Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 22 716,67 грн., моральної шкоди в сумі 20 000 грн., вартість медичної експертизи в сумі 721,00 грн., витрат на проїзд в сумі 156,00 грн., судовий збір в сумі 840,80 грн. Позов обґрунтований тим, що 28 грудня 2019 року о 06 год. 45 хв. поблизу будинку 34 по вул. Запорізька у смт. Михайлівка Запорізької області. водій транспортного засобу ВАЗ 21063 [PERSON] не обрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та бокового інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , яка рухалася в попутному напрямку. За вказаних обставин [PERSON] порушив вимоги п.12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, велосипедист [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 27.01.2020 року [PERSON] , яка набрала законної сили, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Від протиправних дій [PERSON] внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху, позивач [PERSON] отримала згідно висновку №2 від 28.02.2020 року тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я більш ніж 21 добу, та легкі тілесні ушкодження. Після отримання тілесних ушкоджень позивач лікувалася в умовах стаціонару в період часу з 28.12.2019 року по 09.01.2020 року в ТМО «Михайлівська багатопрофільна лікарня», після чого направлена на лікування до КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР, де проходила стаціонарне лікування в період з 10.01.2020 року по 21.01.2020 року, в ході якого 11.01.2020 року позивачу було проведене оперативне втручання по пластиці ККЗ. За вказаний період лікування після отриманих тілесних ушкоджень позивач витратила значні кошти на лікування в сумі 22 716 грн. 67 коп. [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як власник наземного транспортного засобу в ПрАТ «УПСК», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу №АО/1682530 від 26.07.2019 року з терміном дії до 25.07.2020 року. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем були понесені додаткові витрати, а саме: оплата вартості медичної експертизи розмірі 721,00 грн., проїзд електропоїздом до КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» в сумі 156 грн. На неодноразові звернення позивача до [PERSON] з вимогами про відшкодування завданої шкоди, отримала відмову. Також зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй було завдано моральної шкоди, внаслідок наїзду на неї, позивач отримала тілесні ушкодження, які спричинили їй нестерпний біль, перенесла операцію, наслідки якої відчуває до цього часу. До цих пір позивач знаходиться у пригніченому стані, побоюється пересуватися дорогами загального користування, не може повноцінно виконувати хатню роботу та вимушена звертатися за допомогою до родичів, експертів, медиків та по юридичну допомогу, що негативно впливає на звичайний уклад життя. Моральну шкоду позивач оцінює в 20 000 грн. Позивач в уточненій позовній заяві (а.с.53-54) просить суд стягнути на її користь солідарно з [PERSON] та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодування матеріальної шкоди в сумі 22716,67 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн., вартість проведення медичної експертизи в сумі 721 грн., та витрати на проїзд в сумі156 грн. а також сплачений нею судовий збір в сумі 840,80 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Тимошенко С.В. позовні вимоги не визнали, наголошуючи на те, що вимога про стягнення збитків солідарно з [PERSON] і ПрАТ «УПСК» є незаконною, оскільки боржником у даному деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик - ПАТ НАСК «Оранта», а [PERSON] несе відповідальність за шкоду, яка перевищує суму страхового ліміту, передбачену договором страхування. В відзиві на позов відповідач [PERSON] звертав увагу суду на те, що додані до позовної заяви квитанції про придбання лікарських препаратів не є доказом для відшкодування матеріальної шкоди, оскільки не вбачається які саме медикаменти призначалися лікарем, чи направлялася позивач до КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» та чи видавалося їй направлення на проходження МРТ. Деякі накладні не мають всіх реквізитів, що викликає сумнів у достовірності наданих документів. Визначений позивачем розмір моральної шкоди є несправедливим не розумним, не відповідає характеру правопорушення та глибині фізичних та душевних страждань. Представник відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час і місце розгляду цивільної справи, відзив на позов не надав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 грудня 2019 року о 06 год. 45 хв. поблизу будинку 34 по вул. Запорізька у смт. Михайлівка Запорізької області. водій транспортного засобу ВАЗ 21063, д/н [NUMBER] , [PERSON] не обрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та бокового інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , яка рухалася в попутному напрямку. За вказаних обставин [PERSON] порушив вимоги п.12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, у результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, велосипедист [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 27.01.2020 року, яка набрала законної сили 07.02.2021 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до Полісу страхування обов`язкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1682530. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн; розмір франшизи - 2000 грн. У зв`язку із ДТП позивач [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в ТМО «Михайлівська багатопрофільна лікарня» в період часу з 28.12.2019 року по 09.01.2020 року», в КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР в період часу з 10.01.2020 року по 21.01.2020 року, в ході якого 11.01.2020 року позивачу було проведене оперативне втручання по пластиці ККЗ, що підтверджується медичними картками стаціонарного хворого №513 (а.с.83-96) та №3265 (а.с.121-130). Згідно висновку спеціаліста №128/3Д від 28.02.2020 року лікаря судово-медичного експерта Дніпрорудненського міжрайонного відділення КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР встановлено, що у [PERSON] виявлений вивих лівої ключиці зі зміщенням акроміального кінця доверху, з пошкодженням дельтовидного м`язу та повним розривом зв`язок зчленування. Дане пошкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я більш ніж 21 добу. Струс головного мозку, садно в лівій скроневій області кваліфікуються в сукупності як легкі тілесні ушкодження . що спричинили короткочасний розлад здоров`я більш ніж на 6 діб, але менше 21 доби. Синці на кінцівках кваліфікуються як кожне окремо та і в сукупності як легкі тілесні ушкодження. Усі вище описані пошкодження могли утворитися в результаті не однократної ударної травматичної дії тупого предмета (предметів). Вищеописані пошкодження могли утворитися в умовах ДТП, а саме, при зіткненні рухаючихся транспортних засобів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно роз`яснень, викладених у п. 4, 6 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелам підвищеної небезпеки», відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 вказаного Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23 Закону встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий правовий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц та від 03.10.2018 року у справі №760/15471/15-ц. З аналізу вищевказаних норм вбачається, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом незалежно від вини завдавача шкоди. Отже обов`язок страховика відшкодувати завдану шкоду виникає з факту завдання застрахованою особою такої шкоди. З урахуванням викладеного вище, за результатами доведеності страховик ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» повинен виплатити страхове відшкодування у рахунок матеріальної та моральної шкоди у межах встановленої страхової суми. В свою чергу, заподіювач шкоди - [PERSON] несе відповідальність у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Звертаючись з даним позовом [PERSON] в уточненій позовній заяві просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду на загальну суму 23 593,67 грн., що складається з: 22 716,67 грн. витрат на лікування, 721,00 грн. вартості проведення медичної експертизи, 156,00 грн. витрат на проїзд, а також моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з отриманням внаслідок ДТП тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в ТМО «Михайлівська багатопрофільна лікарня» в період часу з 28.12.2019 року по 09.01.2020 року», в КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР в період часу з 10.01.2020 року по 21.01.2020 року, на яке понесла витрати, на підтвердження чого нею надано платіжні документи про придбання лікарських засобів, проходження медичних обстежень. За вказаний період суд бере до уваги як належні, достовірні, допустимі та достатні докази на підтвердження витрат на лікування наступні документи: накладна №9 від 11.01.2020 року ФОП [PERSON] на придбання набору фіксаторів для фіксації АКС на суму 6520,00 грн. і квитанція від 11.01.2020 року про оплату за товари медичного призначення згідно рахунку №9 від 11.01.2020 року на суму 6520,00 грн. (а.с.15, 17, 97), рахунок-фактура №СФ-0000045 від 11.01.2020 року ФОП [PERSON] на придбання медичних препаратів на суму 1761,00 грн. та квитанція від 11.01.2020 року про плату за товар медичного призначення згідно рахунку-фактури №СФ-0000045 від 11.01.2020 року (а.с.97 зворот, 16), товарний чек №ЦА-Чк-0000044 від 11.01.2020 року ФОП [PERSON] на придбання бандажу для руки на суму 170 грн. (а.с.18), товарний чек №660 від 16.01.2020 року та квитанція на придбання медичних препаратів на суму 322,80 грн., товарний чек №672 від 16.01.2020 року на квитанція на придбання медичних препаратів на суму 106,80 грн. (а.с.19), чек №431 від 10.01.2020 року на придбання медичних препаратів на суму 299,11 грн. (а.с.20), товарини чек №212-00003527 від 11.01.2020 року та квитанція про придбання медичних препаратів на суму 1223,84 грн. (а.с.21), накладна №432 від 13.01.2020 року на квитанція про придбання медичних препаратів на суму 352,25 грн. (а.с.22), чек №398 від 11.01.2020 року та квитанція на придбання медичних препаратів на суму 565,57 грн., товарний чек №212-00003458 від 11.01.2020 року та квитанція на придбання медичних препаратів на суму 253,40 грн. (а.с.24), товарний чек №4442 від 30.12.2019 року та квитанція по придбання медикаментів на суму 1352,30 грн., товарний чек №44446 від 31.12.2019 року та квитанція про придбання медикаментів на суму 1750,65 грн. (а.с.27), товарний чек від 06.01.2020 року та квитанція на придбання медикаментів на суму 1171,40 грн., товарний чек від 03.01.2020 року та квитанція про придбання медикаментів на суму 1817,10 грн. (а.с.28), копія чека №12891 від 03.01.2020 року та квитанція від 03.01.2020 року про оплату вартості МР томографії на суму 1700,00 грн. (а.с.104), квитанції на придбання ліків на суму 164,30 грн., 15,20 грн. 6,60 грн., 12,50 грн., 161,00 грн., 59,30 грн. (а.с.111). Вказані витрати та їх причинно-наслідковий зв`язок з призначеними і отриманими медичними препаратами та наданими оплатними чеками також підтверджується висновком спеціаліста №128/3Д від 28.02.2020 року лікаря судово-медичного експерта Дніпрорудненського міжрайонного відділення КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи», медичними картками стаціонарного хворого районної і обласної лікарень, в яких містяться перелік лікарських засобів, які отримував хворий. Позовні вимоги в частині стягнення витрат на проїзд в сумі 156 грн. та витрат на добровільне медичне страхування на суму 300 грн., добровільне страхування медико-санітарної допомоги на суму 2400 грн., добровільне страхування від нещасних випадків на суму 20 грн., не підлягають задоволенню, оскільки такі витрати не відносяться до витрат на лікування. Таким чином, підтвердженими належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами є понесені [PERSON] витрати на лікування в сумі 19 767 грн. 12 коп. Отже, з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за вирахуванням визначеної договором страхування франшизи в сумі 2000 грн. на користь [PERSON] належить стягнути 17 767,12 грн. понесених витрат на лікування. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди судом визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. За положеннями ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Установлено, що позивач [PERSON] в результаті ДТП 28 грудня 2019 року зазнала тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, у зв`язку з чим пережила фізичний біль, перенесла операцію і тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні. Вказані ушкодження здоров`я безумовно потягнули за собою заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає в порушенні її звичного способу життя, нормальних життєвих зв`язків, у фізичному болю та стражданнях, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням встановлених обставин справи, характеру моральної шкоди та обсягу страждань, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, суддів вважає обґрунтованою заявлену позивачем суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Зважаючи на те, що загальний розмір страхової виплати, визначеної судом, за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 17 767,12 грн., а 5% від неї складає 888,36 грн., то лише в межах цієї суми страхова компанія ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» може нести відповідальність з відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди, решту суми моральної шкоди, яка заподіяна позивачу та перевищує ліміт відповідальності страховика, у силу положень п.1 ч.2 ст.1167 та ст.1194 ЦК України, покладається на відповідача [PERSON] . Таким чином, у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] належить стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 888,36 грн., а з відповідача [PERSON] 19 111,64 грн. (20 000 грн. - 888,36 грн.). Також, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] встановлена страховим полісом франшиза в сумі 2 000 грн. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати на оплату експертизи з визнання ступеня тяжкості тілесних ушкоджень в розмірі 696,00 грн. (а.с.111 зворот). Отже, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, встановлені обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд приходить до висновку, що рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, 17 767 грн. 12 коп., у відшкодування моральної шкоди 888 грн. 36 коп., а всього 18 655 гривень 48 копійок, а з [PERSON] франшизу в сумі 2000 грн., у відшкодування моральної шкоди 19 111 грн. 64 копійки, витрати на проведення судово-медичної експертизи в сумі 696 грн., а всього 21 807 гривень 64 копійки. Відповідно до ч.ч. 1, 6, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову [PERSON] при зверненні до суд становила 48639,67 грн., позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 908,80 грн. Позовні вимоги задоволено на загальну суму 40 463,12 грн. (від загальної суми позову 48 638,67 грн. становить 83,19%), відповідно, у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи судом з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню разом судовий збір у розмірі 699,46 грн. (908,80 грн. х 83,19%). З ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає стягненню загальна сума 18655,48 грн. (від задоволеної суми позову 40 463,12 грн. становить 46,10%), відповідно, з товариства на користь [PERSON] належить стягнути судовий збір в сумі 322,45 грн. З [PERSON] підлягає стягненню загальна сума 21807,64 грн. (від задоволеної суми позову 40 463,12 грн. становить 53,90%), відповідно, з нього на користь [PERSON] належить стягнути судовий збір в сумі 377,01 грн.

Outcome: partial