Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У грудні 2016 р. позивач зверувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на його користь завданні збитки 136682 грн. 11 коп. та судового збору у розмірі 2050 грн 23 коп., посилаючись на ті підстави, що 01.11.2013 між ПАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту. Так, 03.01.2014 в м. Києві по вул. Гетьмана мала місце ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керування [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП вказаної ДТП застрахованому транспортному засобу «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER], було завдано механічні пошкодження у розмірі 137947 грн 11 коп. Відповідно до Договору страхуванню позивач виплатив страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля у розмірі 136682 грн 11 коп. Таким чином, враховуючи те, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва винним в даній ДТП було визнано [PERSON], позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків в порядку регресу. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволені позову просив відмовити, оскільки вину у скоєні ДТП не визнає. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.11.2013 між ПАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №669/а13к-02 (а.с. 12-18). Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 11.12.2014 [PERSON], 03.01.2014 близько 02 год. 15 хв., керував автомобілем [NUMBER], в м. Києві по вул. Гетьмана, 19, згідно висновку експерта, рухався зі швидкістю 90-100 км/г, під час зміні напрямку не впорався з керуванням, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], після чого виїхавши на смугу зустрічного руху здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Форд», д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Так, вищезазначеною постановою Солом'янського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 21). 03.01.2014 потерпілий повідомив про настання страхового випадку та звернувся до ПАТ «СК «АХА Страхування» із заявою на виплату відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 22-25). Відповідно до платіжного доручення №88 303 від 06.02.2014 потерпілому було відшкодовано збитки завдані в результаті ДТП у розмірі 136682 грн 11 коп. (а.с. 46). Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов'язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Крім того, доводи відповідача, що ДТП сталось не з його вини не може бути прийнята судом, оскільки відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва [PERSON] свою вину визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 2050 грн 23 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved