Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 14 листопада 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2027. Від шлюбу мають двоє дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 травня 2013 року, виданим Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 вересня 2014 року, виданим Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відповідач [PERSON] має дві судимості, перший раз засуджений до укладення шлюбу 21.06.2010 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, другий раз під час шлюбу 21.04.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.4 ст.187, ст.69,ч.1 ст.263,ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі. [PERSON] був достроково звільнений 21.02.2018 року та повернувся жити до позивача, що підтверджується довідкою про звільнення серії ХАР №00217, виданою Харківською установою виконання покарань №27. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині складних індивідуальних особливостей характерів та різних поглядів на життя. Після умовно-дострокового звільнення відповідача, сторони прожили разом три тижні, а потім шлюбні стосунки були припинені позивачем. На даний час шлюбні відносини відсутні більше року, спільне господарство подружжям не ведеться. Діти проживають разом з позивачем, спору про поділ майна відсутній. Позивач вважає подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливим. Також позивач зазначає, що відповідач не надає допомоги на утримання їх спільних дітей та не бере участі у їх вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Інших дітей у відповідача немає, стягнень по виконавчим документам не проводиться. З урахуванням того, що відповідач [PERSON] має дві судимості, тривалий час ігнорує свої обов`язки стосовно позивача та спільних дітей, подальше збереження шлюбу та спільне життя суперечить законним інтересам позивача та унеможливлює примирення сторін. Тому позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Також, з урахуванням відсутності у відповідача постійної роботи та регулярного заробітку, позивач просить з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця на кожну дитину. У судове засідання позивач та її представник не з`явився, до суду було надано заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позовну заяву підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи вищенаведене та зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.2 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] актовий запис №2027, сторони одружилися 14.11.2012 року. Від шлюбу подружжя має двох дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 травня 2013 року, виданим Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 вересня 2014 року, виданим Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частина 1 та 2 ст. 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року № 2629-VIII, прожитковий мінімум, установлений у 2019 році, для дітей віком до 6 років з січня 2019 року до 30.06.2019 складає - 1626 грн ., для дітей віком від 6 до 18 років з січня 2019 року до 30.06.2019 складає - 2027 грн. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, позивач утримує дітей самостійно, а відповідач не має постійного заробітку, працездатний, інших дітей на утриманні не має. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, що складає 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами та стягнути аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1013 грн. та [PERSON] , [INFO] у розмірі 813 грн., що складає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial