Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та про зміну черговості одержання права на спадкування за законом. [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримав. Його представники [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що з 1994 року позивач проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Родина проживала за адресою: [ADDRESS] . В родині також виховувались діти [PERSON] - дочка [PERSON] 1984 року народження та син [PERSON], 1991 року народження. Представники пояснили, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] не було зареєстровано через тяжку хворобу останньої. [PERSON] постійно потребувала сторонньої допомоги, перебувала у безпорадньому стані, і [PERSON], як її чоловік, доглядав та утримував її. [INFO] вона померла. Спадщину після [PERSON] прийняли її діти і позивач. Посилаючись на статтю 74 Сімейного Кодексу України, статті 256, 257 Цивільного процесуального Кодексу України, статті 1259, 1264 Цивільного Кодексу України, представники просили суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали. Суду пояснили, що [PERSON] проживав однією сім'єю з їх мамою [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 1997 по 2003 року. Через нетривалий час після народження їх спільної дитини - сина [PERSON] - стосунки між ними зруйнувалися, а спільне проживання припинилося. Відповідачі зазначали також, що незважаючи на тяжку хворобу, їх мати постійно працювала, ніколи не знаходилась у безпорадному стані, не потребувала постійної сторонньої допомоги, а [PERSON], відповідно, не доглядав її і не утримував. Пояснили також, що їхня мати ніколи не мала наміру реєструвати шлюб із позивачем. Третя особа - приватний нотаріус Доценко А.М. - просив справу слухати без його участі (а.с. 25). Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи: [INFO] у віці 52-х років померла [PERSON]. Після неї відкрилася спадщина на належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. Спадщину прийняли три спадкоємці першої черги: дорослі діти померлої [PERSON] та [PERSON], а також малолітній [PERSON], [INFO]. Заяву про прийняття спадщини 15 жовтня 2014 року подав також [PERSON] (копія спадкової справи, а.с.122, 138). За життя [PERSON] страждала на онкологічне захворювання, з приводу якого перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні (а.с. 36,37). Згідно довідки з ТОВ «Дім вина» «КВІНТ» [PERSON] працювала у товаристві на посаді маркетолога на умовах повного робочого дня з 1 січня 2006 року по [INFO]. Допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - підтверджували, що багато разів бачили [PERSON] та [PERSON] разом; вважали їх подружжям. Натомість, свідки з боку відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - суду повідомляли про те, що разом [PERSON] та [PERSON] проживали до 2004 року, а після народження сина [PERSON] підтримували стосунки тільки як батьки спільної дитини. Свідки зазначали також, що фактично до останніх днів свого життя [PERSON] працювала і не потребувала постійної сторонньої допомоги. Вирішуючи спір, суд виходить із наступного: Відповідно до частини другої та четвертої статті 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки ... Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно статті 1264 Цивільного Кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною другою статті 1259 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадньому стані. З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Так, спільне проживання однією сім'єю позивача з [PERSON] припинилося задовго - за 10 років - до смерті останньої. Такі факти, як спільний відпочинок [PERSON], [PERSON] разом з їх малолітньою дитиною, його участь в матеріальному забезпеченні сина підтверджують тільки те, що [PERSON] відповідальний та турботливий батько. Водночас, це не може слугувати достатніми доказами проживання позивача з [PERSON] однією сім'єю не менше як за п'ять років до часу відкриття спадщини. Надані суду докази підтверджують заперечення відповідачів про те, що, незважаючи на тяжку та тривалу хворобу, [PERSON] не перебувала у безпорадньому стані, а, навпаки, до останніх днів свого життя вела активний спосіб життя, працювала. У відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України та статті 4 Закону України «Про судовий збір» з [PERSON] на користь бюджету слід стягнути недоплачений ним судовий збір в сумі 243,60 На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України,-

Outcome: approved