overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У грудні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 580750,00грн боргу, 30262,65грн 3%річних, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 07.03.2013р. відповідач отримав від нього під розписку у позику 580750,00грн із строком повернення до 29.03.2013р., але досі свої зобов'язання не виконав. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; представник відповідача - проти позову заперечив, пояснив, що ніяких коштів від позивача не отримував, про наявність розписки дізнався лише після відкриття провадження у справі. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 07.03.2013р. відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 580750,00грн, зобов'язувався їх повернути до 29.03.2013р., що підтверджується відповідною розпискою позичальника. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики належним чином не виконав, з 29.03.2013р. по даний час має борг перед позивачем в розмірі 580750,00грн. Відповідно до ст.ст.1046,1049 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується у строк та в порядку, що встановлені договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.1ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. На підставі стст.625,1050 ЦК України позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За умовами укладеного договору інший розмір процентів за порушення грошового зобов'язання сторонами не визначався. Отже, відповідач взяте на себе зобов'язання не виконав, а тому крім боргу, який складає 580750,00грн, повинен сплатити 3% річних - 30262,65грн. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу пропорційно задоволених вимог також присуджуються з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У грудні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 6198,23 грн. заборгованості за кредитним договором № 007-26507-120111 від 12.01.2011 р., з яких - 6198,23 грн. тіло кредиту, посилаючись на те, що відповідачу [PERSON], згідно вказаного договору було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та надана платіжна картка, а також ПІН -код до картки та відкрито кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. з лімітом на рахунку 5000 грн.. Відповідач станом на 15.10.2014 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 6198,23 грн.. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та згоду на заочний розгляд справи, зазначивши про це в тексті позову. Відповідач у судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 12.01.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № 007-26507-120111, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та надана платіжна картка, а також ПІН -код до картки та відкрито кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. з лімітом на рахунку 5000 грн.. (а.с. 3-4) Порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526 ЦК України, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем на суму 6198,23 грн., яка є тілом кредиту. Відповідно до ст.ст. 525,526,530,629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 1049,1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явлені позову 243, 60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У грудні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітніх синів, на утримання яких відповідач - матір дітей - коштів не надає. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, у встановленому порядку повідомлялася про час і місце судового розгляду, до суду не з'явилася. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають з батьком, окремо від матері. Угоди щодо утримання дітей сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що підстави для прийняття рішення про стягнення аліментів з матері дітей на користь батька є, та доцільно визначити стягнення у вигляді 1/3 частки усіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У грудні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 28514,33грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2006р. за договором банк надав відповідачу 2506,40грн кредиту терміном до 16.08.2007р. під 25,08% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] №DNH4KP74710248 від 16.08.2006р. позивач надав відповідачу у кредит грошові кошти у розмірі 2506,40грн. зі сплатою за користування 25,08% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 16.08.2007р., що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 19.11.2014р. становить: за кредитом - 30,52грн, за відсотками - 9375,41грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500грн, штраф (процентна складова) - 1334,02грн, пеня - 24842,70грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, суми штрафу, пені. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

У грудні 2014 р. позивач звернувся до суду із позовом, яким просив виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в сумі 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем була самовільно і безпідставно зайнята дана квартира, оскільки квартира не приватизована, не службова і належить до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, а квартиронаймач [PERSON], яка єдиною була зареєстрована у квартирі, померла. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна, право власності на квартиру [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано (а.с. 8). З довідки ЖКП «Південь» № 843 від 18 лютого 2014 р. вбачається, що в зазначеній квартирі з 06 серпня 1996 року була зареєстрована [PERSON], яка померла і з [INFO] року в квартирі ніхто не зареєстрований (а.с. 5). Відповідно до акту, складеного зі слів сусідів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в присутності паспортиста ЖЕК-19, за адресою: [ADDRESS], проживає без реєстрації особа з анкетними даними: [PERSON], який народився [INFO] року (а.с. 6). За даними довідки адресно-довідкового бюро, [PERSON], який народився [INFO] року, був зареєстрований у [ADDRESS] а з 17.07.2012 р. вибув в с. Новопавлівку Баштанського району (а.с. 13). У відповідності до статті 116 Житлового кодексу Української РСР, до осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого приміщення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] самовільно і без будь-яких підстав вселився до квартири, правові підстави для його подальшого проживання в квартирі відсутні, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У грудні 2014р. позивач звернулася в суд до відповідачів з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 48/100 частин домоволодіння [ADDRESS], укладений на Південній товарній біржі 24.01.2002р. та визнати за нею право власності на цю нерухомість, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купила житло у відповідачів, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був через оформлення його на біржі. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідачі у встановленому порядку повідомлялися про час і місце судового розгляду, до суду не з'явилися вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 24.01.2002р. [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила 48/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на Південній товарній біржі договір був зареєстрований в БТІ. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається, тому вимоги щодо визнання права власності є зайві.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У грудні 2014р. позивач звернулася в суд до відповідачів з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на Південній товарній біржі у 1997р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купила квартиру у відповідачів, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був. У судовому засіданні сторони були відсутні, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач також заявила про підтримку позову, відповідачі - про його визнання. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 24.12.1997р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на Південній товарній біржі договір був зареєстрований в БТІ в 1998р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У грудні 2014р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], 25.12.1998р.народження, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 1/4 частини доходу, посилаючись на ухилення відповідача від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню дитини з 1999р. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; прокурор та представник органу опіки та піклування визнали позовні вимоги такими, що відповідають інтересам дитини. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не зявився вдруге. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 25.12.1998р.народження. Батьки підлітка у шлюбі не перебували. З 1999р. дитина проживає разом з матірю, батько утриманням та вихованням сина не займається, його долею не цікавиться. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, довідкою з місця проживання, висновком органу опіки та піклування та показаннями свідків [PERSON], [PERSON] про те, що батько неповнолітнього [PERSON] його вихованням та піклуванням не займається, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані займатися вихованням своєї дитини, піклуватися про її здоровя, фізичний і духовний розвиток, здобуття дитиною певної освіти, готувати її до самостійного життя. В разі ухилення від цього обовязку батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, що передбачено ст.164ч.1п.2 СК України. Згідно висновку органу опіки та піклування позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним. Отже, встановлені судом фактичні обставини та наведені правові норми дають підстави вважати, що відповідач, який протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням свого неповнолітнього сина та не проявляє до нього батьківської уваги і турботи, свідомо нехтує своїми обовязками по вихованню дитини, ухиляється від їх виконання, а тому може бути позбавлений батьківських прав. Також, слід задовольнити вимоги позивача про стягнення аліментів, оскільки згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У грудні 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини його доходів на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 47 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дітей, які мешкають з позивачем - матір'ю дітей, та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 5, 6, 7)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У грудні 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини його доходів на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 83 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дітей, які мешкають з позивачем - матір'ю дітей, та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 7, 8)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У грудні 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 42 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 5, 9)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У грудні 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала заяву про підтримку позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач надав суду заяву про згоду з позовом та про розгляд справи в його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів (а.с. 5, 6). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved