Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

У вересні представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та просить стягнути на свою користь за спожитий природний газ заборгованість у розмірі 29 644,13 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 3 764,83 грн, 3% річних у розмірі 1 858,33 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] .На утриманні у позивача знаходиться вищевказаний будинок, для мешканців якого ним надаються житлово-комунальні послуги з газопостачання. Відповідач отримав від позивача послуги з газопостачання. Представник зазначає, що відповідач порушує порядок розрахунків встановлених договором та правилами, тому у нього виникла заборгованість за спожитий газ. у розмірі 29 644,13 грн. Ухвалою Святошинського районного суду від 25.09.2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований у квартирі за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи . ДП «КиївГазЕнерджи» здійснює постачання природного газу з 01.07.2015 року на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015 року (а.с. 13). Газопостачання за адресою: [ADDRESS] до 30.06.2015 року здійснювалося ПАТ «Київгаз» на підставі Договору № 6596 про надання послуг з газопостачання від 09.04.2012 року, укладеного із [PERSON] . (а.с. 26-29) 26.06.2015 року в газеті «Сегодня» № 116 опубліковано пропозицію (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам Типового договору ДП «КиївГазЕнерджи». (а.с. 6-12) Всі побутові споживачі, які продовжують після 30.06.2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно. Після 30.06.2015 року отримання природного газу побутовим споживачем є момент укладання вказаного Договору. У разі якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01.07.2015 року, він є таким, що з 01.07.2015 року уклав Договір про надання послуг з газопостачання. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2500 затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам». Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначеиий строк шляхом приєднання споживачадо умов цього Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ та/або фактичне споживання природного газу споживачем. Відповідач приєднався до умов Договору шляхом фактичного споживання природного газу та сплатою відповідачем рахунків позивача ДП «КиївГазЕнерджи» за спожитий природний газ. Згідно ч.2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання скласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Відповідно до п. 2.1 Договору, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Пунктами 4.1., 4.2. Договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за природний газ за ціною, що встановлюється Регулятором. Ціна на газ має зазначатися постачальником у платіжних документах (рахунках та/або квитанціях абонентської книжки) про сплату послуг за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. Згідно п. 4.4. Договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Згідно пункту 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання (далі-Правила), розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 1 квітня 2015 р. здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Згідно п. 4.6. Договору та п. 17 Правил, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. 07 червня 2019 року в «Газеті по-українськи» за №43 були опубліковані зміни до умов Типового договору, зокрема пункт 4.6 Договору доповнено (конкретизовано), а саме: «Остаточний розрахунок за отримані послуги здійснюється до 25 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку не проведення розрахунків до 25 числа місяця наступного за розрахунковим, з 26 числа місяця наступного за розрахунковим умови Договору, в частині проведення розрахунків, вважаються порушеними, у зв`язку з чим Постачальник здійснює нарахування пені, згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». (а.с. 8-12) Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 18.06.2019 року ПАТ «Київгаз» складено Акт на відключення газу за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із заборгованістю станом на 18.06.2019 року у розмірі 24 020,74 грн.(а.с. 47) Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом зо днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. В розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити послуги за споживання газу урегульовано договірним зобов`язанням на підставі узгоджених договором дій постачальника і споживача послуг. Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що за період з листопада 2016 року по червень 2019 року (включно) відповідач заборгував підприємству позивача по сплаті за послуги з газопостачання на загальну суму 29 644,13 грн., заборгованість нарахована щодо приватного будинку [ADDRESS] , що підтверджується представленими підприємством позивача розрахунками. (а.с. 25) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті за споживання газу за період з листопада 2016 року по червень 2019 року, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 3 764,83 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 1 858,33 грн. (а.с. 25) Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України) В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved