Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення дитиною повноліття. А також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.06.2014 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Проте, на момент звернення до суду з вказаним позовом, подружні відносини між сторонами фактично припинені та вони проживають окремо. Матеріальної допомоги відповідач ні їй, ні на утримання дитини, не надає. Зазначає, що відповідач офіційно працює, не є інвалідом, знаходиться в працездатному віці, тяжкими та хронічними хворобами не страждає, інших утриманців не має. Тому, вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 19.02.2020 на 10:20 годину, сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в порядку, визначеному частинами п`ятою та восьмою статті 268 ЦПК України. Позивач надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив та відзиву не надав. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із змісту позовної заяви вбачається та встановлено судом, що з 14.06.2014 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але припинили спільне проживання. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.05.2017 Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 494. З матеріалів позовної заяви вбачається, що малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки несуть обов`язок щодо утримання дітей рівноцінно, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню. За положеннями статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, інших осіб на триманні не має, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. З огляду на викладене та враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та позивача не надає, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 536,80 грн.

Outcome: approved