Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що його батько [PERSON] на підставі ордеру №73 18 квітня 1980 року отримав як член ЖБК №76 «Прогресс» на сім'ю із 3-х осіб квартиру [ADDRESS] та за життя сплатив повністю її вартість і набув на неї право власності, проте після смерті батька [PERSON] [INFO] року, постановою нотаріусу від 30 жовтня 2013 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності та, відтак, відсутні правовстановлюючі документи, тому позивач, згідно уточнених позовних вимог, просив суд визнати за ним право власності на ? частку вказаної квартири в порядку спадкування за законом після батька, а решту ? частки залишити іншому спадкоємцю за законом - матері [PERSON] відповідачу у справі. Відповідач [PERSON] в свою чергу у вересні 2014 року звернулася з зустрічною позовною заявою до [PERSON] на предмет захисту своїх спадкових прав після сина [PERSON], який помер [INFO] року, не встигши за життя зареєструвати право власності на належну йому квартиру [ADDRESS], вартість якої він, як член ЖБК №76 «Прогресс», повністю виплатив ще у 1980-х роках, тому просила суд, згідно уточненої позовної заяви, визнати за нею в порядку спадкування за законом після сина [PERSON] право власності на ? частку квартири, залишивши решту ? частку [PERSON] Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, визнавши вимоги зустрічно позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримала, позов [PERSON] визнала повністю, пояснивши, що після [PERSON] залишилося всього два спадкоємці - син спадкодавця та вона - мати спадкодавця, проте вони не можуть наразі оформити належним чином спадщину через те, що [PERSON] за життя не встиг зареєструвати право власності на належну йому квартиру. Треті особи - ЖБК №76 «Прогресс», Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, будучи належним чино повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, у поданих поштою заявах клопотали про розгляд справи у відсутності їх представників з ухваленням рішення на розсуд суду відповідно до вимог діючого законодавства. Третя особа - РС Дніпропетровського МУЮ, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила, причин неявки суду не повідомила, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення сторін та представника позивача за первісним позовом, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі ордеру №76, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, [PERSON] як члену ЖБК №76 «Прогресс», виділена однокімнатна квартира [ADDRESS] на склад сім'ї з 3 осіб: дружину [PERSON], сина [PERSON], що підтверджується копіями ордеру та заяви про прийняття у члени ЖБК (а.с.10, 66). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 16 вересня 1987 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом РАГС виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська 03 травня 1999 року (а.с.20). [PERSON] помер [INFO] року, про що відділом реєстрації смерті Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області 28 грудня 2007 року вчинено актовий запис №10287 та видане свідоцтво про смерть (а.с.9). Будь-яких вимог майнового характеру щодо спільного сумісного майна подружжя відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 22 КпШС України, ст. 16 Закону України «Про власність» [PERSON] ні після розірвання шлюбу, ні після відкриття спадщини не заявлялись, що вбачається з матеріалів спадкової справи, долученої до матеріалів справи в копії. За даними довідки КП «ДМБТІ» ДОР від 23 жовтня 2014 року № 11731 в інвентаризаційній справі станом на 31 грудня 2012 року відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.69). Як вбачається з довідок ОК «ЖБК №76 «Прогресс» від 29 жовтня 2012 року №108/12 та від 21 жовтня 2014 року, який згідно Статуту (а.с.70-89) є правонаступником ЖБК №76, [PERSON] був членом ЖБК №76, вселився в квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру №73 від 18 квітня 1980 року, сплачував пайові внески та повністю виплатив вартість квартири в розмірі 2694,00 карбованців СРСР (а.с.67, 68). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 15 Закону України «Про власність», норми якої також роз'яснені Пленумом Верховного Суду України у постанові № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Також, з аналізу ст.ст. 15, 16, 17 Закону України «Про власність», належить дійти висновку, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Відповідно за ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини після [PERSON] увійшла належна йому на день смерті [INFO] року квартира [ADDRESS]. Спадкодавець [PERSON] заповіту за життя не склав, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 05 лютого 2008 року (а.с.100-103). За правилами ст.1261 ЦК України, норми якої діяли на час відкриття спадщини, спадкоємцями за законом першої черги на частину майна, належного [PERSON] за життя, є позивач за первісним позовом, як син, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] в копії (а.с.109) та позивач за зустрічним позовом, як мати спадкодавця, про що свідчить свідоцтво про народження спадкодавця (а.с.108). Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України [PERSON] та [PERSON], звернулися 05 лютого 2008 року та 29 травня 2008 року відповідно, до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с. 97, 98). Разом з тим, на заяву [PERSON] від 30 жовтня 2013 року та заяву [PERSON] від 01 жовтня 2014 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у м. Дніпропетровську постановами нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 30 жовтня 2013 року та 01 жовтня 2014 року відповідно відмовлено спадкоємцям у видачі свідоцтв у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, на підставі чого частки у праві на спадщину після [PERSON] - ? частку квартири [ADDRESS] у м. Дніпропетровську, у позивача та відповідачів на цю квартиру складають по 1/6 частці у кожного. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв'язку на предмет належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог як первісних так і зустрічних та наявність правових підстав для їх задоволення. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати належить розподілити пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved