overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У грудні 2014р. заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить внести зміни уповноваженому органу ДРАЦС в актовий запис №10 від 15.05.2002р. про встановлення батьківства, складений відділом РАГС Заводського РУЮ м.Миколаєва, згідно яких доповнити відомості про батька [PERSON], зазначивши його національність німець та внести зміни уповноваженому органу ДРАЦС в актовий запис №954 від 19.02.1986р. про його народження, складений міським відділом РАГС Миколаївського ОУЮ м.Миколаєва, згідно яких відомості про національність батька [PERSON] змінити на німець, посилаючись на те, що отримавши свідоцтво про встановлення батьківства та нове свідоцтво про народження, де в графі батько вказаний - [PERSON], не вказано його національності, звернувшись до уповноваженого органу щодо внесення змін до актових записів стосовно національності батька з росіянин на німець, було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. У судовому засіданні заявник вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Заінтересована особа - міський відділ реєстрації актів цивільного стану ММУЮ в судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі їх представника, проти заяви заперечень не мають. Заінтересована особа - Заводський відділ ДРАЦС у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. [INFO] народився заявник [PERSON], згідно копії актового запису про народження №954 від 19.02.1986р., де в графі батько вказано - [PERSON], національність - росіянин. Згідно копії свідоцтва про встановлення батьківства (серія [NUMBER]), виданого 15.05.2002р. відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського району м.Миколаєва, актовий запис №10, [PERSON] визнаний батьком заявника [PERSON] 04.09.2002р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції було видано повторне свідоцтво про народження заявника [PERSON], де в графі батько вказано - [PERSON], про що зроблено актовий запис №954, що підтверджується його копією. В зазначених документах національності батька заявника [PERSON] не вказано. Звернувшись до Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до національності батька з росіянин на німець в актових записах про визнання батьківства та про народження, заявнику було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Виходячи з пояснень заявника, з факту находження у заявника документів, які підтверджують національність батька, а саме: свідоцтва про народження батька [PERSON], облікової картки на його ім'я як члена КПСС [NUMBER], суд визнає той факт, що батько заявника [PERSON] є німцем за національністю. Оскільки встановлення даного факту має для заявника правове значення та у внесені доповнень органом РАЦС фактично відмовлено, то вимоги заявника можуть бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У грудні 2014р. заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить оголосити померлою [PERSON], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що з моменту визнання даної особи, яка є матір'ю її онука, безвісно відсутньою за рішенням суду від 18.11.2008р. до теперішнього часу її місце перебування залишається невідомим, а оголошення матері онука померлою є необхідним для підтвердження статусу онука як дитини, позбавленої батьківського піклування. У судовому засіданні заявник вимогу підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; представник органу опіки - з вимогами заяви погодилася. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Згідно копій свідоцтва про народження дитини [PERSON], рішення виконкому ММР №1316 від 28.07.2006р., дитина [PERSON], [INFO], є сином матері-одиначки [PERSON]. Остання залишила дитину, тому його опікуном є заявник. Згідно копії рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.11.2008р. , [PERSON], 1984р.народження, визнана безвісно відсутньою. Остання по місцю проживання не з'являлася по теперішній час, її місце знаходження залишилося невідомим і за результатами розшуку у грудні 2014р., про що заявник була повідомлена листом Заводського РВВС від 08.12.2014р. Відповідно до положень ст.46 Цивільного кодексу України слідує, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Виходячи з пояснень заявника та наявних в справі документів, суд визнає достовірним той факт, що у місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце її перебування більше трьох років, на підставі чого її можливо оголосити померлою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON], у якому просили зобов'язати відповідача здійснити безоплатну заміну на новий комплект верхніх секцій кухонних меблів у відповідності до схематичних креслень, що є додатком до Договору поставки меблів № 01/06/2013, укладеного 01 червня 2013 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON]; зобов'язати відповідача здійснити безоплатні роботи щодо усунення недоліків робот по кріпленню і навісу верхніх секцій кухонних меблів; зобов'язати відповідача відшкодувати вартість пошкодженого майна та його ремонту у розмірі 22 840 грн.; зобов'язати відповідача відшкодувати моральну шкоду у розмірі по 10 000 грн. кожному із позивачів. Пізніше позовні вимоги були уточнені, а саме позивачі просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачену за Договором поставки меблів № 01/06/2013 від 01 червня 2013 року суму в розмірі 35 980 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачів вартість пошкодженого майна: посуду - у розмірі 4 192 грн., витяжки - у розмірі 6 600 грн., змішувача - у розмірі 4 400 грн., а всього - 15 912 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивачів вартість робіт по реставрації кухонних меблів у розмірі 11 000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивачів вартість витрат по реставрації пошкодженого паркету у розмірі 7 073 грн.; стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. на користь кожного із позивачів. Позивачі позовні вимоги обґрунтовують тим, що 01 червня 2013 року між [PERSON] (далі - позивач1) та фізичної особою-підприємцем [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено Договір поставки меблів № 01/06/2013, відповідно до якого відповідач зобов'язався здійснити поставку, а позивач1 - оплатити та набути комплект кухонних меблів у відповідності до схематичних креслень, що є невід'ємною частиною Договору, у квартирі [ADDRESS]. Також відповідач зобов'язався надати послуги по доставці, збору та установці кухонного гарнітуру у вказаній квартирі. 29 жовтня 2013 року сторонами підписано Акт установки-здачі виробу № 01/07/2013. 23 листопада 2014 року, коли [PERSON], [PERSON] (далі - позивач1), [PERSON] (надалі - позивач3) та [PERSON] (далі - позивач4) снідали на кухні, мало місце одночасне раптове падіння всіх навісних кухонних шаф, в результаті чого позивачам заподіяно матеріальну та моральну шкоду. На підставі викладеного позивачі звернулись із позовом до суду. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі та позов просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

у грудні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади Лисівської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності, вказуючи, що у вересні 1999 року помер їх чоловік та батько [PERSON] Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,25 га. В даний час позивачі не можуть скористатися правом на спадщину в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів, тому звернулися до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що 7 серпня 1977 року в Лисівській сільській раді зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу є діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Згідно довідки відділу Держземагенства у Гадяцькому районі [PERSON] був отриманий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0334344 на площу 3,25 в умовних кадастрових одиницях, який видавався згідно розпорядження голови Гадяцької райдержадміністрації № 414 від 24.11.97 р. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,25 га становить 31413,25 грн. [INFO] року в с. Лисівка Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно довідки Лисівської сільської ради на дату смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав [ADDRESS] разом з дружиною - [PERSON], дочкою [PERSON], сином [PERSON] та онуком [PERSON] З повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що після померлого [PERSON] відкрита спадкова справа № 147/2014, спадщину фактично прийняли [PERSON] - дружина спадкодавця, [PERSON] - донька спадкодавця, [PERSON] - син спадкодавця. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивачі є спадкоємцями на земельну ділянку після смерті чоловіка та батька [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

у грудні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади Плішивецької сільської ради Гадяцького району про визнання права власності, вказуючи, що у лютому 2011 року помер [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 1/4 частини домоволодіння по [ADDRESS] Гадяцького району. Інвентаризація домоволодіння не проводилася, правоустановчі документи відсутні, в зв'язку з чим [PERSON] не має можливості оформити право власності на спадщину, тому звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно та визнання права власності на частину майна на яке відсутні правоустановчі документи. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що 12 липня 1974 року в Книшівській сільській раді Гадяцького району Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу є діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), [INFO]. Згідно виписки з погосподарської книги Плішивецької сільської ради станом на 01 липня 1990 р. членами колгоспного двору по [ADDRESS] Гадяцького району були [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по [ADDRESS] Гадяцького району становить 37019 грн. Земельна ділянка площею 0,41 га по [ADDRESS] Гадяцького району не приватизована. [INFO] року в с. Плішивець Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] 2 листопада 2011 року видавалось свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку та майновий (пай). Нотаріальною конторою [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що [PERSON] є спадкоємицею на майно померлого чоловіка, а також вона та [PERSON], [PERSON] є власниками частин вказаного домоволодіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та [PERSON] (далі-відповідач) 12.10.2002 було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №749. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. З травня 2013 року сторони не ведуть спільного господарства та між ними припинені шлюбні відносини, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам та інтересам дітей. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засідання позивач позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, просила його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем, 12.10.2002 було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №749. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків. Сторони не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача та відповідача. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За обставин, встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], оскільки, його збереження не відповідає інтересам позивача та відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування коштів та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, взявши церковний шлюб з відповідачко, виконав та оплатив за власні кошти ремонті роботи у її квартирі за адресою: [ADDRESS] та надавав їй кошти для погашення кредиту. Після того, як сторони припинили спільне проживання, позивач був змушений виїхати із зазначеної квартири, перебував більше місяця у лікарні та 3 місяці жив у сусіда, однак, відповідачка відмовилася в добровільному порядку компенсувати позивачу витрачені кошти. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 39119 грн., витрачених на ремонт кімнати і балкону та інших виконаних робіт і послуг та 5000 грн. моральної шкоди. Позивач, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень на позовну заяву не надала. Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. У своїй позовній заяві позивач зазначив, що витратив кошти на оплату кредиту відповідачки та ремонт у її квартирі за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач додав до матеріалів справи копії товарного чеку, квитанцій та договору на оплату кредиту та виконання певних послуг (а.с.5-8,10). Однак, суд не приймає зазначені документи як належні докази на підтвердження вимог позивача, оскільки, з них вбачається, що платником є [PERSON], а встановити джерело походження таких коштів не вбачається за можливе. Крім того, кошторис додаткових витрат на ремонт і благополуччя квартири, складений особисто позивачем та не підтверджений жодними документальними доказами (а.с.9). Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку наданим поясненням та доказам по справі, враховуючи те, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що витрати на оплату кредиту відповідачки та ремонтних робіт у квартирі відповідачки були здійснені саме за кошти позивача, крім того, між сторонами відсутні будь - які договірні відносини з приводу ремонту та його оплати, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Куруючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-218, 294 ЦПК України; Цивільним кодексом України, -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та [PERSON] (далі-відповідач) 07.11.2003 було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1151. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом чотирьох останніх років відсутні шлюбні відносини між сторонами. Сторони не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання, яке відбулося 31.03.2015, позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання, яке відбулося 31.03.2015, не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву, відповідно якої просить суд слухати справу у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем, 07.11.2003 було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1151. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків. Сторони не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача та відповідача. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За обставин, встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки, його збереження не відповідає інтересам позивача та відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (надалі - відповідач), у якому просила визнати право власності за позивачем на ? частину квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Співвласниками даної квартири були також [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] ? частини квартири, що належала йому на праві приватної власності, була успадкована позивачем та [PERSON] та [PERSON], однак останні за життя не отримали свідоцтво про право власності за законом на вказане спадкове майно. Після смерті [PERSON] ? частина квартири, яка належала їй на праві спільної часткової власності та успадкована 1/12 частина квартири від [PERSON], були успадковані [PERSON], оскільки позивач відмовилась від своєї частки у спадковому майні. [INFO] року помер [PERSON], у зв'язку з чим відкрилась спадщина на його майно, у тому числі й на частину квартири [ADDRESS], яка належала йому на праві спільної часткової власності. В зв'язку з тим, що позивачем втрачено оригінал Свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 1996 року, а отримати дублікат [PERSON] позбавлена можливості через припинення діяльності Акціонерного товариства закритого типу «Будінвестсервіс», яким видано свідоцтво про право власності на житло від 15 лютого 1996 року, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Представик позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином. Суд,

Outcome: approved