Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Тарасівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] була надана позивачу та відповідачу для проживання. З 2003 року позивач та відповідач зареєстровані у вищезазначеній квартирі. Згідно рішення виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 32 від 24 травня 2017 року позивачу видано ордер № 138 від 14 листопада 2017 року. У вищезазначені квартирі відповідач не проживає з 2007 року до цього часу, він добровільно залишив квартиру, ніякого інтересу до житла не проявляє. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Відповідач до суду відзиву не надав, у відповідності до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що Рішенням Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24.05.2017 року № 32, вирішено для реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] видати ордер на заселення та реєстрації місця проживання її дітей в кімнату [ADDRESS] , на житловій площі, де вона зареєстрована з 2003 року по теперішній час. В матеріалах справи також наявна копія Ордеру від 14.11.2017 року № 138 , який виданий [PERSON] на сім`ю з 2 чоловік на право зайняття жилого приміщення загальною площею 26,0 кв.м, яке складається з кімнати [ADDRESS] . Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Стаття 61 ЖК України передбачає, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до Довідки форми-3 від 14.12.2018 року № 2180 у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані 4 осіб, з яких [PERSON] - власник особового рахунку, [PERSON] - брат, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка. Відповідно до Актів від 12.12.2018 року, 10.05.2018 року, 03.01.2018 року, 07.10.2017 року, які видані Депутатом Тарасівської сільської ради Ткаченко Л. В., встановлено, що при обстеженні житлових умов [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , зареєстровано четверо осіб, однак фактично проживає троє. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України особа у судовому порядку втрачає право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня понад строки встановлені ЖК України. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначав, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Враховуючи те, що відповідач понад встановлений законом строк не проживає у квартирі [ADDRESS] , та доказів, які б підтверджували його відсутність у квартирі з поважних причин суду не надано, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Outcome: approved