Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 22 червня 2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з 2011 року вони з відповідачкою проживають окремо. Спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, не має сенсу і суперечить їхнім інтересам. Тому, звернувся до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без його участі. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу в підготовчому судовому засіданні без її участі зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Просила суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 червня 2001 року у відділі актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 139, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим повторно 23 березня 2018 року. Від вказаного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов слід задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved