Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

У вересні 2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем; залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] ; неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з нею до її повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 23.07.1995 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують шлюбних відносин через різні характери та протилежні погляди на сімейне життя, відповідач відкрито зраджує її та проживає з іншою жінку. Вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно і примирення між ними не можливе, тому звернулася до суду за захистом своїх сімейних прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить її задовольнити. (а.с. 22) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. (а.с. 17-18). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.07.1995 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Берестівською сільською радою Баранівського району Житомирської області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.07.1995 року. (а.с. 5) У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками вказані сторони по справі. (а.с. 6) Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю. Відтак, дітей суд залишає на проживання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, клопотання про надання часу на примирення від сторін не надходило, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім`я розпалась. Також, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved