Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У жовтні 2013 року Харківський національний університет внутрішніх звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача фактичні витрати, пов'язані з її навчанням, а саме грошові кошти в розмірі 32637 грн. 08 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що з 18.11.2011 року відповідачку було відраховано зі складу курсантів Харківського Національного університету внутрішніх справ та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Чернігівської області. Наказом УМВС України в Чернігівської області від 09.11.2012 року № 203 о/с відповідачку було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «ж» (за власним бажанням). Відповідно до п. 2.3.6 Договору відповідач зобов'язаний в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2014 року позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов'язані з її навчанням в розмірі 32637 (тридцять дві тисячі шістсот тридцять сім) грн. 08 коп. Вирішено питання судових витрат. Не погодившись з вказаним рішенням суду, [PERSON] звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через висновки суду, які не відповідають фактичним обставинам по справі. Доводи апеляційної скарги [PERSON] зводяться до того, що судом не було досліджено підстави звільнення, що потягло за собою не застосування п.9 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах. Апелянт також зазначає, що судом фактично вирішено справу за відсутності самого спору по ній. Судом не досліджено та не враховано положення п.4.4 договору, який передбачає обов'язок позивача щодо першочергового звернення до неї з пропозицією погасити відповідні витрати, і тільки після цього, в разі її відмови, звертатися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного. Задовольняючи позовні вимоги Харківського НУВС, суд першої інстанції не прийняв до уваги заперечення відповідачки та її представника щодо відсутності підстав для стягнення витрат за харчування та комунальні послуги, оскільки в судовому засіданні нею не доведено, що такі послуги не надавались та не були понесені позивачем. Пояснення свідків суд не взяв до уваги, оскільки вони лише підтверджують факт відмови відповідачки від отримання даних послуг. Суд взяв до уваги накази, якими підтверджуються понесені витрати на утримання відповідачки (а.с.145-147, 148-150, 151-153). З таким висновком районного суду не може погодитися апеляційний суд, виходячи з наступного. Встановлено, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 274 о/с від 30.08.2006 року [PERSON] прийнято на службу в органи ОВС і зараховано курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту психології, менеджменту, соціальних та інформаційних технологій ХНУВС (а.с.6). 05.09.2007 між Харківським національним університетом внутрішніх справ, Управлінням МВС України в Чернігівській області та [PERSON] укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с.4-5). Відповідно до п. 2.1.3. копії даного Договору, ХНУВС зобов'язувався забезпечити [PERSON] харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України (а.с.4). Згідно з наказом ХНУВС № 273 о/с від 18.06.2011 року, курсанта 5-го курсу факультету психології, менеджменту, соціальних та інформаційних технологій Харківського національного університету внутрішніх справ лейтенанта міліції [PERSON] з 18 червня 2011 року було відраховано зі складу курсантів Харківського національного університету внутрішніх справ та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Чернігівській області (а.с.7). Наказом УМВС України в Чернігівській області № 203 о/с від 09.11.2012 року старшого лейтенанта міліції [PERSON], оперуповноваженого інформаційно-аналітичного сектору «Скорпіон» управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС 12.11.2012 року звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.8). Відповідно до витягу з наказу УМВС України в Чернігівській області № 294 о/с від 19.12.2013 року, [PERSON], прийнято знову на службу в органи внутрішніх справ та призначено оперуповноваженим сектору кримінальної міліції у справах дітей Чернігівського міського відділу УМВС України (а.с.106). Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення витрат, пов'язаних з навчанням з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», є помилковим, оскільки вказана постанова визначає механізм відшкодування витрат у разі поновлення особи на навчанні, що була відрахована з навчального закладу, а не у разі поновлення на посаді особи офіцерського складу вже після закінчення навчального закладу. Постановою КМУ від 12.07.2006 року «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» (зі змінами та доповненнями), зокрема п.п.2,9 передбачено, що у разі поновлення особи, що звільнена з військової служби, на посаді особи офіцерського складу стягнення суми витрат припиняється. Такі витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі. Отже, у даному випадку суду слід було б застосувати Постанову КМУ від 12.07.2006 року, яка регулює спірні правовідносини, а не Постанову КМУ від 01.03.2007 року, яка стосується тільки осіб, що навчались у вищих спеціалізованих закладах МВС, а не осіб, що були звільнені з військової служби. За таких обставин, апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved