overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що вона призначена опікуном свого онука [PERSON], [INFO]. Дитина в даний час проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Мати дитини загинула [INFO] року, а батько дитини - [PERSON] позбавлений батьківських прав, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Відповідач матеріальної допомоги не надає, від спілкування з дитиною уникає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 3). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 08 (а. с. 4). Частиною 2 статті 247 СК України визначено, що встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Розпорядженням голови Магдалинівської райдержадміністрації № 174-Р-13 від 08.07.2013 року, [PERSON] призначено піклувальником над [PERSON] та визначено його місце проживання за місцем проживання піклувальника (а. с. 7). Частиною 2 статті 258 СК України встановлено, що баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дитини, оскільки відповідач будучи батьком, зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу дитині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 184, 191, 247, 258 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вона працювала в КП КОР «Київоблкіно» на посаді інженера в кінотеатрі «Космос» в м. Боярка та була звільнена за власним бажанням 03 вересня 2012 року. За період її роботи в КП КОР «Київоблкіно» є заборгованість по заробітній платі з березня 2011 року по липень 2012 року в розмірі 26683,57 грн. Заборгованість не була виплачена при звільненні і не виплачена по сьогоднішній день. Просила стягнути з КП КОР «Київоблкіно» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 26683,57 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що позивач працювала в КП КОР «Київоблкіно» на посаді інженера в кінотеатрі «Космос» в м. Боярка та була звільнена за власним бажанням 03 вересня 2012 року, що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] За період роботи в КП КОР «Київоблкіно» є заборгованість по заробітній платі з березня 2011 року по липень 2012 року в розмірі 26683,57 грн., що підтверджується довідкою виданою КП КОР « Київоблкіно» за № 74 від 31 липня 2012 року. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У грудні 2013 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказують, що [INFO] року помер їх дід [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Вони є спадкоємцями за законом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні первинна реєстрація та правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачі прохали суд визнати за ними в порядку спадкування право власності в рівних частках за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали повністю. Представник відповідача - голова Бутенківської сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Суд, заслухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України »право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України» право власності припиняється у разі смерті власника» Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України «внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини». Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с. 4). Позивачі є спадкоємцями за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвами про одруження, свідоцтвом про смерть їхньої матері та свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 5,6,7,8,16). Позивачі прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори ( а.с.13, 14). Згідно виписки з погосподасрької книги Бутенківської сільської ради [PERSON] мав на праві власності житловий будинок в [ADDRESS] , 1959 року забудови ( а.с.22, 30). Державна реєстрація житлового будинку не здійснена в зв»язку з тим, що на день побудови житлового будинку не була передбачена законом .Оскільки позивачі є спадкоємцями за законом, то за ними необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в рівних частках, тобто по 1/2 частині за кожним. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У грудні 2013 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,185 га для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства на території Дружнянської сільської ради Бородянського району Київської області, яка належала їй на праві власності. При звернені до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на вказану земельну ділянку їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру, тому просили визнати за ними право власності по 1/2 частині вказаної земельної ділянки. В судове засідання позивачі не з'явились. Представник позивачів подав заяву, просив слухати справу без його участі, позов підтримує. Відповідач - Дружнянська сільська рада та третя особа - відділ Державного земельного агентства в судове засідання представників не направили, відповідно до заяв просили слухати справу без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON], після смерті якої спадкоємцями за заповітом являються позивачі, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а.с.11), заповіту (а.с.12), листа приватного нотаріуса (а.с.14). [PERSON] належала земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,185 га, що розташована на території с.Дружня Бородянського району Київської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю І-КВ №089399 (а.с.13). Відповідно до листа приватного нотаріуса від 23 грудня 2013 року (а.с.14) позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки відсутній витяг із Державного земельного кадастру. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно зі ст. ст. 1218,1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне визнати за кожним позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,185 га, що розташована на території с.Дружня Бородянського району Київської області, в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 12.12.1998 р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, з січня 2011 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і на утримання яких, відповідач надає матеріальну допомогу добровільно. Позивачка вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON], до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 29.11.2011р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, з березня 2013 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Позивачка вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У будинку також зареєстрована її онука [PERSON], проте фактично вона за цією адресою не живе з серпня 2008 року, не вносить плату на утримання житла, її речей у будинку немає. Реєстрація відповідачки у будинку позивачки тягне додаткові витрати з боку позивачки по оплаті комунальних послуг. Просила визнати відповідачку особою, що втратила право користування будинком [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, судові повістку не отримала, оскільки місце її проживання невідоме. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення Іллічівським районним судом м.Маріуполя від 28.08.1981р. № 2-1466/81 [PERSON] є власником 39/50 частини будинку [ADDRESS] З домової книги вбачається, що в будинку [ADDRESS] з 2005 року по теперішній час зареєстрована [PERSON]. З довідок КСН «Лучистий» № 105 від 27.09.2013р., № 27 від 01.02.2014р. вбачається, що [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS], яка фактично там не живе протягом п'яти років. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд також враховує пояснення [PERSON], з яких вбачається, що вона є сусідкою позивачки, знає її більше сорока років. Вказала, що позивачка прописала до свого будинку свою онуку [PERSON], яка ніколи з нею не жила, комунальні послуги не сплачує, її речей у будинку немає. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки, оскільки встановлено, що відповідачка у спірному будинку не живе більше п'яти років, не користується житловою площею, не оплачує комунальні послуги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 11 червня 2011 року у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зареєстрували шлюб, актовий запис №523. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. 28 липня 2012 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спіле господарство не велося, спільно набутого майна не має, подальше збереження шлюбу вважає не можливим, після розірвання шлюбу їхня з відповідачем дитина буде проживати з матір»ю, а тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №523. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 28 квітня 2012 року у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зареєстрували шлюб, актовий запис №56. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. 3 червня 2013 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подружні стосунки не склалися через постійні сварки та образи, спільно набутого майна не мають, подальше збереження шлюбу вважає не можливим, а тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 28 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №56. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб 05 вересня 2009 року у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1164. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею, на даний час між нею та відповідачем фактично припинені шлюбні відносини 04 грудня 2013 року було прийнято спільне рішення про розірвання шлюбу, в зв»язку з непорозуміннями на побутовому грунті, між нею та позивачем досягнута згода про те, що їхня донька буде проживати з матір»ю. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 вересня 2009 року у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1164. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачкою майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина, залишається проживати разом з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб 17 серпня 1996 року у відділі РАЦС Полтавського міськвиконкому, актовий запис №1099. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Протягом останніх 8 років їхнє сімейне життя почало погіршуватися, відповідач не бере участі у веденні домашнього господарства, не надає належної матеріальної допомоги сім»ї, зловживає спиртними напоями, на даний час між нею та відповідачем фактично припинені шлюбні відносини. Майнового спору між нею та відповідачем на даний час не виникає. Тому просить її шлюб з відповідачем розірвати, та під час реєстрації розірвання шлюбу змінити її прізвище на дівоче «[PERSON]». В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 1996 року у відділі РАЦС Полтавського міськвиконкому, актовий запис №1099. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина, залишається проживати разом з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved