Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просив змінити та зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Віньковецького районного суду від 15 травня 2018 року у справі № 670/263/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частина усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до розміру 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що з часу прийняття рішення Віньковецького районного суду від 15 травня 20218 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , у нього значно погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він не може працювати, несе значні витрати на лікування, та істотно погіршився його матеріальний стан. Разом з тим на виконання рішення суду виконавчою службою нараховуються до сплати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі понад 3300 грн щомісячно, що для позивача в силу неможливості працювати та перебування на стаціонарному лікуванні у психіатричному закладі, є непосильним. Тому покликаючись на те, що за станом на грудень 2020 року (дата подачі позову до суду) мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку складає 1197,50 гривень, [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Справа була розподілена в провадження судді Потапова О.О. У зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] у відставку, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 січня 2021 року, головуючим суддею визначено суддю Волкову О.М. Ухвалою судді від 11 січня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.02.2021 року у справі закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити. Позивач суду\~пояснив,\~що має\~спеціальність технік-механік\~та раніше\~працював у\~м.\~Хмельницькому водієм\~маршрутки.\~Однак у\~зв`язку із\~захворюванням «шизофренія»\~він втратив\~роботу,\~працевлаштуватись не\~може,\~та на\~теперішній час\~у зв`язку\~з хворобою\~проживає разом\~із своїми\~батьками за\~рахунок материної\~пенсії.\~Через відсутність\~доходів він\~не в\~змозі сплачувати\~аліменти,\~які державним\~виконавцем нараховуються\~йому у\~розмірі середньої заробітної плати по регіону, тому позивач просить зменшити розмір аліментів, визначивши їх у твердій грошовій сумі та не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас [PERSON] вказав, що буде намагатись знайти роботу, та може платити аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Кукурудза Ю.М. у судовому засіданні 09.03.2021 року проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що матеріальний стан відповідача починаючи з часу ухвалення рішення у 2018 році не змінився, бо на той час у нього вже існувала хвороба. В той же час погіршилось становище стягувачки аліментів [PERSON] , позаяк син [PERSON] почав навчатись у Львівському гуманітарному університеті фізичної культури, на платній формі навчання. Крім того син займається футболом та потребує спеціального одягу та взуття, однак мати з позовом до суду про стягнення додаткових витрат не зверталась, а має намір звертатись з позовом про стягнення аліментів на навчання, оскільки перший рік навчання [PERSON] коштує 16000 грн. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить такого висновку. Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789--ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. \~ \~ \~ \~ Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу ст.\~182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» прожитковий\~мінімум у\~2021\~році встановлений\~на дітей\~віком від\~6\~до 18\~років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривня, з 1 липня 2021 року - 2510 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2618 гривень. За нормами ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Віньковецького районного суду від 03 березня 2014 року розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час навчається на першому курсі Львівського державного університету фізичної культури. Рішенням Віньковецького\~районного суду\~від 15\~травня 2018\~року змінено розмір стягуваних аліментів, визначений судовим наказом Віньковецького районного суду Хмельницької області від 22.02.2013 року у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , та вирішено стягувати із [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частина від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з довідкою - розрахунком Першого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 15.02.2021 року, із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на виконання виконавчого листа № 670/263/18, нараховуються аліменти у розмірі середньомісячної заробітної плати по регіону, та зокрема із жовтня 2020 року по лютий 2021 року аліменти нараховуються у сумі 3301 грн щомісячно. Однак як видно із вказаного розрахунку, боржник [PERSON] у більшості сплачує щомісячно аліменти у сумі, що становить приблизно 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому утворилась заборгованість по аліментах, сукупний розмір якої становить 39318,67 грн. Наведені обставини сторонами не оспорювались. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанови Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18, від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 691/1497/18). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому необхідно зауважити, що зміна розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України можлива за умови зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. Тобто, ці обставини повинні виникнути у платника або одержувача аліментів після того, як обов`язок по сплаті аліментів був раніше встановлений судом. Так, у судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про зміну його матеріального стану у зв`язку з хворобою та неможливістю працювати за попереднім місцем роботи. А саме як видно із виписки із амбулаторної картки № 2021 від 22.10.2020 року, [PERSON] перебуває на обліку у психіатра із діагнозом «параноїдна шизофренія епізодичного перебігу». Крім того, як пояснила у суді допитана як свідок психіатр психіатричного кабінету КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня Віньковецької селищної ради Хмельницької області» Є.П. Слободян, з 2015 року [PERSON] страждає на шизофренію параноїдної форми, епізодичний тип перебігу. Тобто у нього періодично виникають загострення психічного стану, під час якого він змушений лікуватись стаціонарно, та постійно дотримуватись підтримуючої терапії шляхом вживання медикаментів. [PERSON] протипоказана важка фізична праця, він не має права керувати професійно транспортними засобами, а може лише виконувати некваліфіковані роботи. Отже в даному випадку після набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів з [PERSON] , у житті останнього суттєво змінилися обставини та погіршився його матеріальний стан, оскільки через хворобу він втратив роботу, будучи звільненим з посади водія автотранспортних засобів з 24 грудня 2019 року, та на теперішній час він не працює і стабільних постійних доходів не має. Таким чином з урахуванням всіх обставин справи, норм сімейного законодавства, пред`явлених позовних вимог [PERSON] , принципу диспозитивності цивільного процесу, та з врахуванням закріплених ч. 9 ст.\~7\~СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та рівності обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає за можливе змінити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 15 травня 2018 року, зменшивши їх розмір, що нараховуються державним виконавцем у твердій грошовій сумі виходячи з даних по середньомісячній заробітній платі згідно офіційного сайту Головного управління статистики у Хмельницькій області, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно, як і просив позивач у суді. Крім того, згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому змінений розмір аліментів на користь [PERSON] належить стягувати з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial