Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. У позові вказував, що 20 вересня 2012 року він з відповідачем уклав письмовий договір позики, відповідно до якого відповідачу передано грошові кошти в сумі 37 000 грн. 00 коп. з умовою їх повернення до 20 вересня 2014 року. Зважаючи на те, що відповідач не повернув йому кошти у строк, встановлений договором, просив суд задовольнити його позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 37 000 грн. 00 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості в сумі 2223 грн. 04 коп., грошові кошти з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 6253 грн. 00 коп. та судові витрати в сумі 454 грн. 76 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, але його інтереси в судовому засіданні представляла представник за довіреністю [PERSON] У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] - підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що підтверджується його підписом про отримання рекомендованого поштового відправлення. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача, за наявними у справі доказами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 20 вересня 2012 року сторони по справі уклали договір позики грошей, згідно п. 1 якого позивач передав відповідачу 37 000 грн. 00 коп., які відповідач зобов'язувався повернути до 20 вересня 2014 року. Даний договір посвідчено 20 вересня 2012 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №2763. У вказаний у договорі строк відповідач борг не повернув, тому позовні вимоги в частині стягнення суми позики в розмірі 37000 грн. 00 коп. підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми та грошових коштів з урахуванням індексу інфляції, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 4 договору позики грошей, укладеного позивачем та відповідачем, у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що у строк, визначений договором позики грошей від 20 вересня 2012 року, а саме до 20 вересня 2014 року, відповідач не повернув грошові кошти, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми, а саме: за період з 21 вересня 2014 року до 16 грудня 2014 року в сумі 264 грн. 58 коп. (з розрахунку 37000грн. 00 коп. /сума позики/ *3%:100%:365 днів*87днів прострочки =264,58). Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти з врахуванням індексу інфляції за час прострочення виконання договору, а саме: за період з 21 вересня 2014 року до 30 вересня 2014 року - 0 грн. 00 коп. (індекс інфляції - 0,00), з 01 жовтня 2014 року до 31 жовтня 2014 року - 888 грн. 00 коп. (індекс інфляції - 1,024), з 01 листопада 2014 року до 30 листопада 2014 року - 703 грн. 00 коп. (індекс інфляції - 1,019), з 01 грудня 2014 року до 16 грудня 2014 року - 1110 грн. 00 коп. (індекс інфляції - 1,030), а всього - 2701 грн. 00 коп. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми підлягають задоволенню в розмірі 264 грн. 58 коп., позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів з урахуванням індексу інфляції підлягають задоволенню в розмірі 2701 грн. 00 коп. Сплачений позивачем судовий збір при подачі позову підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial