Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У вересні місяці 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, який обґрунтовує тим, що 24 березня 2008 року між ним та Пилип»яком М.Г., відповідачем по справі укладено договір оренди транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає за плату у тимчасове користування наступні транспортні засоби: Автoмобіль марки Iveco MT 190 Е, 1998 року випуску, державний номерний реєстраційний знак [NUMBER]; Автoмобіль марки IVECO MAGIRUS, 1997 року випуску, державний номерний реєстраційний знак [NUMBER]; Напівпричіп марки SCHMITZ SPR 24, 1996 року випуску, державний номерний реєстраційний знак [NUMBER]; Автомобіль марки MAGIRUS Deuts 1993 року випуску, державний номерний реєстраційний знак [NUMBER]; Автомобіль IVECO 110.16, 1993 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; Автoмобіль марки IVECO MAGIRUS 50-8, 1987 року випуску, державний номерний реєстраційний номер [NUMBER]; Автомобіль марки RENAULT 340, 1987 року випусуку, державний номерний реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] транспортні засоби належать йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, і були передані відповідачеві в день укладення договору оренди 24.03.2008 року. Відповідно до пункту 4.1 договору термін оренди складає 10 років до 24 березня 2018 року. Також 24 березня 2008 року в забезпечення виконання зобов»язань по договору оренди між ним та [PERSON] було укладено договір поруки на забезпечення виконання зобов»язань щодо сплати орендної плати за договором в сумі 1 000 грн. Орендна плата за сім одиниць транспортних засобів складає 238 грн. за кожен місяць. У вересні місяці 2013 року відповідач повернув йому автомобіль марки IVECO MAGIRUS 50-8 1987 року випуску, у квітні місяці 2015 року повернув автомобіль IVECO MAGIRUS, 1987 року випуску, напівпричіп марки SCHMITZ SPR 24, 1996 року випуску. Таким чином, заборгованість по орендній платі Пилип»яка М.Г. за сім одиниць транспортних засобів за період з квітня місяця 2008 року по серпень місяць 2013 року, всього за 65 місяців становить 15 470,0 грн. ( 65 х 238 х = 15 470,0 грн., а з вересня місяця 2013 року по березень 2015 року за шість одиниць транспортних засобів за 19 місяців - становить 3 876,0 грн. Іншими транспортними засобами в кількості чотирьох одиниць відповідач користується по даний час, і заборгованість по орендній платі становить 680 грн. (5 х 34 х 4 = 680 грн.) 09 вересня 2015 року відповідачу надіслана вимога стосовно сплати орендної плати та повернути автомобілі. Пунктом 6.2 означеного договору визначено, що орендодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення автомобіля, якщо орендар не вносить орендної плати протягом трьох місяців. Такі вимоги передбачені і статтею 782 ЦК України. Також вимога про сплату орендної плати 23.09.2015 року надіслана і [PERSON] в сумі 1 000 грн. згідно укладеного договору поруки. Позивач та його представник в ході судового розгляду позовні вимоги про повернення транспортних засобів залишили без розгляду. Решту заявлених вимог підтримали та просять їх задоволити. Підтвердили суду, що орендна плата з часу укладення договору оренди не сплачувалась взагалі, і загальна сума заборгованості по орендній платі становить 20 026.0 грн. Умовами укладеного договору передбачено, що несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди. Відповідач [PERSON]»як М.Г. в судове засідання не з»явився, в поданих запереченнях позовних вимог [PERSON] не визнав, проти їх задоволення заперечує повністю. Вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Посилається на те, що укладений договір оренди 24.03.2008 року виконаним не був, і означені автомобілі в його користування не були передані, що підтверджується відомостями обороту по карткам АЗС ПП [PERSON] Крім того, посилається на те, що позивач довіреностями уповноважив інших осіб на управління та розпорядження автомобілями марки MAGIRUS Deuts 1993 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] та IVECO 110.16, 1993 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Окрім того, посилається на те, що перетин державного кордону здійснювався автомобілем [NUMBER] та напівпричіпом SCHMITZ SPR 24, 1996 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] належних перевізнику [PERSON] Про наявність укладеного договору поруки із [PERSON] йому нічого відомо не було, і такий договір не укладався. Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, дослідивши заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 24 березня 2008 року між ПП [PERSON] та Пилип»яком М.Г., відповідачем по справі укладено договір оренди транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №973. Згідно п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає за плату у тимчасове користування наступні транспортні засоби: Автoмобіль марки Iveco MT 190 Е, 1998 року випуску, державний номерний реєстраційний знак [NUMBER]; Автoмобіль марки IVECO MAGIRUS, 1997 року випуску, державний номерний реєстраційний знак 05579ХМ; Напівпричіп марки SCHMITZ SPR 24, 1996 року випуску, державний номерний реєстраційний знак [NUMBER]; Автомобіль марки MAGIRUS Deuts 1993 року випуску, державний номерний реєстраційний знак [NUMBER]; Автомобіль IVECO 110.16, 1993 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; Автoмобіль марки IVECO MAGIRUS 50-8, 1987 року випуску, державний номерний реєстраційний номер [NUMBER]; Автомобіль марки RENAULT 340, 1987 року випуску, державний номерний реєстраційний номер [NUMBER]. Порядок передачі транспортних засобів визначений пунктом 3.1 укладеного договору та встановлений протягом 1 дня з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Нотаріальне посвідчення договору відбулось 24 березня 2008 року. [PERSON] транспортні засоби належать позивачеві на праві власності, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів. В пункті 5.1. договору сторонами встановлено, що орендна плата сплачується щомісячно у повному обсязі готівкою у розмірі 34 гривні за одиницю ТЗ. Відповідно до пункту 4.1 договору термін оренди складає 10 років до 24 березня 2018 року. В пункті 6.2. договору оренди вказано, що Орендодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення автомобіля, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців. Як встановлено судом та обставинами справи, відповідач користувався означеними транспортними засобами, котрі були передані йому за укладеним договором оренди. Згідно з положеннями статей 627, 629 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Як достовірно установлено судом, відповідач [PERSON]»як М.Г. не бажає сплачувати орендну плату позивачеві. Відповідач мотивує це тим, що означені транспортні засоби не передавались йому у користування на умовах договору оренди, однак такі доводи не заслуговують на увагу та суд оцінює їх критично як намагання уникнути цивільно-правової відповідальності. Вказані доводи спростовані повідомленням Хмельницької митниці ДФС, показаннями свідка [PERSON]О, який показав суду, що працював водієм у ПП [PERSON] на автомобілі [NUMBER] та підтвердив суду факт передачі вказаного автомобіля безпосередньо Пилип»яку М.Г. у м. Одеса за адресою названою самим Пилип»яком М.Г. та свідка [PERSON], котрий підтвердив, що у 2007 році він на прохання Пилип»яка М.Г. підготував до належного технічного стану автомобілі та передав їх Пилип»яку М.Г. Слід критично оцінити, і не брати до уваги посилання відповідача на те, що позивач користувався означеними транспортними засобами, оскільки наявні відомості з обороту по карткам АЗС, які видані на ім»я [PERSON] Такі картки про відпуск пального були передані самим [PERSON] відповідачу [PERSON]»яку М.Г. для заправки орендованих автомобілів. Такий висновок підтверджується тим, що зазначені відомості по карткам АЗС стосуються зокрема автомобіля марки IVECO MAGIRUS 1997 р.в. державний номерний знак [NUMBER] і саме цей автомобіль здійснював перетин кордону під керуванням самого Пилип»яка [PERSON] обставини підтверджуються повідомленням Хмельницької митниці ДФС Державної фіскальної служби України про те, що Пилип»як [PERSON] перетинав державний кордон, використовуючи орендовані транспортні засоби, що належать [PERSON] за період часу з 18.08.2014 року по 26.08.2014 року Згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до положень статті 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Заперечуючи проти позову Пилип»як М.Г. посилається на те, що договір оренди транспортних засобів фактично виконаним не був та автомобілі за цим договором йому не передавались, при цьому жодних претензій з часу його укладання позивачеві він не висував та не ставив питання про його розірвання, а користування орендованими транспортними засобами підтверджується матеріалами справи. При цьому момент передачі автомобілів у оренду визначений пунктом 3.1 нотаріально посвідченого договору. З наведених підстав, укладений сторонами по справі договір оренди транспортних засобів від 24 березня 2008 року підлягає розірванню. Також з відповідача [PERSON]»яка М.Г. слід стягнути на користь позивача орендну плату 19 026 грн. Окрім того в забезпечення виконання зобов»язань Пилип»яком М.Г. 24 березня 2008 року орендодавцем та [PERSON] був укладений договір поруки щодо оплати орендної плати за договором та така відповідальність обмежена сумою в 1 000 грн. Згідно положень статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Частино 1 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, слід задовольнити позов в цій частині також та стягнути в солідарному порядку з відповідачів орендну плату в сумі 1 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved