Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 103\~275,31 доларів США, що за курсом 13,36 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.08.2014 року складає 1\~379\~758,14 грн. Позивач зазначав, що 28.11.2006 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав боржнику кредит у розмірі 28\~000 доларів США строком до 26.11.2021 року, а відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Оскільки боржник зобовязання за вказаним кредитним договором не виконала, станом на 22.08.2014 року в неї утворилась заборгованість. В процесі розгляду справи позивачем 05.07.2016 року були уточнені позовні вимоги /а.с.131-133/, в яких він просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 17.06.2016 року в сумі 55\~411,97 доларів США, що за курсом 27,9 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.06.2016 року складає 1\~379\~758,05 грн. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав. Причини неявки відповідачки та її представника невідомі. В письмових запереченнях від 22.10.2014 року та 14.01.2016 року просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність нарахуванням банком комісії, суми відсотків на збільшеною відсотковою ставкою, ніж передбачено кредитним договором, стягнення з неї боргу без розірвання самого договору. Окрім того, зазначає, що банком всупереч чинному законодавству нараховано заборгованість не в національній грошовій одиниці гривнях, а в іноземній валюті. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 28.11.2006 року між відповідачем з однієї сторони та банком, з іншої, було укладено кредитний договір № ZНNWGК00000013 (далі Договір), відповідно до якого [PERSON] було надано кредит на купівлю трикімнатної квартири у розмірі 31 920 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1 % на місяць. Кінцевий строк погашення кредиту по 26.11.2021 року. Перед укладенням кредитного договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами, тарифами, порядком погашення по кредиту відповідач була ознайомлена та погодилася з ними, про що свідчать її підписи. Відповідач зобовязалася сплачувати банку з 28 по 03 число щомісяця у розмірі щомісячного платежу 395,06 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії; а за порушення кредитної дисципліни сплатити пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, збільшені відсотки у розмірі 1,26 % на місяць. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем суду, слідує, що останній платіж відповідачем було здійснено 25.03.2016 року. Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків і комісії, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 17.06.2016 року склала 152\~474,84 доларів США, яка включає в себе: заборгованість за кредитом 27\~816,86 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 37\~781,71 долари США, комісія 4\~916,36 доларів США, пеня 81\~959,91 доларів США. Проте до стягнення позивач просить лише суму боргу по тілу кредиту та відсоткам, яка становить 55\~411,97 доларів США, що за курсом 24,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.06.2016 року складає 1\~379\~758,05 грн. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, в судове засіданні ні вона, ні її представник не прибули та не заявили будь-яких клопотань на його спростування, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Доводи відповідачки в письмових запереченнях в частині того, що банк безпідставно збільшив розмір відсоткової ставки, суд до уваги не бере, оскільки пунктом 2.3.1 Договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, що й було ним зроблено з листопада 2008 року (збільшено до 14,04 % річних) та повідомлено відповідачку [PERSON] 03.10.2008 року рекомендованим листом. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умови Договору, припинила погашення кредиту і відсотків та на день подачі позовної заяви до суду заборгувала позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. При подачі первісного позову в 2014 році позивачем було сплачено максимальну суму судового збору в розмірі 3 654 грн. При подачі в липні 2016 року уточненого позову позивачем не було доплачено суму судового збору, яка становить 20\~696 грн. (1,5 % від суми позову 1\~379\~758,05 грн.). Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір на суму 3 654 грн., а решту (різницю від суми 20\~696 грн.) 17\~042 грн. слід стягнути з неї на користь держави.

Outcome: approved