Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області про зміну порядку участі у вихованні і спілкуванні з дитиною. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.11.2013 р. було частково задоволено його позовні вимоги про усунення перешкод у вихованні дитини та спілкування з нею, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Оскільки за минулий час змінились обставини, а саме, дитина підросла, має стабільний добрий стан здоровя, не потребує особливого режиму харчування та прийому ліків, що обмежують перебування дитини за місцем проживання батька без присутності матері тощо, просив позовні вимоги задовольнити. З метою врегулювання спору на основі взаємних поступок позивач, уточнивши 08.08.2017 р. до початку розгляду справи по суті предмет позовних вимог, остаточно просив суд визначити наступний спосіб та порядок своєї участі у вихованні дитини, його дочки [PERSON], [INFO], та спілкування з нею: без присутності матері дитини [PERSON]: у Світкові дні: Новий рік (2 січня); Різдво Христове (7 січня або 8 січня); 08 березня, Великдень (другий день); [PERSON] Трійці ; 28 серпня (день [PERSON]); 19 вересня (наступний день після дня народження) - з 10:00 до 17:00 за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. Ямбольская,31 за місцем свого проживання: [INFO]; один раз на місяць - першу неділю місяця з 10:00 до 17:00 ( у разі випадання на цей же тиждень і Святкового дня, зустріч у неділю не відбувається); три рази на місяць у м. Ізмаїл по суботам з 10:00 до 13:00 (2,3 и 4 тижні місяця); 12 днів спільного відпочинку (оздоровлення) у літні канікули (а.с.160 т.2). Позивач в судовому засіданні 14.08.2017 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Наслідки визнання відповідачем позовних вимог, передбачених ч.4 ст. 174 ЦПК України, судом розяснено. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, зазначила, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Заслухавши позивача, відповідача, представника третя особа яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.11.2013 р. частково задоволено позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини та спілкування з нею, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї (а.с.22-24 т.1). Стаття 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Постановою ВР від 27.02.1991 р. (далі Конвенція), визначає, що держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 цієї Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Стаття 18 Конвенції проголошує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.. Аналогічні положення містяться у ст.ст.14, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150, ч.1 ст.151 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Cтаття 153 СК України визначає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. За змістом ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що на час розгляду справи змінились обставини, що мають істотне значення, а саме, вік дитини, стабільний добрий стан здоровя дитини, відсутність потреби в особливому режимі харчування тощо, що обмежують перебування дитини за місцем проживання батька без присутності матері, ставлення батька до дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням переносу спілкування позивача із дитиною з 10:00 до 17:00 за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. Ямбольськая, 31 на суботу поточного тижня у разі випадання 19 вересня на навчальний день. За змістом ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Крім того, відповідач попереджається судом про наслідки невиконання рішення суду, передбачені ч.4 ст. 159 СК України.

Outcome: partial