Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 12.03.1999 квартири [ADDRESS] , укладений на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» між відповідачем та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що 12.03.1999 між [PERSON] , його дружиною, та ТОВ «Миколаївський домобудівельний комбінат» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого [PERSON] купила вищевказану квартиру. Договір було укладено на Біржі нерухомості «Едвайсконсульт». Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина. На теперішній час позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності на спірну квартиру, оскільки цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.11.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 10.03.2021, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду письмову заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розгляд справи провести за її відсутності та відсутності позивача, та задовольнити позовні вимоги. Відповідач відзив та третя особа пояснення на позовну заяву до суду не подали, своїх представників у судове засідання не направили, причини їх неявки не повідомили. За таких обставин, з урахуванням положень\~статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 12.03.1999 Публічне акціонерне товариство «Миколаївський домобудівельний комбінат» (правонаступником якого є ТОВ «Миколаївський домобудівельний комбінат») та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] придбала квартиру квартири [ADDRESS] . Договір оформлено на Біржі нерухомості «Едвайсконсульт» та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 16.03.1999 за реєстровим № 20027. З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 22.10.2020 №2365 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.1999, укладеного на БН «Едвайс-консульт» №911, зареєстрованого БТІ 16.03.1999. Згідно свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №29, позивач та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з [INFO] у віці 79 років [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №2508. Судом було досліджено спадкову справу №95/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , з якої встановлено, що позивач у встановленому законом порядку та строки прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач має намір оформити спадкові права, але цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 12.03.1999, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу оформити спадкові права, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved