошкодженого автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 7572,57 грн., та була виплачена їй у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №3072 від 15 лютого 2017 року на суму 7572,57 грн. (а.с. 24). Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи припис ст. 993 ЦК України, позивач набув право вимоги у деліктних правовідносинах, що первісно виникли між [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у разі, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичног чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, та сплачена ПрАТ «СК «ВУСО» сума страхового відшкодування у розмірі 7572,57 грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 1600,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягнення з відповідача (а.с. 3).

Outcome: approved