Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», в якій просить стягнути з відповідача в його користь несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 1000грн., пеню в розмірі 2 609,58грн., інфляційні втрати в розмірі 341,59 грн., три відсотки річних в розмірі 152,14 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 700грн. та судовий збір в розмірі 487,20грн. В обґрунтування своїх вимог зіслався на те, що 18 липня 2014 року о 09.05 год. на вул.Промисловій, 50/52 у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок) за участю транспортних засобів марки «ЗАЗ 1105», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «CITROEN BERLINGO» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 29 вересня 2014 року, яка залишена без змін Апеляційним судом Львівської області 29 жовтня 2014 року, у зазначеному вище ДТП визнано винуватим [PERSON] Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія», страховий поліс АС/8558356, термін дії з 22 жовтня 2013 року 23 жовтня 2014 року, і обов»язок щодо відшкодування завданої [PERSON] шкоди згідно із Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» покладається на відповідача як страховика, то останньому 19 грудня 2014 року позивачем було подано заяву про отримання страхового відшкодування разом з визначеним законом пакетом документів. Однак, у встановлений ст.36.2 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» 90 денний строк з дня отримання ним заяви про страхове відшкодування, а саме до 23 березня 2015 року виплату страхового відшкодування відповідачем позивачу здійснено не було, що призвело до прострочення страховиком покладеного на нього Законом зобов»язання. У зв»язку з цим, з метою захисту свого права на отримання виплати страхового відшкодування, позивач змушений був звернутись до суду з позовом, за результатами якого 09 вересня 2015 оку Шевченківським районним судом м.Львова у цивільній справі №466/2694/15ц було постановлено рішення про стягнення з [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] 11426,28 грн. несплаченої суми страхового відшкодування, 1859,51 грн. пені, 1886,25 грн. інфляційних втрат, 92,98грн. 3% річних, 4616,57грн. витрат, понесених позивачем у зв»язку з відновленням свого порушеного права, 245,60грн. судового збору, всього 20 127,19грн. Дане рішення суду було виконано [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» тільки 10 грудня 2015 року, оскільки саме цього дня кошти фактично були перераховано на картковий рахунок позивача, що підтверджується випискою за картковим рахунком [PERSON] за період 01 грудня 2015 року по 10 грудня 2015 року. З огляду на вищенаведене, та враховуючи, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09 вересня 2015 року у справі №466/2694/15ц встановлено безпідставність невиплати страховиком страхового відшкодування, стягнуто пеню, інфляційні втрати на 3% річних за період з 24 березня 2015 року до 30 червня 2015 року, а страхове відшкодування позивач отримав тільки 10 грудня 2015 року, відповідач на підставі доданих розрахунків за період з 01 липня 2015 року до 09 грудня 2015 року повинен сплатити [PERSON] пеню в розмірі 2 609,58 грн., інфляційні втрати у розмірі 341,59 грн. та три відсотки річних у розмірі 152,14 грн. та не сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 1000 грн. Просить позов задовольнити. У ході судового розгляду, позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких він просить стягнути з відповідача в його користь несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 4 585,13 грн., пеню в розмірі 2 609,58грн., інфляційні втрати в розмірі 341,59 грн., три відсотки річних в розмірі 152,14 грн., витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1100 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 700грн. та судовий збір в розмірі 487,20грн. Всього 9 975,64грн. В судовому засіданні 21 червня 2016 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та уточненнях до неї, просила позов задовольнити. В сулове засідання, яке було призначене на 24 червня 2016 року не з»явилась та подала заяву з проханням продовжувати розгляд справи у її та позивача відсутності. Проти винесення заочного рішення, не заперечила. Представник відповідача [PERSON] Українська транспортна страхова компанія» в судові засідання жодного разу не з»явився, причину неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Подав суду заперечення на позов, згідно яких, [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» позову не визнає. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв»язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2014 року о 09.05год по вул.Промисловій, 50/52 у м.Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ЗАЗ 1105» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 29 вересня 2014 року у справі №464/7589/14-п про адміністративне правопорушення, яку постановою Апеляційного суду Львівської області від 29 жовтня 2014 року - залишено без змін, винним у вищезазначеній ДТП визнано [PERSON] Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8558356 з терміном дії з 22 жовтня 2013 року до 23 жовтня року відповідальність винуватця ДТП застраховано у [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія». Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 24 листопада 2011 року, власником автомобіля [NUMBER] є позивач [PERSON] Відповідно до вимоги ст. ст. 33, 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», позивач подав відповідачу повідомлення про настання ДТП від 21 липня 2014 року та заяву про отримання страхового відшкодування від 19 грудня 2014 року. Однак, у встановлений ст.36.2 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» 90 денний строк з дня отримання ним заяви про страхове відшкодування, а саме до 23 березня 2015 року виплату страхового відшкодування відповідачем позивачу здійснено не було, що призвело до прострочення страховиком покладеного на нього Законом зобов»язання. Відтак, 09 вересня 2015 року Шевченківським районним судом м.Львова винесено рішення про стягнення з [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» в користь [PERSON] 11 426 грн. 28 коп. несплаченої суми страхового відшкодування, 1859,51 грн. - пені, 1886,25 грн. - інфляційних втрат, 92,98 грн. - три відсотки річних, 4616,57 грн. витрат, понесених позивачем у звязку із відновленням свого порушеного права, 245 грн. 60 коп. судового збору, а всього 20 127 грн. 19 коп. З матеріалів справи та пояснень в судовому засіданні 21 червня 2016 року представника позивача вбачається, що дане рішення суду було виконано відповідачем 10 грудня 2015 року, оскільки саме цього дня кошти фактично були перераховані на картковий рахунок позивача, що підтверджується випискою за картковим рахунком [PERSON] за період 01.12.2015 року по 10.12.2015 року. (а.с.7). У відповідності до ст.992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов»язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 36. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до даних роз'яснень у п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язвний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до абз.4 п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилось вже після зростання цін і тарифів. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача в його користь несплаченої суми страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат та три проценти річних, підлягають до задоволення в повному обсязі. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача в його користь витрат на правову допомогу, за проведення судової експертизи та стягнення судового збору, то такі вимоги також підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ст.79 ЦПК України, до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, а також витрати, пов»язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення сук присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладі вище норми та положення, та враховуючи, що відповідач прострочив виконання покладеного на нього законом зобов»язання щодо своєчасної виплати страхового відшкодування в розмірі 11 426,28 грн., а відповідно до проведеного суб»єктом оціночної діяльності [PERSON] висновку експертного дослідження №С-00134 від 12 квітня 2016 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля [NUMBER] без врахування ПДВ зросла до 16 011,41 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на час виконання страховиком рішення суду та фактично сплаченим за рішенням суду страховим відшкодуванням 16011,41грн. 11 426,28грн. = 4 585,13 грн., крім того, пеня у розмірі 2 609,58грн., інфляційні втрати в розмірі 341,59грн., три відсотки річних в розмірі 152,14 грн., крім того витрати за проведення судової експертизи у розмірі 1100грнн., витрати на правову допомогу у розмірі 700 грн. та судовий збір 487,20грн.

Outcome: approved