Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому, посилаючись на ст.216 ЦК України, просила стягнути з відповідачки на її користь в порядку реституції 35 902 грн. 00 коп., сплачених по Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 08.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], який було визнано недійсним на підставі рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17.09.2013 року, а також стягнути з [PERSON] на її користь 359 грн. 02 коп. судового збору за подання заяви до суду. На обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначила, що 08 лютого 2013 року між нею та [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , був укладений Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Згідно з п.5 даного договору, вона придбала зазначену квартиру за 35 902 гривень. Відповідно до рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17.09.2013 року даний Договір було визнано недійсним, при постановленні якого до сторін не було застосовано двосторонню реституцію. У зв'язку із смертю продавця [PERSON] судом в якості правонаступника була залучена єдина спадкоємиця [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні. Вказала на те, що [PERSON] хворіла на психічне захворювання, крім того вона не бачила, а отже не могла порахувати гроші. За життя [PERSON] повідомила їй, що вона уклала договір купівлі-продажу квартири за те, що інша сторона договору буде за нею доглядати. Гроші [PERSON] не брала . Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні. Вказав на те, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 17.09.2013 року даний Договір було визнано недійсним, у зв'язку з тим, що [PERSON] правонаступником якої є відповідачка [PERSON] під час підписання договору за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказує на те, що [PERSON] під час розгляду справи в суді про визнання договору купівлі-продажу квартири ствердила, що гроші не отримала. Також звернув увагу суду на пояснення [PERSON] та [PERSON] які вони надали під час розгляду справи в суді про визнання договору купівлі-продажу квартири. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, представника відповідача , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 08 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу квартири, реєстровий № 132, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], згідно з даним Договором, позивач купила, а [PERSON] продала однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з: однієї кімнати, житловою площею 15,4 кв.м., загальною площею 30,8 кв.м. за 35 902 гривень (а.с. 10- 12). Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 17.09.2013 року, було визнано недійсним договір купівлі-продажу від 08.02.2011 року, на підставі ст. 225 ЦК України, у зв'язку з тим, що [PERSON] під час підписання договору за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ( 18-20) В ході розгляду справи апеляційним судом в порядку ст. 37 ЦПК України залучено процесуального правонаступника померлої [PERSON] на правонаступника [PERSON] яка одноособово прийняла спадщину за [PERSON] , вказані факти доведені судовим рішенням і в силу ст. 61 ЦПК України доведення не потребують. Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п.п.5,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»від 06.11.2009 року №9, вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Заперечуючи проти позовних вимог , відповідач та представник відповідача послались на пояснення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] які були надані ними в судовому засіданні під час розгляду справи про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Як встановлено судом, під час прослуховування звукозапису судового засідання на диску , [PERSON] ствердила, що грошей від продажу квартири вона не отримала. Дані пояснення [PERSON] надавала в суді як сторона по справі (позивач). З пояснень [PERSON] , вбачається , що гроші за придбану квартиру вона надала [PERSON] після підписання договору купівлі - продажу квартири. Дані пояснення [PERSON] надавала в суді в якості відповідача по справі . Відповідно до т. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. З огляду на викладене, суд не бере до уваги вказані докази і вважає їх недопустимими, оскільки [PERSON] та [PERSON] надавали пояснення в суді як сторони по справі і не були допитані як свідки. Під час прослуховування звукозапису судового засідання на диску , допитана в якості свідка [PERSON] ствердила, що розрахувались з [PERSON] за квартиру після підписання договору купівлі - продажу. Проте, як встановлено судом договір купівлі-продажу квартири від 08.02.2011 року визнано недійсним у зв'язку з тим, що [PERSON] під час підписання договору за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Доказів того, що даний договір купівлі-продажу квартири був визнаний недійсним за його безгрошовістю , суду не надано. Враховуючи наведене, те, що Апеляційним судом Закарпатської області не було застосовано двосторонню реституцію, а відповідачка, яка є правонаступником [PERSON] на сьогоднішній день не згодна повернути в добровільному порядку кошти, сплачені позивачем за придбання квартири, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в порядку реституції, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved