Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У вересні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. Згідно з позовною заявою, позивач просила суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., щомісячно до досягнення повноліття дітей та стягнення заборгованості по аліментам за 5 місяців у період з 03.2019 по 07.2019 рік. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.10.2004 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] . Шлюб між ними розірвано 25.05.2016 року. Зазначає, що син проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні, відповідач нехтує свої обов`язками щодо утримання спільної дитини, не сплачує аліменти в необхідному для дитини обсязі, допомогу надає несистематично та у мінімальному розмірі. Позивач вказує, що вона офіційно працевлаштована та отримує мінімальну заробітну плату, проте враховуючи реальні потреби дитини у розвитку здібностей, витань на навчання та лікування, позивач вимушена шукати додаткові варіанти заробітку. При цьому позивач зазначає, що підтверджені документально витрати на дитину складають: за червень 2020 року - 3 848,23 грн.; за липень 2020 року - 6997,10 грн; за серпень 2020 року - 2033,04 грн., за вересень 2020 року - 9380,29 грн., тобто в середньому позивачка витрачає більше 10000 грн. на місяць. При цьому, вважає, що заявлений нею розмір аліментів відповідач має можливість сплачувати враховуючи його стан здоров`я та матеріальне становище, оскільки відповідач працює у високооплачуваній галузі економіки - графічним дизайнером та має постійний дохід близько 30 000 грн., а також зареєстрований, як фізична особа - підприємець. У зв`язку з зазначеним, позивач звернулася до суду з цим позовом, який просить задовольнити. Ухвалою від 05.10.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного провадження. 08.04.2021 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву за Вхід.№34159 в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимоги. При цьому зазначив, що на сьогоднішній день його робота носить не стабільний характер та дохід, але зажди знаходив кошти для перерахунку на утримання дитини у сумі не менше 50% від мінімального прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, та додаткові кошти на інші потреби сина. У відзиві зазначено, що відповідач перерахував 5000 грн. на відпочинок в таборі «Спортіум», з 27.08.2019 - по 02.09.2019 рік подорожували з сином Європою та з лютого по квітень (включно) 2019 року син проживав із ним та перебував повністю на його утриманні. В судому засіданні 12.04.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому позивач заперчувала щодо викладених відповідачем у відзиві обставин та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити в повному обсязі. При цьому представник позивача - адвокат Железняк Н.М. просила врахувати, що 02.04. 2021 та 04.04.2021 року відповідачем сплачено заборгованість по аліментах у сумі 5500 грн. Відповідач та щодо вказаної позивачем суми, при цьому відповідач частково визнав позовні вимоги, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача на утримання їх спільного сина аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі - 3 000 грн. Також зазначив, що з лютого по квітень (включно) 2019 року син проживав із ним та перебував повністю на його утриманні, працює на даний момент фізичною особою-підприємцем і його дохід складає близько 15 000 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії № [NUMBER] (а.с.6). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 25.05.2016 року, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами [PERSON] [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] . Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини, хоча вказаний обов`язок відповідача, як батька, передбачений ст. 180 СК України. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно ст. 7 Закону України « Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власних дітей і сплати аліментів у розмірі, достатньому для забезпечення дітей можливості нормального розвитку, водночас враховуючи і ту обставину, що відомостей про можливість сплати ним аліментів у вказаному позивачем розмірі, - матеріали справи не містять, а також не доведено позивачем розмірі її витрат на утримання складає 10 000 грн. З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, зокрема, часткове визнання відповідачем позову, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача на утримання їх спільного з позивачем сина - 3 000 грн., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону, починаючи із 30 вересня 2020 року і до досягнення сином повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Крім того, суд зазначає, що витрати позивача на дитину пов`язані із оперативним медичним вручання, то позивач не позбавлений права звернутись до суду із відповідним позовом в порядку ст. 185 СК України. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по аліментам за 5 місяців у період з 03.2019 по 07.2019 рік то слід зазначити наступне, враховуючи, що позивач визнав, що 02.04.2020 року та 04.04.2020 року сплачено заборгованість по сплаті аліментів у сумі 5500, а також те, що з лютого по квітень (включно) 2019 року син проживав із ним та перебував повністю на його утриманні, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial