Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7511 від 01.04.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 35988,47 грн. Як на підставу заявлених вимог вказала, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, так як подані банком приватному нотаріусу документи не підтверджували безспірності заборгованості позивача за кредитним договором від 30.01.2015. Також порушено строки давності для видачі виконавчого напису, оскільки з дня виникнення права вимоги (дати укладення кредитного договору) минуло більше трьох років. Крім того, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис без підтвердження фактичного отримання позивачем вимоги банку про усунення порушень за кредитним договором, що також має важливе значення для встановлення безспірності заборгованості. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою від 01.10.2019 витребувано у приватного нотаріуса завірену копію матеріалів нотаріальної справи, в якій містяться документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис від 01.04.2019, зареєстрований в реєстрі за № 7511. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи встановлено, що 30.01.2015 [PERSON] звернулась із заявою до АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», на підставі якої вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 9600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому банком. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору станом на 25.02.2019 утворилась заборгованість в сумі 34756,25 грн. 25.02.2019 банк направив [PERSON] письмову вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором, а саме погашення заборгованості у вищевказаному розмірі. Доказів того, що вимога про усунення порушень за кредитним договором отримана позивачем, матеріали справи не містять. 01.04.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 7511, яким запропоновано стягнути на користь АТ «ПУМБ» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 30.01.2015 в загальній сумі 35988,47 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 15.05.2019 на виконання зазначеного виконавчого напису № 7511 від 01.04.2019 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, (далі - Порядок) та іншими нормативними актами. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні вимоги передбачено пунктом 3.1 глави 16 Порядку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню правове значення має не лише перевірка додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, а й перевірка доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18), 12.12.2018 у справі № 205/6301/16-ц (провадження 61-30321св18). Із виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 28.03.2018 по 28.03.2019. Загальна сума заборгованості складає 35988,47 грн. Крім того, в матеріалах нотаріальної справи є наявний документ оформлений як «Виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором 26251018539617», в якому вказано загальну суму заборгованості, її складові та дату утворення (28.03.2019), що не відповідає вимогам пункту 2 Переліку, яким передбачено надання нотаріусу засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис без підтвердження фактичного отримання позивачем вимоги банку про усунення порушень за кредитним договором, що також має важливе значення для встановлення безспірності заборгованості. За таких обставин та враховуючи, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», так як вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, а також те, що виконавчий напис видано з порушенням процедури документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача АТ «ПУМБ» на користь позивача підлягають стягненню 768,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved