Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], [PERSON], про припинення права на частку у спільній частковій власності, визнання права власності на майно та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], 1962 року побудови, загальною площею 68,3кв.м, житловою - 44,4кв.м., та на земельну ділянку площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS], цільове призначення- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно визнано за позивачем [PERSON] в порядку спадкування після смерті батьків право власності на 5/16 частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд та право власності на 1/72 частин земельної ділянки площею 0,1423 га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Цим же судовим рішенням визнано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті батьків право власності на 5/16 частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд та на 1/72 частин земельної ділянки площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS], а за [PERSON] - право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрував своє право власності на свою 5/16 частин житлового будинку [ADDRESS] та на 1/36 і 1/72 частини земельної ділянки площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER]. Відповідно до змісту рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2015 року відповідачу [PERSON] належить право на спадкування 1/8 частина житлового будинку та 1/8 частина земельної ділянки по [ADDRESS], оскільки він прийняв спадщину в установленому законом порядку. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] у спірному будинку не проживає, ніяких витрат по догляду за нерухомим майном та його ремонту не несе, а його частка у справі спільної власності на будинковолодіння є незначною і становить 1/8 частин, позивач просив припинити право власності [PERSON] на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд та на 1/8 частину земельної ділянки площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з одночасною виплатою йому грошової компенсації вартості частки з депозитного рахунку суду. Крім того, позивач у своєму позові посилався на те, що інший відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку по [ADDRESS], однак протягом багатьох років останній в будинку не проживає та не має на нього ніяких майнових прав. Посилаючись на те, що факт реєстрації відповідача в будинку перешкоджає позивачу в розпорядженні цим нерухомим майном, просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування приміщеннями житлового будинку [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, позивач і представник позивача в поданих до суду заявах позов підтримали і просили його задовольнити та розглянути справу без участі позивача і його представника, та в разі неявки відповідачів не заперечували проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], [PERSON], не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач і представник позивача у поданій до суду заяві не заперечували проти заочного розгляду справи, а відповідачі про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, з»ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.06.2006р. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 22.11.2002 року серії [NUMBER], та на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. 28 грудня 2005 року від імені [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем Віто-Поштової сільської ради за №154, яким спадкодавець усе своє майно заповідав своїм дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON] та внуку [PERSON]. Усі спадкоємці за заповітом прийняли спадщину, звернувшись до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області з відповідною заявою. 12 грудня 2006 року дружина померлого [PERSON] [PERSON] подала до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори заяву за №1092, якою відмовилася від виділення їй обов'язкової частки у спадщині та від виділення відповідно до ст. ст. 60, 70 СК України ? частини з належних померлому [PERSON] житлового будинку і земельної ділянки. 10 червня 2015 року позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину земельної ділянки площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS], цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. [INFO] помер [PERSON] (актовий запис про смерть №4 від 18.02.2013 року), який за життя успадкував від свого батька [PERSON] ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та ? земельної ділянки площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом стали його діти - відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], а також мати спадкодавця [PERSON]. [PERSON] спадщину після смерті батька прийняв, звернувшись 26 лютого 2013 року з відповідною з заявою №219 до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори. [PERSON] спадщину після смерті сина [PERSON] також прийняла у відповідності до ч.2 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на день його смерті. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2015 року у цивільній справі №369/7684/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно встановлено, що [PERSON] не прийняв спадщину після смерті батька, оскільки не проживав з ним на день його смерті і не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Таким чином ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та ? частину земельної ділянки площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS], яка відкрилася після смерті [PERSON], успадкували його мати [PERSON] та син [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/8 частин будинку і земельної ділянки. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/8 частину домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS], яку успадкували її діти [PERSON] та [PERSON]. 10 червня 2015 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на 1/36 частин земельної ділянки площею 0,1423га по [ADDRESS]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2015 року у цивільній справі №369/7684/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно визнано: - за позивачем [PERSON] право власності на 5/16 частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], та після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], та право власності на 1/72 частин земельної ділянки площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]; - за [PERSON]- право власності на 5/16 частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], та після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], та право власності на 1/72 частин земельної ділянки площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. - за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до вимог ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрував своє право власності на 5/16 частин житлового будинку [ADDRESS] та на 1\\36 і 1/72 частин земельної ділянки площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER], що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2015 року та від 23.03.2017 року (№83173221 і №83175112). Право власності відповідача [PERSON] на 1\\8 частину житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване, проте [PERSON] набув право на зазначену частину нерухомого майна в порядку спадкування після смерті свого батька [PERSON] Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі №6-3095цс15. Наявним в матеріалах справи Актом обстеження житлових умов від 11.12.2017 року підтверджується, що відповідач [PERSON] у спадковому будинку ніколи не проживав, ніяких витрат по догляду за нерухомим майном та його ремонту не несе. Наявність у відповідача [PERSON] майнових прав на незначну частину будинковолодіння, якою він не користується, перешкоджає іншим співвласникам вільно розпоряджатись цим нерухомим майном. Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Судом встановлено, що припинення права відповідача [PERSON] на 1/8 частину житлового будинку та 1/8 частину земельної ділянки по [ADDRESS] не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї, оскільки [PERSON] у спірному будинку не проживає. Відповідно до Звіту про оцінку майна (житлового будинку) №004-21112017 від 21.11.2017 року ринкова вартість 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] становить 24587,72грн. Згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки №003-21112017 від 21.11.2017 року ринкова вартість 1/8 частини земельної ділянки площею 0,1423га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS] становить 37912,28грн. 12 грудня 2017 року на депозитний рахунок Києво-Святошинського районного суду Київської області позивачем [PERSON] було внесено вартість 1/8 частини житлового будинку та 1/8 частини земельної ділянки по [ADDRESS] у розмірі 62500грн., що підтверджується квитанцією №9 від 12.12.2017 року. Таким чином, суд знаходить, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині припинення права власності відповідача [PERSON] на його частину у спільному майні з виплатою йому вартості цієї частки з депозитного рахунку суду є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до запису в будинковій книзі житлового будинку [ADDRESS] в зазначеному будинку з 10.11.1998 року зареєстрований відповідач [PERSON]. Відповідно до Акту обстеження житлових умов за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], на даній площі не проживає з 2000 року. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки [PERSON] більше року відсутній за місцем своєї реєстрації без поважних причин, що зокрема підтверджується Актом депутата від 11.12.2017 року, він втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Оцінюючи встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини, суд задовольняє заявлений позов [PERSON] в повному обсязі, оскільки знаходить його обґрунтованим та доведеним.

Outcome: approved