Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили, пожитттєво. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вона є донькою відповідача та [PERSON] та є особою з інвалідністю І групи з причиною інвалідності з дитинства. За станом свого здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги, їй рекомендовано стаціонарне лікування. З 2019 року перебуває у черзі на черзі в Білоруській клініці на трансплантацію нирок, кожні три місяці необхідно проходити курс обстеження. Один курс коштує приблизно 7670,00 грн., транспортні витрати до міста Мінськ складають 2800,00 грн., на постійне лікування кожного тижня витрачається приблизно 2000,00 грн. на ліки. Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0002316 на трансплантацію нирки необхідно 123075,00 грн. Джерел доходу, крім соціальних виплат особі з інвалідністю з дитинства І групи в розмірі 2568,00 грн. щомісячно позивач е має. Вона проживає разом з матір`ю, вітчимом та чоловіком [PERSON] , який також є особою з інвалідністю І групи. Мати та вітчим надають максимально можливу матеріальну допомогу. З відповідача стягувались аліменти до досягнення позивачем повноліття та до закінчення навчання. З грудня 2014 року відповідач її потребами та інтересами не цікавився, матеріальної допомоги на її утримання не надавав. Відповідач проживає окремо, працює на заводі ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», інших осіб на утриманні не має. Оскільки позивач не має можливості влаштуватись на роботу за станом здоров`я, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2020 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №19, батьком позивача записаний відповідач. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №557919 позивач є інвалідом І групи з дитинства, потребує постійної сторонньої допомоги, інвалідність встановлена безстроково. Як вбачається з виписки з історії хвороби амбулаторного хворого №4169 від 12.05.2020 та довідки Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради №3663 від 31.03.2020, позивач страждає на термінальну стадію ниркової недостатності та знаходиться на замісній нирковій терапії. Позивач, як інвалід І групи, перебуває на обліку в Управлінні соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради та отримує щомісячно соціальну допомогу в розмірі 2568,00 грн., що підтверджується довідкою від 04.08.2020 за № 1394. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства, інвалідність встановлена безстроково, в зв`язку з чим вона потребує вживання підтримуючої терапії, що свідчить про наявність у неї потреби в матеріальній допомозі. У статті 141 СК України закріплено принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд вважає, що зазначений принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини відноситься в повній мірі і щодо рівності обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є інвалідом І групи, її матеріальне становище, факт отримання нею соціальної допомоги по інвалідності, відсутність можливості її працевлаштування, не надання відповідачем добровільно будь-якої матеріальної допомоги повнолітній донці з інвалідністю, відсутність доказів непрацездатності відповідача, наявності в нього інших утриманців та неможливості надання матеріальної допомоги, а також солідарний обов`язок батьків, щодо утримання повнолітньої непрацездатної доньки, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 18.09.2020 і довічно. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial