Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 15 вересня 2015 року на вул. Березинській в м. Дніпропетровську з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем ДАФ, державний номер [NUMBER], відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю Вольво, державний номер [NUMBER], що належить позивачу на праві власності, були завдані механічні ушкодження. Автомобіль, яким керував [PERSON] належить на праві власності [PERSON] Вартість відновлюваного ремонту відповідача згідно Звіту про оцінку автомобіля становить 57148 грн. Відповідальність відповідачів була застрахована у СК ПАТ СГ «ТАС». [PERSON] компанія виплатила страхове відшкодування у розмірі 33000 грн., хоча полісом обовязкового страхування передбачено виплату страхового відшкодування 50000 грн. Тому вважає, що зі страхової компанії необхідно стягнути різницю між лімітом страхування та виплаченою сумою у розмірі 17000 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 7148 грн. Позивач використовував автомобіль Вольво в трудовій діяльності. Автомобіль знаходився в непрацюючому стані 2 місяці з 15.09.2015 року по 15.11.2015 року. Вважає,що відповідачі мають компенсували йому упущену вигоду у розмірі 53466 грн. Просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 7148 грн., упущену вигоду у розмірі 53466 грн., а всього 60614 грн., стягнути з [PERSON] компанії ПАТ «Страхова Група «ТАС» суму страхового відшкодування у розмірі 17000 грн., судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Суду пояснив, що автомобіль позивача був відремонтований 16.11.2015 року. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання зявився. Проти позову заперечував. Суду пояснив, що 15.09.2015 року у м. Дніпропетровську на вул. Березинській, 58 мала місце ДТП, в якій було ушкоджено автомобіль позивача. Винним у ДТП було визнано [PERSON], який на відповідній правовій підставі здійснював експлуатацію транспортного засобу. Вини [PERSON] у ДТП, в якій було ушкоджено автомобіль позивача, немає. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Подав до суду письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Дійсно 15.09.2015 року о 22-00 по вул. Березинській, 58 в м. Дніпропетровську він, керуючи автомобілем DAF, державний номер [NUMBER], напівпричепом Schmitz, державний номер [NUMBER], перед початком руху не дотримався безпечного бокового інтервалу, скоїв наїзд на автомобіль Volvo, державний номер [NUMBER], належний [PERSON] Власником автомобіля DAF, державний номер [NUMBER] є [PERSON] Цивільно-правова відповідальність автомобіля DAF була застрахована у [PERSON] «Страховагрупа «ТАС» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7649141.Позивач звернувся до страхової компанії за відшкодуванням шкоди та 16.10.2015 року йому було виплачено страхове відшкодування 33000 грн. Таким чином, між страховиком та позивачем було досягнуто згоди щодо розміру та способу здійснення страхового відшкодування, тому стягнення з відповідача на користь позивача 7148 грн. як різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, не підлягає задоволенню. Також вважає безпідставним вимогу щодо стягнення з нього упущеної вигоди у розмірі 53466 грн., оскільки позивачем не підтверджено відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] «Страхова Група «ТАС» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована [PERSON] «Страхова Група «ТАС» відповідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7649141. Франшиза згідно страхового полісу становить 0 грн., ліміт відповідальності 50000 грн. Про ДТП страхову компанію було повідомлено і страхувальником і потерпілим. В свою чергу страховою компанією дана ДТП була визнана страховим випадком. Після проведення огляду транспортного засобу з позивачем була угоджена сума страхового відшкодування у розмірі 33000 грн., яка була виплачена йому. До страховика не надходили документи щодо фактичних витрат на ремонт автомобіля. Таким чином позивачем не доведено недостатність страхових виплат для відновлення автомобіля. Просила у задоволенні позовних вимог до [PERSON] «Страхова Група «ТАС» відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання позивача як свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 вересня 2015 року на вул. Березинській в районі будинку № 58 у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON], який керував автомобілем Volvo, державний номер [NUMBER] та [PERSON], який керував автомобілем DAF, державний номер [NUMBER], напівпричепом Schmitz, державний номер [NUMBER], що підтверджується довідкою відділу ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровськ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Постановою Бердичівського міскрайонного суду Житомирської області від 28.10.2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн. На момент ДПТ автомобіль Volvo, державний номер [NUMBER], належав на праві власності позивачу, що підтверджується технічним паспортом на автомобіль, автомобіль DAF, державний номер [NUMBER] та напівпричіп Schmitz, державний номер [NUMBER], належали [PERSON] Згідно Звіту про оцінку збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу № 26/09/15 від 18.09.2015 року власнику автомобіля Volvo, державний номер [NUMBER], було спричинено матеріальних збитків на суму 57148,24 грн. Згідно ст. 3 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальника. Згідно ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно Полісу № АІ/7649142 від 01.04.2015 року, строк дії якого закінчується 01.04.2016 року. 16.09.2015 року до [PERSON] «ТАС» звернувся [PERSON] та [PERSON] з повідомленням про настання страхового випадку. 16.09.2015 року о 14-40 аварійним комісаром було оглянуто ушкоджений автомобіль та відомості щодо ушкоджень занесені до акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість). 30.09.2015 року [PERSON] подав заяву про страхове відшкодування, в якій зазначив розмір шкоди, яка підлягає відшкодування (33000 грн.) та номер банківської картки для перерахунку коштів. 16.10.2015 року на картковий рахунок позивача було перерахована сума страхового відшкодування у розмірі 33000 грн., що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП можливе виключно за умови, якщо потерпіла особа зверталася до страхової компанії та страхова компанія не відшкодувала спричинену шкоду або розмір шкоди не покривається розміром страховки. Судом було встановлено, що між страховиком та позивачем було досягнуто згоди щодо розміру та способу здійснення страхового відшкодування. Саме угоджена сторонами сума у розмірі 33000 грн. була сплачена страховиком позивачу в добровільному порядку на підставі його заяви, що відповідає приписам статті 36.2 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Допитаний в якості свідка у судовому засіданні позивач суду показав, що його автомобіль, який було ушкоджено в результаті ДТП, було відремонтовано. Однак йому невідома сума, яку він витратив на ремонт автомобіля. З розміром страхового відшкодування він не згоден, однак у заяві він цього не зазначав, більше до страховика із заявою про виплату йому більшої суми страхового відшкодування, яка відповідає ліміту 50000 грн., не звертався. Акт огляду транспортного засобу, складеного страховиком, позивач не оскаржував. Представник позивача у судовому засіданні, позивач до позову не надали суду доказів на підтвердження фактичних витрат, понесених позивачем, на ремонт ушкодженого в результаті ДТП автомобіля. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позовні вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо стягнення різниці між фактичним розміром і страховим відшкодуванням та до СК ПАТ «Страхова Група «ТАС» необґрунтовані, у звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить робити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Позивач, предявляючи вимоги про стягнення з відповідачів упущеної вигоди, надав суду договір про надання транспортних послуг із перевезення МГВ ТА ПВ №АО/23 від 01.07.2014 року, укладений між позивачем та ТзОВ «Торговий дім «Міст Експрес», однак у даному договорі не зазначено строк дії договору, не визначено кількості та обсягу замовлень. Даний договір та акти прийому-передачі транспортних послуг не містять відомостей про те, що транспортні послуги надавалися саме автомобілем Volvo, державний номер [NUMBER]. Суд не може прийняти як належний доказ довідку ТзОВ «Торговий дім «МІСТ Експрес» від 17.03.2016 року про те, що [PERSON] співпрацює з ТзОВ «Торговий дім «МІСТ Експрес» та договір є дійсним станом на 17.03.2016 року, оскільки не зазначено ким підписана дана довідка, та печатка, якою скріплено підпис, не відповідає печатці підприємства, яка стоїть на договорі про надання транспортних послуг і перевезення МГВ та ПВ № АЩ/23 від 01.07.2014 року. Згідно довідки ТОВ «КОГЛУС» від 14.03.2016 року автомобіль Volvo, державний номер [NUMBER], знаходився на станції технічного обслуговування на капітальному ремонті після ДТП з 17.09.2015 року по 15.11.2015 року. Однак дана довідка суперечить акту прийому-передачі послуг від 30.09.2015 року, наданого позивачем до позовної заяви, відповідно до якого позивач надавав транспортні послуги ТзОВ «Торговий дім «Міст Експрес» з 26.08.2015 року по 30.09.2015 року, тобто вже після ДТП 15.09.2015 року. Ці обставини також підтверджуються звітом про кредитні операції по рахунку, належному [PERSON], згідно якого 30.09.2015 року були проведені розрахунки за транспортні послуги в сумі 10200 грн. Таким чином, розрахунок упущеної вигоди, викладений у позові, є тільки припущенням, побудованим на можливому очікуванні отримання певного доходу у період 15.09.2015 року по 15.11.2015 року та не підтверджений відповідними документами, які свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би отримати позивач. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку,що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] упущеної вигоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачена позивачем сума судового збору на його користь не компенсується.

Outcome: dismissed