overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, де є зацікавлена особа відділ опіки та піклування Дарницької районної м. Києва державної адміністрації про визнання особи недієздатною, встановлення над ним опіки і призначення опікуна, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], який є чоловіком [PERSON] та є інвалідом ІІ групи і хворіє на психічне захворювання, таким чином не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду. В своїх позовних вимогах просила суд визнати [PERSON], [INFO] недієздатним та призначити [PERSON], опікуном недієздатного [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Зацікавлена особа відділ опіки та піклування Дарницької районної м. Києва державної адміністрації надав подання про доцільність призначення опіком [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], який є чоловіком [PERSON] та інвалідом ІІ групи з 25.01.1994 року із психічним захворюванням, що підтверджується медичною довідкою серія 2-18 АА № 009487 від 07 лютого 1994 року (а.с. 4). Відповідно до Акту судово-психіатричного експерта № 25 від 14 січня 2014 року, [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 19-20). Відповідно до подання органу опіки та піклування Дарницького району м. Києва № 101-10473/02 від 25.12.2013 року, в разі визнання громадянина [PERSON], [INFO], недієздатним, вважають за доцільне опікуном над недієздатним призначити його дружину [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає разом із чоловіком за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для задоволення позову. На підставі ст.ст. 58, 59, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому прохав визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з жовтня 2002 року він відкрито та безперервно проживає у спірній квартирі і утримує її за свій рахунок, хоча права власності на неї не мав. На момент вселення до квартири, вона знаходилася у занедбаному стані. Вважає, що набув на неї право власності у зв'язку із тим, що володіє цим майном понад десяти років. В судовому засіданні [PERSON] та його представник наполягали на задоволенні позову з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі, до залу суду не з'явився, письмових заперечень проти позову не надав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06 березня 1997 року [PERSON] та [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.28). Згідно актового запису про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.17). Станом на час розгляду справи у спірному приміщенні зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою адресно-довідкого підрозділу ГУДМС УМВС України в Полтавській області (а.с.19). Факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння спірною квартирою протягом десяти років, крім пояснень позивача, підтверджується довідкою Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №1, відповідно до якої позивач [PERSON] проживає у спірному приміщенні починаючи з 01 жовтня 2002 року (а.с.37). Згадану обставину також підтвердила [PERSON], допитана в судовому засіданні в якості свідка. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦМ України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. З огляду на викладене, суд вважає позов [PERSON] обгрунтованим і підлягаючим до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 14.07.2007 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Однак, внаслідок різних поглядів на життя, характерів, уподобань подружнє життя у них не склалось, зникло почуття любові, взаємної згоди, бажання жити як чоловік та дружина. У зв'язку з чим протягом останнього часу відповідач проживає за власними інтересами, матеріально сім'ю не підтримує. Фактично їх шлюб існує формально. Таким чином, за обставин, що склалися, при відсутності між ними взаєморозуміння, бажання спільно проживати, вести спільне господарство та опікуватись один про одного відновлення подружнього життя неможливо, а збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання також надіслав заяву про те, що справу просить розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 18.11.2013 провадження в справі зупинене, сторонам надано строк для примирення. По закінченні цього строку сторони не примирились, ухвалою суду провадження в справі відновлене і судовий розгляд справи продовжено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між нею та ним був укладений шлюб 24 травня 2013 року зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Олександрійському району реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №21. Спільне життя не склалося з тих причин, що різні типи характерів. Від шлюбу дітей немає. У судове засідання позивач не з'явився, але надала письмову заяву в якій просить розглянути справи у її відсутність та вона підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Сторони у шлюбі з 24.05.2013 року, відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 24 травня 2013 року, серії [NUMBER]. Від шлюбу дітей немає. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини припинено та збереження родини суперечило б інтересам сторін. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вишнопільської сільської ради і просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 2,27 га, яка розташована на території Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 018621 (кадастровий номер 6824282000:05:010:0023), виданого на підставі рішення Вишнопільської сільської ради від 05 травня 2003 року за № 2. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] Вона є спадкоємицею за законом. До складу спадщини увійшла земельна ділянка, що розташована на території Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Однак, оформити свої спадкові права на спірну земельну ділянку вона не може, так як для оформлення спадщини їй слід було надати нотаріусу витяг з Поземельної книги державного земельного кадастру про наявність та характеристику земельної ділянки. Дерземагенством повідомлено позивачку, що видача вказаного витягу з Поземельної книги неможлива у зв'язку з дублюванням кадастрового номера. А тому, позивачка змушена звернутись до суду. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю.. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Судом об'єктивно встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 018621 (кадастровий номер 6824282000:05:010:0023), виданого на підставі рішення Вишнопільської сільської ради від 05 травня 2003 року за № 2. Позивачка, яка у визначений законом строк прийняла спадщину після свого батька, не може оформити свої спадкові права на спірну земельну ділянку, так як для оформлення спадщини їй слід було надати нотаріусу витяг з Поземельної книги державного земельного кадастру на земельну ділянку без дублювання кадастрового номеру. Дерземагенством повідомлено позивачку, що видача вказаного витягу з Поземельної книги державного земельного кадастру на земельну ділянку не можлива у зв'язку з дублюванням кадастрового номера. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 1500 грн. на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання. Позов мотивований тим, що донька продовжує навчання на третьому курсі Класичного приватного університету, на комерційній основі напрям «Правознавство», потребує видатків на харчування, одяг, придбання учбової літератури та канцелярського придання. Відповідач володіє достатніми коштами, як наслідок спроможний продовжувати сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. В судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі, просила позов задовольнити. Додатково пояснила суду, що працює, але має невелику зарплатню, на обліку у Центрі зайнятості та Управлінні пенсійного фонду не перебуває. Оплату освіти доньки та усі інші витрати проводить самостійно. Відповідач допомоги не надає. Дитина перебуває на обліку У Центрі зайнятості, шукає роботу, щоб також утримувати себе самостійно. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 15.04.1995 року (а.с.6), від якого мають доньку [PERSON], яка згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] народилась [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON].(а.с.4) З матеріалів справи слідує, що [PERSON] навчається на третьому курсі Інституту права ім.. В.Сташиса Класичного приватного університету, напрямок «Правознавство», потребує видатків на харчування.(а.с.7-8) Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до наданих пояснень сторонами позивач працює, доходів має невеликий.(а.с.9) Відповідач відомостей про своє місце роботи суду не надав, зі слів позивача він працює не офіційно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як слідує з ч. 1 ст. 200 СК України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином очевидні правові підстави для повного задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. 199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі ? частки заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та аліментів у розмірі 1 000 грн. щомісячно на своє утримання, до досягнення [PERSON] трирічного віку. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком дитини, однак участі в її утриманні не приймає, домовленості щодо його участі у матеріальному забезпечені дитини не має. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, з відповідачем не проживають однією сім’єю с жовтня 2013 року, відповідач працює, але добровільно матеріально не допомагає. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, додатково пояснила, що не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує лише допомогу на дитину, інших доходів не має, відповідач допомогу не надає у добровільному порядку. Відповідач у судове засідання не з’явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутності або про відкладення слухання справи суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2010 року (а.с.2). Від шлюбу мають доньку [PERSON], 12.04.2011 року, яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. (а.с.3,15) Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, додаткового заробітку не має. Відповідач матеріально або будь-якої іншої допомоги на утримання дитини та дружини не надає. Як стверджує позивач, [PERSON] працевлаштований та працює матросом 1-го класу на суднах України Управління технологічного флоту та підводного-технічних робіт з 05.07.2012 року по теперішній час, інших аліментних зобов’язань не має.(а.с.5) У відповідності зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення неє повноліття. Таким чином очевидні правові підстави для задовлення позовних вимогу повному обсязі в частині стягнення аліментів на дитину у частці від заробітку доходу відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи матеріальне положення сторін, обставини, що позивач отримує допомогу до досягнення дитиною трирічного віку, постійний дохід відповідача, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років. Таким чином очевидні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 75, 84, 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON]. 12 грудня 2013 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено. Однак, судом не вирішено іншу позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання [PERSON]. Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Відповідно до заочного рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.12.2013 року стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO] аліменти для утримання сина [PERSON], 09.03.2013 року у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно починаючи з 07.06.2013 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 16.11.2024 року. Судом встановлено, що Микита народився 09.03.2013 роціє. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд дійшов висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1 / 6 на утримання дружини до трьох річного віку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 22.07.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 287) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання останнім спиртними напоями, буйдуже ставлення до сім'ї. З кінця 2012 року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та мають окремий бюджет. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали позов та просили його задовольнити. [PERSON] пояснила, що із [PERSON] вони не проживають один рік. [PERSON] позов визнав. Пояснив, що з сім'ї пішов 05.11.2012 року. Суд, вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2000 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 287 та видано відповідне свідоцтво (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 756 та видане відповідне свідоцтво (а.с.7). Із пояснень сторін вбачається, що понад рік вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище набуте у шлюбі - «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved