Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що між ВАТ«Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] 16 листопада 2007 року було укладено кредитний договір №08/11/2007/840К-3329, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 197903, 75 доларів США під 12.39 % річних за умови повернення строком до 11.11.2027 року. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору було укладено іпотечний договір від 16 листопада 2007 року, за умовами якого предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS], який належить на праві власності відповідачу. Посилаючись на те, що відповідач не виконує умови укладеного договору в строки, встановлені договором, через що станом на 14 листопада 2014 року виникла заборгованість в сумі 408629, 91 доларів США, яка відповідає 6 297974, 49 грн., що дає право позивачу вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач прохав звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, який належить на праві власності [PERSON] шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» право укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вищевказаного предмета іпотеки, кошти виручені від реалізації предмету іпотеки направити на погашення заборгованості за кредитним договором № 08/11/2007/840К-3329 від 16 листопада 2007 року перед публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» у розмірі 6 297974, 49 грн.; на час реалізації вищевказаного майна передати його в управління публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»; надати право позивачу на отримання дублікатів правовстановлюючих документів у нотаріуса, інших органах державної влади, місцевого самоврядування, інших установах незалежно від форм власності і на отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно у реєстраційній службі Головного управління юстиції у Миколаївській області, всіх підпорядкованих структурних підрозділах, у тому числі у реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно, отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а також виселити з нерухомого майна - житлового будинку осіб, які проживають у житловому будинку без надання іншого приміщення. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації та не подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] 16 листопада 2007 року було укладено кредитний договір №08/11/2007/840К-3329, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 197903, 75 доларів США під 12.39 % річних за умови повернення його строком до 11.11.2027 року. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору було укладено іпотечний договір від 16 листопада 2007 року, за умовами якого предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] загальною площею 262.6 кв. м, житловою - 64.6 кв. м, який належать на праві власності відповідачу згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 16.11.2007 року, за реєстровим №2499866. Позичальник свої зобов'язання за Договором виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 14 листопада 2014 року виникла заборгованість в сумі 408629, 91 доларів США, яка відповідає 6 297974, 49 грн. по курсу долара до гривні, встановленого НБУ на день нарахування заборгованості - 1514.2417, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 195581, 66 доларів США, заборгованість по відсоткам -161450, 03 доларів США, пеня - 31807, 84 доларів США, штраф - 19790, 38 доларів США. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення) боржник не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен сплатити суму боргу в розмірі, передбаченому договором, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Відповідно до положень ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлене договором. Відповідно до частини 1 ст. 33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Вказана заборгованість стала підставою для кредитора та іпотекодержателя вимагати виконання зобов'язань на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов основного зобов'язання передбачено пунктом 5.1 іпотечного договору. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору (несвоєчасним та не в повному обсязі погашенням передбачених графіком сум) позивачем відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про іпотеку» 30.10.2014 року була направлена відповідачу письмова вимога про усунення порушень, тобто про необхідність у тридцятиденний строк погасити заборгованість, та попереджено про звернення стягнення на іпотечне майно, яка була відповідачем залишена без задоволення. Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Правилами статті 38 Закону передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, порядок та процедура такого продажу. Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений позивачем в позовній заяві, передбачена і умовами укладеного між сторонами іпотечного договору, а саме: п. 5.3, відповідно до якого звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи те, що вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу (кредитору) (ч. 1 ст. 12, ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку»), який обрав спосіб реалізації, передбачений як умовами укладеного між сторонами іпотечного договору, так і нормами Закону України «Про іпотеку», суд приходить до висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений позивачем в позовній заяві та передбачений ст. 38 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин та з урахуванням положень ст. ст. 543, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12,33,39 Закону України «Про іпотеку» є підстави для звернення стягнення на заставлене майно - належний відповідачеві на праві власності житловий будинок, у зв'язку з чим позовні вимоги про звернення стягнення на нерухоме майно підлягають задоволенню. Задовольняючи позов ПАТ «КБ «Надра» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», суд задовольняє і вимогу позивача про передачу предмета іпотеки на час його реалізації в управління банку, оскільки така можливість передбачена ст. 34 Закону, відповідно до якої після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням, предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Позовна вимога про виселення з будинку осіб, які там проживають без надання іншого приміщення задоволенню не підлягає, оскільки в даній вимозі не визначено коло осіб, яких позивач просить виселити, клопотання про залучення таких осіб в якості відповідачів не заявляв, а тому суд не може вирішувати питання щодо їх прав та обов'язків. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial