Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сімї. Ухвалою судді від 26.02.2018 відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також, у своїй заяві позивач просить після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне - Кириченко. В позовній заяві зазначено, що з 25 січня 2008 року [PERSON] перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне з відповідачем життя виявило розходження поглядів на сімейні відносини та несумісність характерів. На протязі подружнього життя виникали конфлікти з різних приводів побутового характеру, що з часом привело до повної втрати почуття поваги один до одного. Шлюбно сімейні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиний бюджет відсутній. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень\~\~ ч.2 ст. 247\~\~ ЦПК України, судом не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. [PERSON] (дошлюбне прізвище Кириченко) [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 08 січня 2008 року в Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 25. Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини та не ведуть сумісне господарство. Позивач не має наміру зберегти свою сімю. За приписами статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. \~За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Позивач наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. Компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду не вимагає. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved