overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Ромашівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що відповідно до заповіту від 23 лютого 2000 року [PERSON] заповіла їй свій будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Ромашівка Чортківського району по вул. Шевченка, 30. Після смерті [PERSON], яка померла 29 серпня 2014 року, відкрилась спадщина на її майно. Для отримання спадкових документів [PERSON] звернулася в Чортківську районну державну нотаріальну контору. У звязку із відсутністю правовстановлюючого документа державний нотаріус своїм листом № 3353/02-14 від 27.11.2015 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і розяснив про необхідність вирішення питання визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Ромашівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, від сільської ради надійшла заява про визнання позову та слухання справи за відсутності представника. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 29 серпня 2014 року померла [PERSON], після її смерті [PERSON] відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що 14 жовтня 2010 року помер її батько [PERSON]. У звязку з відмовою матері [PERSON] від прийняття спадщини позивачка є єдиним спадкоємцем за законом. В листопаді [PERSON] звернулась в Чортківську районну державну нотаріальну контору, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0014 га, що розташована на території Угринської сільської ради Чортківського району, та на земельну ділянку, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3473 га, що розташована на території Угринської сільської ради Чортківського району, які належали [PERSON]. У звязку з відсутністю оригіналів Державних актів на право власності на земельні ділянки Чортківська районна державна нотаріальна контора листом № 3403/02-14 від 02.12.2015 року розяснила їй про необхідність вирішення питання визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, від сільської ради надійшла заява про слухання справи за відсутності представника та визнання позову. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 14 жовтня 2010 року помер батько позивачки [PERSON], після його смерті позивачка відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем його майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Чортківської міської ради Тернопільської області, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що 9 квітня 2013 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з 2/6 частки вказаної квартири, і на вказане майно вона залишила заповіт на користь [PERSON] Позивачка спадщину після смерті матері прийняла, так як спільно проживала з нею на час її смерті, але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно не може, тому що спадкодавець за життя не оформила належним чином правовстановлюючі документи після смерті чоловіка [PERSON], який помер 12 вересня 2001 року. У звязку із відсутністю правовстановлюючого документа державний нотаріус своїм листом № 3470/02-14 від 08.12.2015 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і розяснив про необхідність вирішення питання визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Чортківської міської ради Тернопільської області [PERSON] позов визнає. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 9 квітня 2013 року померла мати позивачки [PERSON], після її смерті позивачка відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати із [PERSON] аліменти, щомісячно , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття; стягувати із [PERSON], аліменти, щомісячно , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на її користь на своє утримання у зв»язку з доглядом за дитиною до досягнення трьох років. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до часткового задоволення . Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбі без реєстрації в органах ДРАЦС. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Факт батьківства відповідача щодо неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Ленінським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ 03.06.2015 року. Як зазначила в своєму позові та в судовому засіданні позивачка, відповідач не надає їй матеріальної допомоги необхідної для утримання та виховання їхньої дитини, тому вона змушена поставити питання про стягнення аліментів. Вона ніде не працює, інших доходів не має, а відповідач працює та іншим особам аліменти не сплачує. Відповідач не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, ч.2 ст. 84 СК України , - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Як зазначила позивачка, відповідач [PERSON] працює, аліментів нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохала стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей. В заяві позивач зазначила, що 23 грудня 1995 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Кіровською сільською радою Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 17. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], 15 вересня 1998року народження та доньку - [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач свідомо ухиляється від добровільних витрат, повязаних з утриманням дітей та матеріально їх не утримує, хоч він працездатний, має постійне місце роботи та стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Інших дітей та осіб, що перебувають на його утриманні відповідач не має, утримання з нього на користь непрацездатних батьків та інших осіб не проводиться, а тому він зобовязаний сплачувати аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Позивачка прохає стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], 15 вересня 1998року народження та доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує ( а.с.16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. (а.с.13). Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від сумісного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], 15 вересня 1998року народження, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 211086 та доньку - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії І-КЕ №055064 (а.с.3-4). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З ксерокопії довідки виконавчого комітету Федіївської сільської ради № 587 від 14 грудня 2015 року вбачається, що позивачка по справі [PERSON] з сином [PERSON] та донькою [PERSON] проживає в [INFO] (а.с.5). Оскільки, незважаючи на такі обставини, відповідач ухиляється від витрат, повязаних з утриманням неповнолітніх дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, то є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 20.10.2007 року в Кобеляцькому відділі РАГС Полтавської області, актовий запис № 144, зареєструвала шлюб з відповідачем . Від шлюбу мають неповнолітнього дочку [PERSON] Ніколь Олександрівну, [INFO]. Спільне проживання припинили в червні 2014 року. Причиною розпаду сімї є те , що позивачка та відповідач різні за характером через що в сімї виникають часті сварки, внаслідок чого втрачено почуття любові та поваги один до одного . Позивачка прохала суд розірвати шлюб та залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON]В в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.10.2007 року в Кобеляцькому відділіДРАЦС Полтавської області, актовий запис № 144 (а.с.3). Від спільного проживання мають одну неповнолітню дочку [PERSON] Ніколь Олександрівну, [INFO]. Шлюбні відносини припинили в липні 2014 року. Примиритись сторони не бажають. Дитина проживає з позивачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] та зареєстрований 28 серпня 1993 відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, зроблено запис № 74. Від спільного життя мають сина - Владислава, [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Шлюбні відносини припинено з лютого 2014 року, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, спільного господарства не ведуть. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1993 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, зроблено запис № 74. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - Владислава, 26 березня 2007року народження, який мешкає разом з позивачкою. Подружні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON] та зареєстрований 01 липня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого РВК м. Кривого Рогу Дніпропетровській області, зроблено запис №450. Шлюбні відносини припинено 20 років назад, за цей час сторони заходів до відновленні сімейно - шлюбних відносин не приймали, кожен влаштував своє життя. [INFO] року позивач народила доньку - [PERSON], в зв'язку з тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, батьком дитини в свідоцтві про народження записаний відповідач, хоча фактично він не є біологічним батьком. За таких обставин наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 01 липня 1994 року зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого РВК м. Кривого Рогу Дніпропетровській області, актовий запис №450. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає понад 20 років. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 31.10.2014 року помер її брат [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Набережній, 8 в с. Криничне Кобеляцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. У встановлений законом строк позивачка звернулася до Кобеляцької державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав. Постановою державного нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Криничне, вул. Набережна, 8 Кобеляцького району. В постанові державного нотаріуса зазначено, що спадкоємцем не подано документи передбачені п. 4.15, п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій нотаріусами України. Позивачка прохала суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Криничне, вул.Набережна, 8 Кобеляцького району Позивачка [PERSON] в судовому засідані позов пітримала, та прохала задовольнити її позовні вимоги. Представник Комендантівської сільської ради Кобеляцького району в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника,вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Судом встановлено, що 31.10.2014 року помер [PERSON] (а.с.4). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходиться в с. Криничне, вул. Набережна, вісім Кобеляцького району , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та довідкою Комендантівської сільської ради ( а.с.8,14). Позивач [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ( а.с.19). Позивачка є спадкоємицею за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.5). Згідно довідки Комендантівської сільської ради відповідно до погосподарської книги №1 за [PERSON] значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований в с. Криничне, вул. Набережна, вісім Кобеляцького району( а.с.14). Постановою від 15.10.2015 року державний нотаріус відмовив позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки відсутня первинна державна реєстрація права власності на житловий будинок. ( а.с.19) .Оскільки позивачка є спадкоємицею за законом, то за нею необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 03.09.1993 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Міському РАГС м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 1801. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2012 року однією сім'єю не проживають через споживання відповідачем спиртних напоїв та сварок, які виникають у зв'язку з цим, що негативно впливає на виховання сина. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 03.09.1993 року сторони зареєстрували шлюб у Міському ДРАГС м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 1801 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сімя розпалась та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та їх дитини. При цьому суд приймає до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved