Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що 23.02.2006 року її мати [PERSON] уклала з відповідачем строковий договір найму 1 кімнати у квартирі [ADDRESS] та 23.03.2006 року відповідач був зареєстрований у вказаній квартирі. 31.12.2006 року вищевказаний договір найму житлового приміщення був припинений у зв'язку з закінченням строку його дії, та на новий строк договір не укладався. Проте через фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем, останній продовжив мешкати у вказаній квартирі. 26.08.2008 року між сторонами був укладений шлюб. До другої половини 2009 року відповідач мешкав у квартирі не правах члена сім'ї, але після фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу 27.07.2010 року відповідач залишив квартиру та з цього часу в ній не мешкає. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.12.2011 року позивачка набула право власності на вказану квартиру. У зв'язку з тим, що реєстрація відповідача у квартирі створює для позивачки не зручності, на її прохання про добровільне зняття відповідача з реєстрації, останній відмовлявся. На підставі викладеного позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, яким просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляду справи у її відсутність, та задоволенням позивних вимог в повному обсязі, на підставах викладених у позові. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістив суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.02.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір найму 1 кімнати у квартирі [ADDRESS] строком до 31.12.2006 року. 23.03.2006 року Жовтневим РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON], [INFO], був зареєстрований на підставі вищевказаного договору у квартирі [ADDRESS]. У відповідності до наявних відомостей в копії паспорту позивачки, 26.04.2008 року між останньою та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції. Згідно з свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.07.2010 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.12.2011 року визнано за [PERSON], [INFO], право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, та матері [PERSON], померлої [INFO] року. Відповідно до копії акту складеного головою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Салют-17» сусіди позивачки підтверджують той факт, що дійсно з 2009 року по вересень 2013 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] фактично не мешкає. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористалась позивачка [PERSON]. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до положень ст.ст.317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Крім того відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тому враховуючи вище наведені норми законодавства, та конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в спірному жилому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановленого законодавством як шестимісячного строку та і одного року, не являючись при цьому членом сім'ї позивачки, яка в свою чергу є власницею квартири, проте його реєстрація перешкоджає [PERSON] здійсненню користування належній їй квартирі, тому позов підлягає задоволення, а відповідача слід визнати таким, що втратив права користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved