Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олдер Трейд» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. В обґрунтування позову посилається на те, що на початку жовтня 2018 року між нею та ТОВ «Олдер Трейд» в телефонному режимі через інтернет - мережу виникла домовленість, про те що відповідач надасть позивачу кредитні кошти у розмірі 60 000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] , за умови сплати нею 50 % від даної суми на депозит ТОВ «Олдер Трейд» за вказаними банківськими рахунками на умовах повернення даної суми разом з сумою обіцяного кредиту, зобов`язання за якими позивач виконала сплативши суму у розмірі 31 200 грн. на реквізити надані останнім - ТОВ «Олдер Трейд». Відповідачем у свою чергу обіцяну суму кредиту у розмірі 60 000 грн. на рахунок не сплачено, та грошові кошти на рахунок відповідача не повернув. Тому, позивачка звернулась з вказаним позовом до суду та просить задовольнити у заявлений нею спосіб. 16.08.2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву, у якому просить стягнути безпідставно отримані кошти у розмірі 31 200 грн., проценти за користуванням чужими грошовими коштами у розмірі 1507,85 грн. та стягнути судові витрати з оплати судового збору. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подала письмову заяву в якій позов з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити та проводити судове засідання за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на початку жовтня 2018 року між позивачем та ТОВ «Олдер Трейд» в телефонному режимі через інтернет - мережу виникла домовленість, про те що відповідач надасть позивачу кредитні кошти у розмірі 60 000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] , за умови сплати нею 50 % від даної суми на депозит ТОВ «Олдер Трейд» за вказаними банківськими рахунками на умовах повернення даної суми разом з сумою обіцяного кредиту. Позивачем було виконане зобов`язання та сплачено на депозитний рахунок ТОВ «Олдер Трейд» суму у розмірі 31 200 грн.,що підтверджується квитанціями про сплату.(а.с.16-19) Позивач 19.11.2018 року звернулася до відповідача з письмовою вимогою про повернення безпідставно отриманих грошових коштів на загальну суму 31 200 грн, відповіді на яку отримано не було (а. с. 20-21). Відповідно до частини першої ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, аналізуючи норми даної статті можна стверджувати, що законодавець встановлює два виключення з правила статті 1212 Цивільного кодексу України: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки збоку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності збоку набувача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14, а саме: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Частиною 2 ст. 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особам. Згідно до ст. 8 ЦК України, встановлено, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Відносини, які випливають із зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереження майна без достатньої правової підстави та відносини, які випливають з договору позики та регулюються нормами ЦК України є подібними за змістом. У даному випадку подібність відносин полягає у користуванні коштами. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, вбачається що розмір процентів за користування відповідачем коштами становить 1507,85 грн. Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження факту своєчасності повернення позикових коштів, відповідачем суду не надано. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем не повернуто безпідставно набуті кошти, то позов підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 736 грн.40 коп. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved