Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2001 року. [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що з 2002 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], то вирішив зареєструвати її в належній йому квартирі. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2009 року шлюб між ними було розірвано. Згідно з рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2012 року [PERSON] було вселено до його квартири. Під час вселення між ним та відповідачкою було укладено договір найму жилого приміщення, який оформлено у вигляді розписки. Відповідно до цієї розписки остання вселяється до його квартири та зобов'язується сплачувати комунальні платежі в розмірі 50% їх вартості. Тобто, на думку позивача, під час укладення договору найму жилого приміщення між ними було досягнуто всіх істотних умов такого договору. Проте після вселення [PERSON] у спірну квартиру вона жодного дня в ній не проживала та комунальні платежі не сплачувала, чим порушила умови укладеного договору, про що він дізнався згодом, оскільки мешкає в іншому місці. Квартиру відповідачка залишила одразу після вселення, її речей у квартирі не має. Факт її не проживання в його квартирі підтверджується відповіддю публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі Криворізьких міських електричних мереж, з якої вбачається, що в спірній квартирі за останній рік спожито дуже мало електричної енергії, що є неможливим під час проживання в квартирі людей, оскільки один включений в електромережу холодильник споживає більше електроенергії в місяць, ніж спожито в спірній квартирі за один рік. У зв'язку з реєстрацією [PERSON] у його квартирі він позбавлений можливості розпоряджатись власністю та вимушений сплачувати набагато більше грошей за комунальні послуги. Зняття відповідачки з реєстраційного обліку зі спірної квартири, на думку позивача, ніяким чином не порушить її права, оскільки вона має на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] Дніпропетровської області. [PERSON] не проживає в спірній квартирі з вересня 2012 року, тому, на думку позивача, відповідно ст. 405 ЦК України вона втратила право користування житлом. Посилаючись на викладене, позивач просив: усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні належною йому квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням; розірвати договір найму жилого приміщення - спірної квартири, укладений 13 вересня 2012 року між ним та відповідачкою, у зв'язку із систематичним невнесенням останньою квартирної плати та плати за комунальні послуги; зняти [PERSON] з реєстраційного обліку зі спірної квартири; зобов'язати відповідачку передати йому ключі від квартири та стягнути з неї судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомила. У зв'язку з цим, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2001 року. З 5 квітня 2002 року до 31 серпня 2009 року сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі. 10 січня 2003 року за згодою позивача [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2012 року усунуто перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] Дніпропетровської області та вселено її в цю квартиру. 13 вересня 2012 року під час вселення в спірну квартиру [PERSON] написала розписку, відповідно до якої вона вселяється до квартири та зобов'язується сплачувати комунальні платежі в розмірі 50% їх вартості. Згідно із листом публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі Криворізьких міських електричних мереж від 14 жовтня 2013 року № 8165/7001 за період з вересня 2012 року до вересня 2013 року за адресою спірної квартири спожито електричної енергії в розмірі 62 кВт/год, що фактично свідчить про майже невикористання електроенергії протягом року та не проживання в квартирі. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] із дня вселення, тобто більше одного року, у спірній квартирі не проживає, житлом не цікавиться, перешкод у користуванні їй ніхто не чинить, залишила квартиру добровільно, її речей у спірній квартирі не має, комунальні платежі вона не сплачує, що підтверджується відповідними квитанціями. У зв'язку з реєстрацією [PERSON] у квартирі позивач позбавлений можливості розпоряджатись власністю та вимушений сплачувати більше грошей за комунальні послуги. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірною квартирою, і зняття її з реєстраційного обліку за адресою цієї квартири слід задовольнити. Разом з тим згідно зі ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. З огляду на вказані вимоги закону наявна в матеріалах справи розписка [PERSON] не є договором найму жилого приміщення, у зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання договору найму спірної квартири задоволенню не підлягають. В задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідачки передати позивачу ключі від спірної квартири також слід відмовити, оскільки наявність у [PERSON] ключів від квартири не позбавляє [PERSON] можливості встановити новий замок. На підставі викладеного,

Outcome: partial