Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що на праві приватної власності йому належить житловий будинок з дворовими спорудами № 37 по вул. Барабінська у м. Краматорську Донецької області. У належному будинку зареєстровані його онуки та правнуки, які є відповідачами по справі. Відповідачі залишили місце своєї реєстрації та не проживають у вказаному будинку деякі з 2002 року, деякі з 2010 року, а деякі з 2013 року. Речей відповідачів у будинку не має. Комунальні послуги він сплачує самостійно, що становить його у скрутне матеріальне становище. Враховуючи викладене просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з малолітніми дітьми [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 37 по вул. Барабінська у м. Краматорську Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував та просив суд розглянути справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи у судовому засіданні просив винести рішення на розсуд суду. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 29.10.2003 року, [PERSON] є власником будинку № 37 по вул. Барабінська у м. Краматорську Донецької області. (а.с. 8). Згідно домової книги, а також довідки комітету мікрорайону № 6 від 29.11.2016 року, за адресою: м. Краматорськ, вул. Барабінська,37 крім позивача зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з малолітніми [PERSON], [PERSON] (а.с.9-19). Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Відтак суд вважає, що відповідачі по справі є членами сімї позивача за кровним спорідненням. Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України у відповідачів по справі виникло право користування будинком № 37 по вул. Барабінська у м. Краматорську, який належить на праві власності позивачу [PERSON], з тих підстав, що вони є членами його сімї і які постійно мешкали разом із ним. Частиною 2 ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Спеціальною підставою припинення права членів сімї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між [PERSON] та відповідачами була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати відповідачами права на проживання у будинку позивача, а ніж їх відсутність без поважних причин понад один рік. З акту про не проживання від 28.10.2016 року вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], але не проживають у зазначеному будинку деякі з 2002 року, деякі з 2010 року, а деякі з 2013 року. (а.с. 20). Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням у будинку № 37 по вул. Барабінська у м. Краматорську підлягає задоволенню. Відповідно до Правил реєстрації фізичних осіб малолітні та неповнолітні діти повинні бути зареєстровані разом з тим з батьків, з ким постійно проживають. Тобто реєстрація малолітніх [PERSON] та [PERSON] повинна бути за місцем проживання їх батьків, у звязку з чим визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування будинком № 37 по вул. Барабінська у м. Краматорську, веде до аналогічних наслідків щодо дітей. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації. Крім того, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачені ним витрати: судовій збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved