Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У вересні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (далі - спірна квартира). Позов обґрунтований такими обставинами. 09.04.2019 [PERSON] купила спірну квартиру у громадянина Російської Федерації. У спірній квартирі з 1996 р. зареєстроване місце проживання дочки попереднього власника квартири - відповідача [PERSON] , яка у зв`язку з одруженням змінила прізвище на [PERSON] . Відповідач давно не проживає у спірній квартирі, є громадянкою Російської Федерації і з 2002 р. зареєстрована у м. Брянську.Незважаючи на те, що після зміни власника квартири відповідач втратила право користування нею, вона продовжує бути зареєстрованою за даною адресою, чим порушує майнові права позивача. Ухвалою від 19.10.2020 суд відкрив провадження за даним позовом та призначивсправу до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання на 22.03.2021. Протокольною ухвалою від 22.03.2021 суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того відповідач викликалась в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже з огляду на вжиття всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позов, суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача за наданими позивачем доказами. Від Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.04.2019, укладеного між продавцем - громадянином Російської Федерації [PERSON] , та покупцем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бублик Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 727, [PERSON] набула у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача на спірну квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 162803938. За відомостями, які містяться в інформаційний системі «Реєстр територіальної громади міста Києва», у спірній квартирі зареєстроване місце проживання однієї особи - відповідача [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про народження [PERSON] . [NUMBER] , виданого 18.09.1980 Міським ЗАГС м. Корсакова Сахалінської області, вбачається, що вона є дочкою колишнього власника квартири [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС адміністрації м. Корсакова Сахалінської області, 29.06.2000 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] . Водночас у Реєстрі територіальної громади міста Києва відповідач значиться під своїм дошлюбним прізвищем [PERSON] . З 08.10.2002 місце проживання [PERSON] зареєстроване на території Російської Федерації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина Російської Федерації [NUMBER] , виданого відділом УМФС Росії по Брянській області 17.10.2012, Згідно з даними Акту від 17.09.2020, складеного комісією у складі голови правління ЖБК «Хімік-19» [PERSON] та двірника [PERSON] , [PERSON] не проживає у спірній квартирі з жовтня 2002 р. За приписами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 383 цього Кодексу, яка регламентує основні права власників житлового будинку або квартири, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб… Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за положеннями якого зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставісудового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (стаття 7). Системний аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що особа втрачає право користування житлом внаслідок припинення права власності на нього. Право членів сім`ї власника житла на користування житлом, а також підстави та умови, за яких член сім`ї власника втрачає право на користування житлом, врегульовані нормами статті 405 ЦК України та статті 156 Житлового кодексу УРСР, за змістом яких члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство (стаття 64 Житлового кодексу УРСР), мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2 статті 405 ЦК України). Отже ураховуючи, що самостійного права на житло члени сім`ї власника житла не набувають, а їх право на користування житлом є особистим сервітутом, похідним від прав власника житла, припинення права особи на житло припиняє і право членів її сім`ї на користування ним. За обставинами справи установлено, що право власності батька відповідача на спірну квартиру припинилося внаслідок її продажу, а відтак він та члени його сім`ї втратили право користування нею. Відповідно до положень статей 3, 15 ЦК України підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 цього Кодексу визначає орієнтовний перелік способів судового захисту, до яких, зокрема, відноситься такий спосіб захисту як припинення дії, яка порушує право. За приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Відтак з огляду на встановлені обставини, вищенаведені положення матеріального закону та ураховуючи, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд вбачає підстави для захисту порушеного права позивача шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: partial