Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] вона в родинних стосунках не перебуває. Між ними тривалий час існують неприязні відносини. У 1996 році відповідач самовільно вселився до квартири [ADDRESS]. На той час зазначена квартира належала її тітці [PERSON], яка весь час до смерті намагалась виселити відповідача з квартири, у якій останній і по теперішній час мешкає разом з її донькою [PERSON] як співмешканець. [INFO] року [PERSON] померла. Єдиною спадкоємицею після її смерті стала позивач і набула право власності на вищезазначену квартиру. Як власник вона неодноразово намагалась виселити відповідача із самовільно зайнятої квартири, але відповідач відмовляється це зробити і продовжує мешкати разом із [PERSON] Просила визнати незаконним проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS]. Виселити відповідачів із самоправно зайнятого жилого приміщення - квартири [ADDRESS] без надання їм іншого жилого приміщення. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та уточнили їх просили ухвалити рішення яким визнати проживання відповідачів [PERSON] і відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] - незаконними та такими, що порушують право власності [PERSON]. Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] із самоправно зайнятого жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення з підстав передбачених ч. 1 ст. 391 ЦК України. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. За згодою позивача та її представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення свої потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян,інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями цієї статті. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2009 року, витягом про державну реєстрацію прав від 21.12.2010 року. На спірній житловій площі, самоправно вселившись, проживають без реєстрації відповідачі у справі. Дані обставини підтверджуються актами депутата Боярської міської ради від 28.07.2010 року 11.07.2012 року та іншими доказами дослідженими у справі в їх сукупності. [PERSON] та [PERSON] проживаючи на спірній житловій площі та відмовляючись її звільнити, перешкоджають [PERSON] у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності нерухомим майном. За таких обставин, вимоги позивача в частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів з квартири підлягають задоволенню з підстав передбачених ст. 391 ЦК України. Вимоги позивача, щодо визнання проживання відповідачів у спірній квартирі незаконним задоволенню не підлягають, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів не передбачений положеннями ст. 16 ЦК України. Враховуючи наведені обставини та

Outcome: partial