Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У вересні 2021 до суду звернулась [PERSON] (далі [PERSON] , позивач) з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який з 2018 року в квартирі не проживає, що перешкоджає позивачу, як власнику, вільно користуватися та розпоряджатися власністю.В квартирі відсутні речі відповідача. З моменту укладення позивачем договору купівлі-продажу цієї квартири (тобто вже третій рік), відповідач квартирою не цікавився, жодного разу не з`являвся, в квартирі не проживав, плату за користування житловим приміщенням та за комунальні послуги не сплачував. При цьому, перешкоди в користуванні житловою площею відповідачу не чинились, він не проживає у вказаній квартирі за особистим бажанням. Ніяких відносин із відповідачем позивач ніколи не підтримувала, позивач і відповідач не є родичами чи членами однієї сім`ї. Реєстрація відповідача в квартирі позивача створює їй перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні власністю, оскільки вона змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, які нараховуються за відповідача. Тому, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав суду заяву, де просить суд слухати справу без його участі та без участі позивача. У судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву до суду не надав. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О. С., квартира під [ADDRESS] , належить позивачеві /а.с.8-11/. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщені № 68195441 від 20.08.2021 рокуу даній квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] /а.с.12/. З довідки № 2 від 30.08.2021 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Вирлиця», вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за даною адресою з 2018 року /а.с.13/. З позову вбачається, що відповідач у вказаній квартирі не проживає, речей особистого користування у квартирі немає, витрати по утриманню квартири відповідач не несе. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи те, що реєстрація відповідача обмежує право позивача на розпорядження своєю власністю, суд вважає, що є підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved