Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу, мотивуючи свої вимоги тим, що він є донькою відповідача, навчається у вищому навчальному закладі «Національний педагогічний університет ім. М.П.Драгоманова» на денному відділенні 2 курсу, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Зазначає, що відповідач, [PERSON] вже сплачував аліменти у розмірі ? від усіх видів заробітку на її утримання , проте з досягненням позивачкою повноліття виконавче провадження по стягненню аліментів закрито. На даний момент відповідач на утриманні інших дітей не має, працює в органах СБУ, може надавати допомогу доньці, проте добровільно нести витрати, пов'язані з навчанням на денній формі навчання, відповідач не бажає, тому позивач звернулася у суд з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, надіслав до суду телеграму, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис - 293, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції Сумської області (а.с.5). Судом встановлено, що, відповідно до довідки, виданої Національним педагогічним університетом ім. М.П.Драгоманова [PERSON] є дійсно студенткою денної форми навчання ІІ курсу Інституту розвитку дитини за напрямом підготовки «Ошкільна освіта». Наказ про зарахування № 1162 від 11.08.2012 року. Період навчання - 01.09.2012 р. по 30.06.2016 р. (а.с.11). Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до абз. 1 п. 20 ППВСУ № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 212 ЦПК України результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Як зазначає позивачка, [PERSON] на утриманні інших дітей не має, працює в органах СБУ, може надавати допомогу доньці, проте позивачка знаходиться на утриманні матері, оскільки навчається на денній формі навчання та не має змоги працювати. Згідно ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків, враховуючи матеріальне становище позивача, матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved