Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

У грудні 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] до Державної санітарно-епідеміологічної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Ухвалою від 18 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Державної санітарно-епідеміологічної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України № 81-о від 28 серпня 2015 року [PERSON] звільнено з посади директора Державної установи «Київський міський лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України» та дострокового припинено дію контракту номер 4 від 30 квітня 2013 року, укладеного з директором Державної установи «Київський міський лабораторний центр «Державної санітарно-епідеміологічної служби України» та [PERSON] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від «02» червня 2016 року задоволено позов [PERSON] до Державної санітарно- епідеміологічної служби України, тимчасово виконуючого обов`язки Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України [PERSON], третя особа: Київська міська державна адміністрація, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі. Однак, станом на 14 грудня 2018 року вказане рішення суду не виконано, а [PERSON] на посаді не поновлено. Тому позивач просить суд стягнути з Державної санітарно-епідеміологічної служби України на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі з 29.09.2015 року по 14 грудня 2018 року у розмірі 614583,06 грн. за вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в задоволені позову. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. 30 квітня 2013 року між Державною санітарно-епідеміологічною службою України та [PERSON] укладено Контракт № 4 щодо призначення на посаду директора Державної установи «Київський міський лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України». Згідно п. 7.1 Контракту це Контракт термін діє з 30.04.2017 до 30.04.2014 року. 30 квітня 2013 року Наказом Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України [PERSON] призначено на посаду директора Державної установи «Київський міський лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України». 04.04.2013 року Додатковою угодою № 1 до Контракту № 4 від 30.04.2013 року продовжено термін дії контракту № 4 від 30.04.2013 до 30.04.2017 року. Наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України № 81-о від 28 серпня 2015 року [PERSON] звільнено з посади директора Державної установи «Київський міський лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України» та дострокового припинено дію контракту номер 4 від 30 квітня 2013 року, укладеного з директором Державної установи «Київський міський лабораторний центр «Державної санітарно-епідеміологічної служби України» та [PERSON] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від «02» червня 2016 року задоволено позов [PERSON] до Державної санітарно- епідеміологічної служби України, тимчасово виконуючого обов`язки Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України [PERSON], третя особа: Київська міська державна адміністрація, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі. Визнано незаконним та скасовано наказ Державної санітарно-епідеміологічної служби України № 81-о від 28 серпня 2015 року про звільнення 28 серпня 2015 року [PERSON] з посади директора Державної установи «Київський міський лабораторний центр Державної санітарно - епідеміологічної служби України» та дострокового припинення дії контракту номер 4 від 30 квітня 2013 року, укладеного з директором Державної установи «Київський міський лабораторний центр «Державної санітарно - епідеміологічної служби України» та [PERSON] Поновлено [PERSON] на посаді директора Державної установи «Київський міський лабораторний центр Державної санітарно - епідеміологічної служби України» з 29 вересня 2015 року. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України (в редакції 2004 року, яка діяла на час прийняття рішення по справі) рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. 5 жовтня 2016 року за наслідками апеляційного розгляду Апеляційним судом міста Києва у справі ухвалено рішення, відповідно до якого апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах Державної санітарно-епідеміологічної служби України задоволено частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про скасування наказу Державної санітарно-епідеміологічної служби України №81-о від 28 серпня 2015 року про звільнення [PERSON] та дострокового припинення дії контракту №4 від 30 квітня 2013 року скасовано та ухвалено в цій частині нове про відмову в задоволені цих позовних вимог. 23 листопада 2016 року згідно з додатковим рішенням Апеляційного суду міста Києва від рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі залишено без змін. Таким чином, рішення Печерського районного суду міста Києва в частині поновлення на посаді [PERSON] підлягає негайному виконанню та набрало законної сили. Однак станом на 14 грудня 2018 року вказане рішення суду не виконано, а [PERSON] на посаді не поновлено. Департаментом виконавчої служби, відділом примусового виконання рішень за виконавчим листом № 757/33026/15-ц, виданим Печерським районним судом міста Києва здійснювалося виконавче провадження ВП № 51353249 від 07.06.2016 року. У зв`язку з невиконанням судового рішення матеріали передано до правоохоронних органів для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення. За фактом невиконання судового рішення щодо поновлення на посаді [PERSON] СВ Печерського РУ ГУНП в місті Києві здійснюється досудове розслідування за ч.1 ст. 382 КК України за № 12017100100003785. Представником відповідача на позовну заяву було подано відзив, відповідач не погоджується із висновками викладеними в позовній заяві та вважає, що вони безпідставні та необгрунтовані, просив у задоволені позову відмовити. Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. За правилами ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку, що має місце невиконання рішення суду відповідачем, а тому суд вирішив позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, стягнути з Державної санітарно-епідеміологічної служби України на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 29.09.2015 року по 14.12.2018 року у розмірі 614583,06 грн. без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

Outcome: approved