Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-20 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки в частині, визнання недійсним в частині державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, виділення із земельної ділянки двох земельних ділянок. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради від 13.02.1998 року № 7/26 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на самовільно розпочате будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] та про закріплення земельної ділянки 300 кв. м. біля згаданого будинку. Затверджений план забудови садиби за адресою [ADDRESS], забудовник [PERSON], площа присадибної ділянки 300 кв. м дозвіл видано на підставі рішення Вишневої міської ради від 13.02.1998 року №7/26. План зазначеної присадибної ділянки затверджений Головним архітектором Києво- Святошинського району [PERSON] Виконавчим комітетом Вишневої міської ради від 30.04.1998 року № 23/10 надано дозвіл [PERSON] на продаж незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою [ADDRESS]. 26 травня 1998 року укладено договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом жилого будинку готовністю 33%, під [ADDRESS].[PERSON] продав, а [PERSON] купив незакінчений будівництвом жилий будинок. Договір посвідчено державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Київської області Омельченко H.A. В договорі купівлі - продажу незакінченого будівництвом жилого будинку вказано, що на підставі довідки, виданої виконкомом Вишневої Міської Ради н/д К- Святошинського району Київської обл. від 25.05.1998 року за № 435, про те, що незакінчений будівництвом жилий будинок готовністю 33%, який розміщений на земельній ділянці розміром 300 кв.м., дійсно належить [PERSON]. 19 березня 2013 року Позивач звернувся до Вишневої міської ради та голови Вишневої Міської Ради з заявами про надання йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,03 га для обслуговування житлового будинку, якою він користується, що знаходиться в [ADDRESS] та будинок належить йому на праві приватної власності за договором купівлі-продажу незакінченого будівництвом жилого будинку від 26 травня 1998 року. 10 квітня 2013 року Позивачем було отримано відповідь Вишневої Міської Ради на заяви від 19.03.2013 року листом Вишнева міська рада від 10.04.2013 року № 3/02-600, в який зазначено, що що спірна земельна ділянка входить в загальну площу земельної ділянки (кадастровий № 3222410600:01:015:0035) яка розташована за адресою: [ADDRESS] та згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 225243 знаходиться у власності [PERSON] (загальна площа 0,1506 га). Тому земельну ділянку площею 0,0300 га можливо приватизувати після поділу основної земельної ділянки на окремі, та відмови власника від даної частини. Також 1/2 вищевказаної земельної ділянки належить на підставі рішення Києво- Святошинського районного суду від 22 вересня 2010 року [PERSON]. Як зазначив Позивач, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,1506 га, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,10 га, ведення ОСГ - 0,0506 га. Вказана земельна ділянка площею 0,1506 га належала Продавцю - [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА№384995, виданого Вишневою міською радою Києво-Святошинського району Київської області 27 липня 2005 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], виданого 27 травня 2005 року державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Черняк О.В за № 1-837. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010532900246. Позивач просив суд визнати право власності на земельну ділянку розміром 0,0300 га, закріплену рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13.02.1998 року № 7/26 за будинком [ADDRESS]; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки в частині 0,03 га вищезазначеної земельної ділянки, кадастровий номер 3222410600:01:015:0035, укладеного 08 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченим державним нотаріусом Вишневої міської нотаріальної контори; визнати недійсним в частині 0,03 га земельної ділянки кадастровий номер 3222410600:01:015:0035 державний акт серія ЯА № 225243 на право приватної власності на спірну земельну ділянку, виданий на ім'я [PERSON]; виділити із спірної земельної ділянки дві окремі земельні ділянки площею 0,03 га та 0,07 га; судові витрати покласти на Відповідачів. В судовому засіданні представник Позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі та їх представник заперечували проти задоволення позовних вимог, просили застосувати строк позовної давності. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради від 13.02.1998 року № 7/26 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на самовільно розпочате будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] та про закріплення земельної ділянки 300 кв. м. біля згаданого будинку. Затверджений план забудови садиби за адресою [ADDRESS], забудовник [PERSON], площа присадибної ділянки 300 кв. м дозвіл видано на підставі рішення Вишневої міської ради від 13.02.1998 року №7/26. План зазначеної присадибної ділянки затверджений Головним архітектором Києво- Святошинського району [PERSON] Виконавчим комітетом Вишневої міської ради від 30.04.1998 року № 23/10 надано дозвіл [PERSON] на продаж незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою [ADDRESS]. 26 травня 1998 року укладено договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом жилого будинку готовністю 33%, під [ADDRESS].[PERSON] продав, а [PERSON] купив незакінчений будівництвом жилий будинок. Договір посвідчено державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Київської області Омельченко H.A. В договорі купівлі - продажу незакінченого будівництвом жилого будинку вказано, що на підставі довідки, виданої виконкомом Вишневої Міської Ради н/д К- Святошинського району Київської обл. від 25.05.1998 року за № 435, про те, що незакінчений будівництвом жилий будинок готовністю 33%, який розміщений на земельній ділянці розміром 300 кв.м., дійсно належить [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній отримав у власність земельну ділянку площею 0,1506 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до договору вказана земельна ділянка площею 0,1506 га належала продавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 384995, виданого Вишневою міською радою Києво-Святошинського району Київської області 27 липня 2005 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 травня 2005 року державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Черняк О.В. за реєстровим номером 1-837. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010532900246. Відповідно до положень ч.1 ст.81, ст.131 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі на підставі придбання за договорами купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивач, в даному випадку, не оспорював підстави видачі Відповідачу державного акту на право власності на земельну ділянку. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо. Визнання недійсним державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документа без оспорення рішення, що надало право на отримання цього акта та визнання дій щодо цього факту незаконними не передбачено законом. Оскільки договір купівлі-продажу був укладений у 2005 році, після продажу Позивачу об'єкту незакінченого будівництва, а [PERSON] не оскаржує правомірність видачі державного акта на ім'я продавця за договором, що є підставою для укладення договору, то суд, не маючи змоги згідно чинного законодавства вийти за межі позовних вимог, не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, оскільки не визнано недійсним перший правочин на підставі якого в подальшому [PERSON] було отримано право власності на спірну земельну ділянку. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 13, 41, 140, 144 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 21, 182, 321, ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України 2001 року, ,

Outcome: dismissed