Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У грудні 2013 року Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просить позбавити його батьківських прав відносно їх спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що у них з Відповідачем, з яким вони не були одружені , є спільний син [PERSON]. Позивач зазначає, що з 2010 року вони з Відповідачем не спілкуються, син постійно проживає з нею, саме вона займається його вихованням та навчанням, піклується про його здоров'я, фізичних та духовний розвиток. Відповідач протягом останніх кількох років участі у вихованні сина не брав, його життям не цікавився, матеріально не допомагав. З огляду на такі обставини Позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON]. Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача аліменти на утримання їх сина в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, оскільки позбавлення Відповідача батьківських прав не звільняє його від обов'язку утримувати дитину. У судовому засіданні Позивач підтримала позов, просила суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що Позивач [PERSON] забороняє сину спілкуватись з ним, дуже негативно та емоційно реагуючи на такі випадки. Саме з цих причин спілкування батька з сином, як він вказує, останнім часом не здійснювалось, щоб уникнути негативних наслідків для дитини з боку його матері. Коли Позивач заборонила Відповідачу бачитись з дитиною у 2010 році, саме відтоді він вирішив припинити надавати матеріальну допомогу, яку до цього надавав регулярно, сподіваючись на зміну позиції матері та надання нею можливості і батьку брати участь у вихованні дитини. На уточнюючі запитання суду [PERSON] визнав, що він ніколи не намагався зустрітись із сином поза межами місця його проживання протягом останніх трьох років, чи то у дитячому садку, чи вже у школі, і ніколи не ініціював питання щодо захисту у встановленому порядку своїх батьківських прав на спілкування з дитиною, сподіваючись лише на зміну свого ставлення до цієї проблеми самим Позивачем. Крім того, Відповідач просив суд звернути суд увагу на те, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав містить у собі багато помилок, зокрема: у ньому безпідставно вказано, що Позивач та Відповідач проживали у цивільному шлюбі, хоча це не відповідає дійсності, а крім того, допущено помилку в імені самої дитини. Це, на думку Відповідача, свідчить про формальний та поверхневий розгляд питання, що виключає можливість покладення його висновків в основу судового рішення. Відтак, Позивач заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON], проте зазначив, що визнає свій обов'язок утримання дитини і просив суд визначити розмір аліментів з урахуванням наявності на його утриманні ще однієї дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Представник Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування у судовому засіданні підтримав висновок, складений 02 квітня 2014 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], наполягаючи на тому, що на підставі поданої [PERSON] заяви була проведена детальна її перевірка, до участі в якій запрошений і сам [PERSON], були досліджені усі обставини справи, на підставі яких зроблений висновок про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, і позбавлення його батьківських прав в першу чергу відповідає інтересам самого [PERSON]. Наявність помилки в одному з випадків написання імені дитини, де записано «[PERSON]» замість «[PERSON]» представник пояснила технічною опискою, у зв'язку з чим надала відповідну письмову заяву. Представник прокуратури Солом'янського району м. Києва також підтримав заявлений [PERSON] позов. У судовому засіданні також були допитані свідки. Так, свідок [PERSON]., яка є сестрою [PERSON], зазначила, що вона бере активну участь у вихованні та матеріальному утриманні [PERSON], оскільки коштів його матері на це не вистачає, а [PERSON] починаючи з того часу, коли вони посварились з Позивачкою у 2010 році, своїм сином не цікавився, ніколи до нього не приходив, не спілкувався, матеріальної допомоги не надавав. Сам [PERSON] свого батька фактично не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю [PERSON], і знає що з моменту конфлікту, який відбувся в 2010 році між ним і [PERSON], остання заборонила як Відповідачу, так і їй самій бачитись з [PERSON]. На запитання сторін [PERSON] зазначила, що вона ніколи не була свідком того, як [PERSON] вчиняв будь-які дії, спрямовані на поновлення контакту з дитиною, хоча знає, що Відповідач дуже часто скаржився на неможливість бачитись з сином. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що з [PERSON] вони знайомі давно, також вони знають Позивача [PERSON], були свідками того, як до 2010 року Відповідач із радістю спілкувався з сином, проводив з ним багато часу, придбавав різні речі. Після того, як стосунки між батьками [PERSON] у 2010 році різко погіршились та фактично перервались, вони вже не були свідками того, що [PERSON] спілкувався з дитиною, або будь-яким чином намагався встановити з нею контакт. Заслухавши пояснення Позивача, Відповідача, їх представникв, представника третьої особи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та показання свідків, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що 29 березня 2006 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. Встановлено, що у 2010 році між Сторонами стався конфлікт, після якого вони припинили спілкування, а [PERSON] залишився проживати разом з матір'ю. Зі слів Позивача вбачається, що Відповідач протягом останніх років починаючи з 2010 року самоусунувся від участі у вихованні сина, ним не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. З огляду на такі обставини Позивач звернулась до органу опіки та піклування для надання висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина. Так, згідно з висновком Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 02.04.2014р. було визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. (а.с. 42-43) Ухвалюючи зазначене рішення, комісія взяла до уваги наступні обставини. У відповідності до характеристики, наданої Медичною гімназією №33 м. Києва, навчанням та вихованням сина займається мама, яка постійно відвідує батьківські збори та турбується про виховний та навчальний рівень хлопчика. За час навчання батько [PERSON] жодного разу до школи не приходив, успіхами сина не цікавився, з вчителями не спілкувався. Відповідно до інформації, наданої Дитячим навчальним закладом №651 за час навчання малолітнього [PERSON] в навчальному закладі його вихованням займалась мама, батько дитини у закладі не з'являвся. Згідно з інформацією, наданою практичним психологом медичної гімназії №33 м. Києва, за результатами спостережень та проведених проективних методик [PERSON] на малюнку родини зображує себе та матір. Батько на малюнках відсутній і жодного разу не згадувався дитиною в розмовах. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього за адресою: [ADDRESS], було встановлено, що хлопчик разом з матір'ю проживають в однокімнатній квартирі, де створені належні умови для його навчання, відпочинку та фізичного розвитку. Під час бесіди з працівниками служби у справах дітей [PERSON] повідомив, що батька він не бачив чотири роки, зустрічі з ним не бажає, батько не приходить, не телефонує, не вітає сина зі святами, не дарує подарунків. Копії зазначених документів досліджені судом, містяться в матеріалах справи, і суд погоджується з оцінкою, яка надана ним органом опіки та піклування. Посилання Відповідача на той факт, що Позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином не підтверджується жодними доказами. Натомість, відсутність будь-яких звернень Відповідача до уповноважених органів з приводу усунення таких перешкод належним чином Відповідачем не пояснена. Суд ставить під сумнів відсутність можливості у батька спілкуватись з сином у школі, дитячому садку, виявлення інтересу до його успіхів у навчанні, до здоров'я дитини, лише через заборону [PERSON] Відсутність необхідної та адекватної реакції батька на заборону матері спілкуватись з дитиною ставить під сумнів саму наявність такої заборони. Допитані за клопотанням Відповідача свідки фактично підтвердили суду, що протягом останніх кількох років контакти [PERSON] з сином [PERSON] припинились. Докази щодо надання матеріальної допомоги Позивачу на утримання дитини, які надані Відповідачем, свідчать лише про те, що допомогу він надавав лише в 2010 році, а в подальшому, такої допомоги не було. За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина [PERSON], [INFO], а тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно нього. Окрім того, відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу Позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Тому в частині вимог про стягнення аліментів позов також підлягає задоволенню, але враховуючи, що на утриманні Відповідача є дочка [PERSON], [INFO], суд вважає доцільним встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню на рівні 1/4 частини від усіх його доходів .

Outcome: partial