Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У грудні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» про захист прав споживача та стягнення пені. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.03.2018 між ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» (продавець) та нею було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] з наступними характеристиками: квартира 154, кількість кімнат -1, загальна площа 56,42 кв.м, поверх 20. Загальна вартість майнових прав складає 658 652,42 грн. Позивач здійснила оплату майнових прав за вказаним договором, відповідно до квитанції №3 від 02.04.2018 року у розмірі 658 652,42 грн, що підтверджується Довідкою про часткову оплату майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 02.04.2018 року. За умовами укладеного договору продавець (відповідач) у свою чергу повинен передати покупцю (позивачу) об`єкт будівництва у строк до 31 жовтня 2019 року, але цю умову продавець (відповідач) не виконав і до цього часу. Оскільки станом на даний час строк затримки передачі об`єкта у власність покупця (позивача) складає 411 днів (з 30.04.2020 по 16.12.2020), тому відповідно до п. 6.4. вказаного Договору відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 0,1% від загальної вартості майнових прав на квартиру зазначеної в п. 3.1.цього Договору, за кожен день затримки, яка за обрахунками позивача становить - 270 706,14 грн, в зв`язку з чим позивач звернулась з позовом до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 16). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 29). В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала частково, просила стягнути з відповідача пеню у розмірі 169 932,32 грн (658 652,42 грн *0,1%*258 днів прострочення). Зазначила, що відповідно до п. 2.6 Договору, зазначено, що запланований строк передачі покупцю (позивачу) об`єкт будівництва становить до 31 жовтня 2019 року. Продавець має право в односторонньому порядку змінити запланований строк прийняття об`єкта в експлуатацію на строк до 6 місяців, а тому строк прострочення виконання зобов`язання складає не 411 днів, а 258 днів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Відзив на позов до суду не надходив. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 29.03.2018 між ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» (продавець) та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] з наступними характеристиками: квартира 154, кількість кімнат -1, загальна площа 36,42 кв.м, поверх 20. Загальна вартість майнових прав складає 658 652,42 грн (а.с. 5-8). Позивач здійснила оплату майнових прав за вказаним договором, відповідно до квитанції №3 від 02.04.2018 року у розмірі 658 652,42 грн. Також, даний факт підтверджується Довідкою про часткову оплату майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 02.04.2018 року (а.с. 9,10). Пунктом 2.1 Договору визначено, що продавець передає у власність (продає), а покупець приймає (купує) майнові права на квартиру та зобов`язується оплатити їх вартість у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю продаж. Пунктом 2.2 сторони погодили наступні попередні (проектні) основні параметри та технічні характеристики квартири у складі об`єкта: будівельна адреса [ADDRESS] , кількість кімнат -1, загальна площа 36,42 кв.м, поверх 20. Загальна вартість майнових прав складає 658 652,42 грн. Відповідно до п. 2.4. Договору, щодо порядку передачі майнових прав, сторони дійшли згоди, що майнові права на квартиру за цим Договором переходять від продавця у власність покупця після прийняття об`єкта в експлуатацію, здійснення покупцем остаточних розрахунків за майнові права на квартиру за даними технічної інвентаризації та підписання сторонами Акту приймання-передачі майнових прав на квартиру. В пункті 2.6. Договору зазначено, що запланований строк прийняття об`єкта в експлуатацію - 31 жовтня 2019 року. Продавець має право в односторонньому порядку змінити запланований строк прийняття об`єкта в експлуатацію на строку до 6 (шести) місяців, що не буде вважатись порушенням умов цього Договору. Для здійснення реєстрації права власності покупця на квартиру, майнові права на яку є предметом даного Договору, продавець після присвоєння об`єкту поштової адреси протягом 30 календарних днів зобов`язаний підготувати необхідні покупцю документи, що стосуються об`єкта та квартири, для здійснення державної реєстрації речових прав на квартиру відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема: але не виключно: довідку про оплату повної вартості майнових прав; Акт приймання - передачі майнових прав на квартиру; технічний паспорт на квартиру; комплект документів згідно вимог чинного законодавства щодо прийнятого в експлуатацію об`єкта (п.2.8 Договору). Загальна вартість майнових прав на квартиру на день укладання цього Договору, попередні (проектні) параметри та характеристики визначені п. 2.2 Договору, складає 658 652,42 грн, у тому числі ПДВ 109 775,40 грн, виходячи з ціни за 1 (один) м? загальної площі квартири 18 084,91 грн. (п. 3.1. Договору). Відповідно до п. 3.4.2 Договору, остаточні розрахунки за цим Договором здійснюються між сторонами за результатами обмірів технічної інвентаризації та після прийняття об`єкта в експлуатацію. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами або їх уповноваженими представниками і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за Договором, якщо зобов`язання по ньому не будуть припинені раніше у відповідності до положень цього Договору та/або чинного законодавства України (п.7.1 Договору). В зв`язку з тим, що у встановлений строк, відповідач не прийняв об`єкт в експлуатацію та не виконав умови договору в повному обсязі, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 169 932,32 грн, (658 652,42 грн *0,1%*258 днів прострочення), у розмірі 0,1% від загальної вартості майнових прав на квартиру. Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору № МП107 купівлі-продажу майнових прав від 29.03.2018 року, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором купівлі-продажу. Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Отже, щодо даних договірних правовідносин можливо застосувати загальні положення про зобов`язання. Так, згідно частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що позивач виконала свої зобов`язання за договором належним чином, здійснила оплату майнових прав за Договором купівлі-продажу майнових прав, відповідно до квитанції №3 від 02.04.2018 року у розмірі 658 652,42 прав за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 29.03.2018 (а.с. 10). Проте, відповідач не прийняв в експлуатацію об`єкт - квартиру [ADDRESS] та не виконав умови договору в повному обсязі. Згідно з п. 5.2.3, 5.2.4 продавець зобов`язаний забезпечувати організацію будівництва об`єкта та прийняття його в експлуатацію, нагляд за спорудженням об`єкта та квартири. Здійснювати контроль за виконанням укладених договорів з генеральним підрядником та підрядними організаціями , дотримання та відповідність об`єкта проектній документації. Також, продавець зобов`язаний письмово повідомити покупця про: зміну характеристик об`єкта та/або квартири; збільшення строків будівництва більш як на 90 днів; прийняття об`єкта в експлуатацію та необхідність здійснення остаточних розрахунків за даними технічної інвентаризації; припинення дії цього Договору з ініціативи продавця на умовах, з підстав та в порядку, визначених цим Договором (п. 5.2.7 Договору). Відповідно до п.6.4. Договору, у випадку недотримання запланованого строку прийняття об`єкта в експлуатацію понад 6 місяців від зазначеного в цьому Договорі, продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі 0, 1% від загальної вартості майнових прав на квартиру, зазначеної в п. 3.1. цього Договору, за кожен день затримки. Отже, виходячи з умов договору відповідач був зобов`язаний забезпечувати організацію будівництва об`єкта та прийняття його в експлуатацію, а в разі недотримання запланованого строку прийняття об`єкта в експлуатацію понад 6 місяців сплатити покупцю неустойку. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» не повідомило позивача належним чином про збільшення строків будівництва більш як на 90 днів, таким чином, прострочивши виконання зобов`язання та порушивши умови Договору укладеного між сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст.611 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) - грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Суд приймає до уваги розрахунок пені, наданий позивачем у розмірі 169 932,32 грн (658 652,42 грн *0,1%*258 днів прострочення), оскільки він не спростований відповідачем у передбаченому законом порядку, а також враховує розмір позовних вимог, визначений позивачем. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо передачі у власність (продажу) майнових прав на квартиру позивачеві, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови Договору № МП № 107 купівлі-продажу майнових прав від 29.03.2018 року, а тому, з урахуванням змісту позовних вимог, з відповідача ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» підлягає стягненню на користь позивача пеня в розмірі 169 932,32 грн. Згідно ч.1 та ч.2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На основі повного та всебічного з`ясування обставин, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Суд не вирішує питання щодо судових витрат, оскільки сторони такого питання перед судом не ставили. На підставі викладеного,

Outcome: approved