Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до районного суду з даною заявою. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона народилася 1 січня 1993 року в с. Лука, Києво- Святошинського району, Київської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІІ-БК № 486458 від 19.01.1993 року. 16 січня 2009 року вона отримала паспорт серії СТ №061530, виданий Києво- Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області на прізвище [PERSON]. 21 грудня 2017 року вона зареєструвала шлюб з БірінджянСевагВікен, який є громадянином [PERSON] Штатів Америки, після укладення шлюбу вона залишила прізвище «Кабрусь», де в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зроблено запис №151. БірінджянСевагВікен, проживає в [PERSON] Штатах Америки, в даний час я також займаюсь оформленням документів до міграційного візового центру для виїзду за кордон, щоб спільно проживати зі своїм чоловіком. У вересні 2018 року вона отримала із служби громадянства та імміграції [PERSON] Штатів Америки повідомлення про затвердження петиції про розгляд документів щодо міграції. 29 жовтня 2018 року вона отримала з Національного візового центру повідомлення про створення імміграційної візової справи, куди їй необхідно зібрати пакет документів, в тому числі і свідоцтво про народження. Так як її свідоцтво про народження старого зразку, даний документ їй порекомендували поміняти на новий, з чим вона й звернулася до Києво- Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Але у видачі свідоцтва про народження нового зразку мені було відмовлено у звязку з тим, що в Держаному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 4 від 02 лютого 1993 року [PERSON] малися розбіжності, а саме: дата народження «25 грудня 1992 року» не співпадає з датою народження у її свідоцтві про народження серії VІІ-БК № 486458 від 19.01.1993 року, де вказано дату народження «1 січня 1993 року» [PERSON] (прізвище змінено після визнання батьківства [PERSON]) та не співпадає номер актового запису № 3 від 19 січня 1993 року. Просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що дійсна і точна дата її народження 1 січня 1993 року та зроблено актовий запис за №3 від 19 січня 1993 року, що зазначені в свідоцтві про народження серії VІІ-БК № 486458 від 19.01.1993 року. Зобовязати Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження за №4 від 02 лютого 1993 року, складеного виконкомом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на [PERSON] [INFO] - змінити дату народження дитини 25 грудня 1992 року на 1 січня 1993 року та змінити актовий запис і дату з № 4 від 02 лютого 1993 року на № 3 від 19 січня 1993 року. У судове засідання заявник не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Просила позов задоволити. У судове засідання представник Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. До суду направили заяви про розгляд справи в їх відсутність. Суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] народилась 01 січня 1993 року (свідоцтво про народження серії VІІ-БК № 486458 від 19 січня 1993 року, місце реєстрації виконавчий комітет Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №3) [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про видачу їй свідоцтва про народження нового зразка. Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про народження нового зразка, оскільки дати народження у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження та у свідоцтві про народження серії VІІ-БК № 486458 від 19 січня 1993 року різні. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] народилась 25 грудня 1992 року (свідоцтво про народження серії УІІ-БК № 471147 від 02 лютого 1993 року, місце реєстрації виконавчий комітет Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №4). У звязку із встановленням батьківства [PERSON] було змінено прізвище на «Кабрусь». Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту дати народження [PERSON] необхідне для оформлення свідоцтва про народження нового зразка. В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що знайшли своє підтвердження наступні факти: [PERSON] народилась 01 січня 1993 року. Зазначений факт підтверджується наявними у справі доказами, в тому числі свідоцтвом про народження серії VІІ-БК № 486458 від 19 січня 1993 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00021647924 від 11 грудня 2018 року, дослідженими судом під час розгляду справи, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт дати народження і зазначені обставини перешкоджають подальшому оформленню нею свідоцтва про народження нового зразка, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений [PERSON] при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: partial