Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

у грудні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд -3» (код ЄДРПОУ 04012678) на користь [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]) середній заробіток за час затримки до 30.11.2017 включно у розмірі 18142 (вісімнадцять тисяч сто сорок дві гривні) 72 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач 09.1.2014 був прийнятий до ПАТ «Трест Київміськбуд -3» на посаду водія автомобіля 1-го класу, 10.01.2017 був звільнений із займаної посади, при звільненні якого йому було видано трудову книжку, однак розрахунок в порушення ст. 47 КЗпП України не проведено на підставі чого ним було подано позовну заяву про стягнення із ПАТ «Трест Київміськбуд -3» заробітної плати у розмірі 12098 грн 01 коп. та середнього заробітку за час затримки до 30.05.2017 включно у розмірі 13890 грн 52 коп., яку рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2017 задоволено та видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення, однак станом 30.11.2017 ПАТ «Трест Київміськбуд -3» не виконано. Позивач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 11.09.2018 позивачем подано заяву про слухання справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити (а.с. 18). Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 16), причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2017 задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Трест Київміськбуд-3» про стягнення заборгованості заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнено з відповідача на користь позивача 12098 грн 01 коп. на погашення заборгованості заробітної плати, 13890 грн 52 коп. середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі (а.с. 11). Відповідно до постанови 06.09.2017 ГДВ Солом'янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №54623238 примусового виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2017 у справі №759/8160/17 (а.с. 12). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, при обчислені середньої заробітної плати включаються як основна заробітна плата, так і доплати і надбавки, виробничі премії. Середньомісячна заробітна плата для оплати вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи. Нарахування виплат, що обчислюється з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться множенням середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих днів. Згідно довідки ПАТ «Трест Київміськбуд-3» про суму нарахованого доходу та утриманого податку від 17.05.2017 №37 нарахована заробітна плата за листопад 2016 р. складає 4499 грн 99 коп., за грудень 2016 складає 4145 грн 86 коп., а всього 8645 грн 85 коп. (а.с. 10). Календарних днів за листопад 30 днів, за грудень 31 днів, всього 61 днів. За таких обставин середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 31.05.2017 по 30.11.2017 складає 18142 грн 72 коп. (141 грн 74 коп. (середньоденна заробітна плата) х 128 (прострочені робочі дні за травень - 1, червень - 20, липень - 21, серпень - 22, вересень - 21, жовтень -21, листопад - 22) = 18142 грн 72 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Стаття 117 КЗпП України визначає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У правовій позиції Верховного суду України у справі №6-788цс16 від 14.12.2016, роз'яснено, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позивачем відповідно ст. 60 ЦПК України, доведені позовні вимоги, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладено,

Outcome: approved