Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У грудні 2014 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернулось до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що 19 квітня 2011 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої отримав кредитну картку «Зарплатна». 14 грудня 2012 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна 55 днів» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредиту у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору та відповідного законодавства відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, в результаті чого станом на 31.10.2014 року виникла заборгованість у розмірі 13026,17 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 6557,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4322,03 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 1049,95 грн., також штрафи відповідно до пункту п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 596,48 грн. Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості та судові витрати за розгляд справи судом у розмірі 243,60 грн. На неодноразові виклики суду (а.с. 44, 45, 49, 50) сторони у судове засідання не з'явилися. Представник позивача направив до суду клопотання (а.с. 46, 51), в яких просив розгляд справи проводити без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 45, 50). Відповідно до правил ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів у справі, постановивши заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до заяви відповідача від 19.04.2011 р. (а.с.6) він згоден з тим, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9-32). Згідно цієї заяви відповідач отримав зарплатну картку без кредитного ліміту. Жодних доказів того, що 14 грудня 2012 року відповідачу було переоформлено картку на кредитну картку «Універсальна 55 днів» відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, позивачем не надано. Таким чином позивачем не надано суду належних і допустимих доказів укладення між відповідачем та позивачем кредитного договору б/н від 14.12.2012 року, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд вважає що у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 14.12.2012 року слід відмовити. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed