Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участю третьої особи: [PERSON] про скасування нарахованої заборгованості зі сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в провадженні старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Левіцького Т.К. перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 2-569 виданий Дніпровським районним судом міста Києва від 30.12.2009 року, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що він самостійно сплачував через поштовий переказ власні грошові кошти, у зв`язку з чим, утворилась переплата по сплаті аліментів за 2008 -2010 роки. З березня 2012 по грудень 2018 позивачем також самостійно сплачував по можливості через поштовий переказ власні грошові кошти. В 2019 році позивачу стало відомо, що від Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві були винесені довідки-розрахунки про заборгованість з різними сумами. На підставі постанови державного виконавця Левицького Т.К. від 17.07.2019 про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, підприємство на якому працює позивач утримує та перераховує 20% заробітної плати до погашення спірної заборгованості. Ознайомившись з вказаною постановою позивачем було з`ясовано, що він має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 23248,44 грн. за період з 2012 по 2019 року. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в також встановлено, що з вини відповідача виконавчий лист який був пред`явлений до виконання втрачений, та виданий дублікат. На думку заявника дії державного виконавця є незаконними та такими, що порушують його права з огляду на те, що він своєчасно здійснював виплати по аліментам починаючи з 2008 року та не мав заборгованості, а тому для заявника є незрозумілим за яких обставин була нарахована вказана заборгованість. Представник позивача та позивач в судовому засіданні просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити. Через канцелярію суду надано копію матеріалів виконавчого провадження. Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30.12.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В подальшому виконавчий лист № 2-569 виданий Дніпровським районним судом міста Києва від 30.12.2009 року, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2008 року і до досягнення дитиною повноліття, пред`явлений до виконання, на підставі якого 14.09.2010 державним виконавцем Шиян О.В. відкрито виконавче провадження №21331791. З матеріалів справи вбачається, що позивач самостійно сплачував через поштовий переказ власні грошові кошти, що стверджується квитанціями зі сплати аліментів. Постановою державного виконавця від 30.12.2014 закінчено виконавче провадження, з підстав ліквідації підприємства на якому працював боржник та відповідно до п. 2 ст. 195 СК України підлягає нарахуванню відповідно до середньої плати за місцем реєстрації боржника. Постановою в.о. начальника Голосіївського РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шевченка М.Р. від 24.01.2019 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 21331791, встановлено що виконавчий лист втрачено, зобов`язано державного виконавця Левицького Т.К. відновити виконавче провадження та звернутись до суду для отримання дублікату виконавчого листа. Того ж дня, постановою старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Левіцького Т.К. від 24.01.2019 відновлено виконавче провадження № 21331791 та подано до Дніпровського районного суду міста Києва подання про видачу дублікату виконавчого листа. Як вбачається з розрахунку заборгованості нарахованої старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Левіцьким Т.К. заборгованість за період з 01.03.2012 року по 28.05.2019 року склала 86648,44 грн. з яких 3400 грн. сплачено боржником, а станом на 28.05.2019 заборгованість складає 83248,44 грн. З розрахунку заборгованості нарахованої старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Левіцьким Т.К. станом на 23.10.2019 заборгованість складає 35658,57 грн., заборгованість за період з 01.03.2012 року по 28.09.2019 року склала 89 962,57 грн. з яких 54304 грн. сплачено боржником. На підставі вищевказаної заборгованості старшим державним виконавцем були винесені постанови (ВП № 21331791) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Згідно з вимогами ст.ст. 180, 182 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 1 цієї статті порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Згідно до ч. 3 ст. 195 СК УкраїниРозмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частиною 4 ст. 71 Закону № 1404- VIII «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Відповідно до ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до п.7 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Таким чином, підставою для зняття арешту з майна боржника згідно з п. 7 ч. 4ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» є одночасне настання двох юридичних фактів: погашення заборгованості та можливість забезпечення виконання судового рішення в інших спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Крім того, згідно ч. 9 ст. 71 Закону Україна «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, у спосіб та в порядку, встановленому Законом. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв у відповідності до норм чинного законодавства та в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження». Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови та порядок виконання рішень, ухвал судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувачі і боржники. Вони мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у проведені виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають в ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заявляти відводи та оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуються іншими правами, наданими цим Законом. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що твердження позивача щодо неправомірності дій державного виконавця щодо нарахування заборгованості не знайшли свого об`єктивного підтвердження, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а відтак в задоволенні позову [PERSON] до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участю третьої особи: [PERSON] про скасування нарахованої заборгованості зі сплати аліментів, необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed