Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивував тим, що 10 листопада 2011 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11Ф-39. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, банк відкрив позичальнику поновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитної заборгованості (далі - кредит) у розмірі 300 000,00 грн. 00 коп. на строк з 10 листопада 2011 року по 10 листопада 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20 % річних. Додатковою угодою № 1 від 24 листопада 2011 року до кредитного договору встановлено нову відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 22 % річних та передбачено надання позичальнику траншу у розмірі 300 000,00 грн. Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 1 від 24 листопада 2011 року позичальник здійснює повернення кредиту та відсотків згідно з графіком, наведеним в додатку № 1 банком виконано зобов'язання щодо надання кредиту, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 24.11.2011 року. Відповідно до додаткової угоди № 2 від 23 липня 2013 року до кредитного договору банком надано позичальнику транш у розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 23.07.2013 року. Тим самим, банк виконав свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором в повній мірі. Уклавши кредитний договір, [PERSON] взяв на себе зобов'язання сплачувати суму кредиту в обумовлений строк та сплачувати проценти, однак відповідачем не виконано зобов'язання, чим порушено умови кредитного договору та вимоги статей 526, 530 Цивільного кодексу України. Згідно п. 6.1. кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості по кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або комісій банк має право нараховувати позичальнику неустойку за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п.1.1 кредитного договору. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором виступає іпотечний договір реєстровий № 1589 від 11.11.2011 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л. А. із змінами і доповненнями. Відповідно до п. 8.1. іпотечного договору банк має право вимагати від позичальника сплати 5 % штрафу від вартості предмету іпотеки у разі якщо відповідач не застрахував за свій рахунок предмет іпотеки за іпотечним договором на його повну вартість, але не меншу за узгоджену сторонами, що відповідно до п. 1.4. іпотечного договору становить 482 750,00 грн. Вказане зобов'язання позичальником не виконане, у зв'язку з цим позичальнику нараховано штрафні санкції, передбачені іпотечним договором. Станом на 12 листопада 2014 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 98 032,18 грн, що складається з: -заборгованість по кредиту - 52 053,33 грн; -заборгованість за процентами - 8 597,48 грн; -пеня за прострочення сплати кредиту - 7 238,20 грн; -пеня за прострочення сплати процентів - 1 368,46 грн; -сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 3 388,49 грн; -сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 661,81 грн; -проценти за користування чужими грошовими коштами згідно ст. 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - 493,51 грн; -проценти за користування чужими грошовими коштами згідно ст. 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 93,39 грн; -штраф згідно п. 8.1. іпотечного договору за порушення п. 5.3. договору (5% від вартості іпотеки) - 24 137,50 грн. Враховуючи викладене, банк просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором № 11Ф-39 від 10 листопада 2011 року на вищезазначену суму. В судове засідання представник ПАТ «Брокбізнесбанк» - Чернишенко А.Г. не з'явився, однак надіслав до суду заяву у якій просить справу розглянути у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами згідно ст. 625 ЦК України за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - 493,51 грн; стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 93,39 грн; штрафу згідно іпотечного договору за порушення п. 5.3. договору (5% від вартості іпотеки) - 24137,50 грн. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 листопада 2011 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11Ф-39,Ю згідно якого банк відкрив позичальнику поновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитної заборгованості у розмірі 300 000,00 грн на строк з 10 листопада 2011 року по 10 листопада 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20 % річних (а.с. 6-9). Згідно умов п. 2.1. кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту у готівковій або безготівковій формі на відкриті банком позичальнику рахунки. Положеннями п. 4.2.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та виконувати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Відповідно до п. 2.3.1. кредитного договору, проценти нараховуються в межах терміну користування кредитом, що визначений п. 1.1 кредитного договору, на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році. Пунктом 2.3.2. кредитного договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно за поточний календарний місяць в останній робочий день місяця. Згідно з п. 2.3.4. кредитного договору, проценти за поточний календарний місяць сплачуються позичальником щомісячно не пізніше 10 числа наступного місяця на рахунок, вказаний банком, в готівковій формі через касу банку або в безготівковій формі. Згідно п. 6.1. кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості по кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або комісій банк має право нараховувати позичальнику неустойку за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п.1.1 кредитного договору. Згідно п. 6.2. банк має право нараховувати позичальнику неустойку у розмірі 0,5 % від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п.п. 4.2.2, 4.2.3, 4.2.4. цього договору за кожен день порушення 24 листопада 2011 року між банком та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 11Ф-39 від 10 листопада 2011 року, якою сторони погодили порядок повернення кредиту та якою встановлено нову відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 22 % річних та передбачено надання [PERSON] траншу у розмірі 300 000,00 грн, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 24 листопада 2011 року (а.с. 10, 30). 23 липня 2013 року між банком та відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 11Ф-39 від 10 листопада 2011 року, згідно якої банком надано [PERSON] транш у розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 23 липня 2013 року (а.с.12, 31). 11 листопада 2011 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А., згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку цілісний майновий комплекс хлібозаводу загальною площею 915,0 кв.м. що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-20). Відповідно до п. 8.1. іпотечного договору банк має право вимагати від позичальника сплати 5 % штрафу від вартості предмету іпотеки у разі якщо відповідач не застрахував за свій рахунок предмет іпотеки за іпотечним договором на його повну вартість, але не меншу за узгоджену сторонами, що відповідно до п. 1.4. іпотечного договору становить 482 750 грн. Судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 11Ф-39 від 10 листопада 2011 року належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 12 листопада 2014 року у нього виникла заборгованість у розмірі - 98032,18 грн, з яких: 52053,33 грн - заборгованість по кредиту; 8597,48 грн - заборгованість за процентами; 7238,20 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 1368,46 грн - пеня за прострочення сплати процентів; 3388,79 грн - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту; 661,81 грн - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам; 493,51 грн - неустойка за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту (3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 93,39 грн - неустойка за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками (3% річних згідно ст. 625 ЦК України); 24137,50 грн - штраф згідно п. 8.1 Іпотечного договору за порушення п. 5.3 договору (5% від вартості іпотеки) (а.с.23-27). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші право чини є підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняти пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати проценти. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, суд не може погодитись з заявленими позовними вимогами банку в частині стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами згідно ст. 625 ЦК України за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в сумі 493,51 грн; процентів за користування чужими грошовими коштами згідно ст. 625 ЦК України за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам у сумі 93,39 грн та стягнення з відповідача штрафу згідно п. 8.1. іпотечного договору за порушення п. 5.3. договору (5% від вартості іпотеки) за таких обставин. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення буде порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003 цс15), який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Крім того, Не можна погодитись із присудженням штрафу згідно з п. 8.1. іпотечного договору від 11 листопада 2011 року, оскільки предметом позову було стягнення заборгованості за кредитним договором № 11Ф-39 від 10 листопада 2011 року, тобто по основному зобов'язанню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судово збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладено,

Outcome: partial