Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

У грудні 2018 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 01.03.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 97011067582, відповідно до умов якого Товариство надало [PERSON] кредит на загальну суму 15 925,00 грн., строком на 15 місяців зі сплатою 0,01 % річних. В свою чергу, позичальник зобов'язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором. 14.07.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір відступлення права вимоги № 20170714, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між Кредитором та Боржниками. Відповідно до Реєстру боржників - додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 20170714 від 14.07.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 25 745,71 грн., з яких: 14 726,05 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,03 грн. - сума заборгованості за відсотками; , 056,13 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 7 962,50 грн. - сума заборгованості за пенею. Товариство свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі, а [PERSON], в свою чергу, кредит та відсотки за кредитом у повному обсязі не сплатив, у зв'язку з чим Товариство змушено звернутись до суду з даним позовом. Остаточно просило стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 97011067582 від 01.03.2016 року в розмірі 25 745,71 грн. та судові витрати. Ухвалою від 05.12.2018 року відкрито провадження у цивільній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.03.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 97011067582, відповідно до умов якого Товариство надало [PERSON] кредит на загальну суму 15 925,00 грн., строком на 15 місяців зі сплатою 0,01 % річних. В свою чергу, позичальник зобов'язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З матеріалів справи також вбачається, що 14.07.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір відступлення права вимоги № 20170714, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між Кредитором та Боржниками. Відповідно до Реєстру боржників - додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 20170714 від 14.07.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 25 745,71 грн. (а.с. 17-20). Згідно до п. 3.1 Договору відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» гарантує, що йому належить право вимоги за Портфелем заборгованості до боржників, зазначених у Реєстрі боржників. Згідно ч. 1 ст. 5812 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На виконання п. 6.6 Договору відступлення права вимоги, 21.07.2017 року позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 15, 16). Як вбачається з письмових матеріалів справи, Товариством повністю було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу обумовлену останнім суму кредиту (а.с. 11, 12). Однак відповідач грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору не повернув, що призвело до виникнення заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним вище договором не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 97011067582 від 01.03.2016 року у розмірі 25 745,71 грн., з яких: 14 726,05 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,03 грн. - сума заборгованості за відсотками; , 056,13 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 7 962,50 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 14). При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов'язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування цими коштами. Останній відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростований. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги те, що відповідач умови укладеного договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід задовольнити у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved