Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

У вересні 2020 року позивач ПрАТ «СК «Уніка» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] сплачене страхове відшкодування в розмірі 34 889,90грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.02.2018 між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] , укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №030348/4610/0000748, відповідно до якого страхувальник застрахував свої майнові інтереси, що не суперечить чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном, а саме: транспортний засіб «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] . 23.01.2019 [PERSON] керуючи автомобілем «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER] , по вулиці Сирецькій, 5 в м. Києві скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 28.03.2019, справ № 759/1881/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. На момент ДТП цивільна-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором-поліс ОСЦПВВНТЗ № АМ4422845 в ТДВ СК «ГАРДІАН». Так, позивачем в рахунок відшкодування шкоди завданої в ДТП, власнику автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 112 072,36 грн. ТДВ СК «ГАРДІАН» було покрито суму збитків за договором-поліс ОСЦПВВНТЗ № АМ4422845 в розмір 77 182,46 грн, проте вказаної виплати не достатньої для повного відшкодування витрат по сплаті страхової виплати, а тому з відповідача підлягає до стягнення непокрита сума страхового відшкодування 34 889,90 грн. За захистом свої прав позивач звернувся до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2020 року вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Відповідно до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України судом направлений запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області щодо відомостей про місце реєстрації відповідача: [PERSON] . Згідно відповіді на запит від 09.11.2020, зазначена особа не зареєстрована за адресою зазначеній в позовній заяві. Ухвалою суду від 08.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, 04.02.2021 подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, через оголошення на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України та роз`яснено права відповідно до норм ЦПК України. Відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи наступного. Судом встановлено, що 28.02.2018 між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] , укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №030348/4610/0000748, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 28.03.2019 встановлена вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою встановлено, що [PERSON] , 23.01.2019 в м. Києві по вул. Сирецька, 5, керуючи автомобілем марки «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збиткам, чим порушив вимоги п. 10.5 ПДР України. У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 68С/01/19 від 13.02.2019 вартість матеріального збитку нанесеного власнику КТЗ «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] складає 77182,46 коп. Відповідно до страхового акту ПрАТ «СК «Уніка» № 00287279 від 26.02.2019, сума страхового відшкодування, яка підлягає до виплаті страхувальнику становить 112072,36 коп. ПрАТ «СК «Уніка» наказом № 00287279 від 26.02.2019 у зв`язку з настанням страхового випадку 23.01.2019 з автомобілем «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , наказало виплатити [PERSON] страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 112072,36 грн. Платіжним дорученням № 072469 від 27.02.2019 ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату [PERSON] в розмірі 112072,36 грн. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ТДВ СК «ГАРДІАН», поліс № АМ4422845. Позивач в позовній заяві зазначив, що ТДВ СК «ГАРДІАН» було сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 77 182,46 грн, доказів зворотного суду не надано. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до Правового висновку, наданого Верховним Судом України у справі за 6-2969цс16 від 31 травня 2017 року згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ПрАТ «СК «Уніка» підлягає задоволенню, а отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди відшкодованим позивачем та страховим відшкодуванням здійсненим ТДВ «СК «Гардіан» що становить 34 889,90 грн. (112072,36 грн. - 77182,46 грн.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

Outcome: approved