Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, який в процесі розгляду справи, уточнила. В обґрунтування позову зазначає, що 24.07.2013 року відповідно до наказу № 188 від 24.07.2013 року вона була звільнена з посади електромонтера стаціонарного устаткування телефонного зв'язку 4-го розряду відділу зв'язку ТОВ «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменка», за власним бажанням. При звільненні позивачу не було виплачено заробітну плату. Повний розрахунок з нею було проведено тільки 25.10.2013 року. Просила суд стягнути з ТОВ «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменка» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 24.07.2013 року по день фактичного розрахунку 25.10.2013 року в сумі - 6600,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 2000,00 гривень. Ухвалою Артемівського районного суду м. Луганська від 19.03.2014 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ТОВ «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменка» в розмірі 2000,00 гривень, було закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову у цій частині. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на уточнених позовних вимогах наполягала. Представник відповідача будучи повідомленим належним чином про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Уточнений позов визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно даних трудової книжки на ім'я [PERSON], [INFO], позивач, 24.07.2003 року на підставі наказу № 40 від 24.07.2003 року, була прийнята до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменка» на посаду електромонтера стаціонарного устаткування телефонного зв'язку 4-го розряду відділу зв'язку ТОВ «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменка», та відповідно до наказу № 188 від 24.07.2013 року звільнена за власним бажанням (а.с.4). Згідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до листа ТОВ «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменка» № 2563 від 14.11.2013 року заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку [PERSON] виплачена 25.10.2013 року (а.с.17). З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменка», працюючи з 24.07.2003 року по 24.07.2013 року на посаді електромонтера стаціонарного устаткування телефонного зв'язку 4-го розряду відділу зв'язку ТОВ «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменка», та сума заборгованості по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку їй була виплачена 25.10.2013 року. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Обчислення середнього заробітку позивача слід проводити у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (із змінами), відповідно до п. 8, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку слід обчислювати наступним чином: середньоденна заробітна плата позивача помножити на число робочих днів за графіком (відповідно до довідки ТОВ «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменка»). (145,37х46,5=6759,70 грн.) Згідно з п.163.1.1. ст.163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний місячний оподаткований дохід, до якого за п.164.2.1 ст.164 ПКУ, відносяться доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, та те що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 6600,00 гривень, суд вважає необхідним стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменка» на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 6600,00 грн., вказана сума визначається судом без утримання податків та обов'язків платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника. На підставі викладеного,

Outcome: approved