Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

У грудні 2018 р. представник позивача Мартинюк Є. В . звернувся до Апеляційного суду м. Києва із вищезазначеним позовом. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.12.2018 р. підсудність справи визначена Святошинському районному суду м. Києва. ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору № 216/2012 від 19.11.2012 року [PERSON] отримав кредит в сумі 240 000,00 грн. (п.1.1. Кредитного договору). Умовами кредитного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом складає 18,8% річних (п.1.4.1 кредитного договору), за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється в розмірі 23,8% річних (п.1.4.2 кредитного договору), строк повернення кредитних коштів - до 18.11.2019 року (п.1.3.1 кредитного договору). Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошті, що підтверджується випискою з позичкового рахунку відповідача. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. Станом на 25.10.2018 року відповідачем не сплачено нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2014 року по 30.04.2015 року у сумі 39 807,79 грн., заборгованість за кредитом у розмірі 191 548,40 грн. В якості забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] , [PERSON] 19.11.2012 року було укладено договіри поруки №1, 2, за умовами п.1.1, відповідно до якого останні зобов`язались в повному обсязі нести солідарну відповідальність за виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору. Загальна заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 25.10.2018 року складає 231 356,19 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів та понесені судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачам подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив (а.с. 48-49). Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзивів від відповідачів не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Направлені судом поштові відправлення на адресу відповідачів поверталися на адресу суду за закінченням встановленого терміну їх зберігання. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії». Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи. Судом встановлено, відповідно до договору № 216/2012 від 19.11.2012 року [PERSON] отримав кредит в сумі 240 000,00 грн. (п.1.1. Кредитного договору). Умовами кредитного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом складає 18,8% річних (п.1.4.1 кредитного договору), за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється в розмірі 23,8% річних (п.1.4.2 кредитного договору), строк повернення кредитних коштів - до 18.11.2019 року (п.1.3.1 кредитного договору). (а.с.19-22). Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошті, що підтверджується випискою з позичкового рахунку відповідача. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. Станом на 25.10.2018 року відповідачем не сплачено нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2014 року по 30.04.2015 року у сумі 39 807,79 грн., заборгованість за кредитом у розмірі 191 548,40 грн. В якості забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] , [PERSON] 19.11.2012 року було укладено договіри поруки №1, 2, за умовами п.1.1, відповідно до якого останні зобов`язались в повному обсязі нести солідарну відповідальність за виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору (а.с.24-27). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності із ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не виконав зобов`язань за кредитним договором № 216/2012 від 19.11.2012 року, суд дійшов висновку, що позов ПАТ АБ «Укргазбанк» є обґрунтованим, а тому заборгованість у розмірі 231 356,19 грн., підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Судові витрати, зокрема сплачений позивачем судовий збір в сумі 3470,34 грн., суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданим до матеріалів справи платіжним дорученням № 9497-3721 від 03.01.2019 року.

Outcome: approved