Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 50277,00 грн. та понесені судові витрати. Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що 10.02.2017 між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] в електронній формі укладено договір позики №136191, відповідно до якого останній отримав в позику строком на 15 днів грошові кошти в розмірі 1200,00 грн. зі сплатою відсотків відповідно до таких умов: 0,95 проценти від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн. за перший день користування позикою; 0,95 проценти від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в пункті 1.3 цього договору; 2,85 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в пункті 1.3 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих зобов`язань, станом на 05.03.2020 утворилася заборгованість в сумі 50277,00 грн., яка складається з 1200,00 грн. основного боргу, 12517,20 грн. заборгованості за відсотками та 36559,80 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача наведену заборгованість, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Згідно ухвали судді Миколаївського районного суду Миколаївської області Шаронової Н.О. від 07.04.2020 справу за підсудністю передано до Ленінського районного суду міста Миколаєва. Відповідно до Протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.09.2020\~справу передано судді Коваленку І.В. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленка І.В. від 09.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Ленінського\~районного суду\~міста Миколаєва\~від 13.10.2020 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 10.02.2017 у встановленому Правилами надання грошових коштів у\~вигляді позики\~ТОВ «Веллфін»,\~затверджених \~наказом позивача\~від 27.10.2015\~№ 2-1,\~та\~Законом «Про\~електронну комерцію»\~порядку\~ між\~сторонами \~в електронній\~формі було\~укладено договір\~позики №\~136191. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 1200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Позика надана строком на 15 календарні дні (пункт 1.3 договору). За користування позикою, згідно пункту 1.5 договору, відповідач зобов`язався сплачувати проценти в наступному порядку: в розмірі 0,95 процентів від суми позики, але не менше 30,00 грн. за перший день користування позикою; в розмірі 0,95 процентів від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в пункті 1.3 договору; в розмірі 2,85 процентів від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п. 1.3 договору. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем (пункту 1.4 договору). В день укладення договору, вказана сума позики була перерахована відповідачу на її платіжну картку. Наведені обставини позивач підтвердив копіями договору № 136191 від 10.02.2017, який оформлений сторонами в електронній формі; роздруківкою заявки з офіційного веб-сайті товариства https://creditup.com.ua.; повідомленням ТОВ ФК\~«ВЕЙ ФОР ПЕЙ» \~від 08.02.2020 №6392-ВП про переказ 10.02.2017 грошових коштів в розмірі 1200,00 грн. на картковий рахунок відповідача через систему платежів «WayForPay». Згідно розрахунку позивача, відповідач належним чином не виконав умови договору та позику в строк не повернув, у зв`язку з чим станом на 05.03.2020 утворилася заборгованість в сумі 50277,00 грн., яка складається з 1200,00 грн. основного боргу, 12517,20 грн. заборгованості за відсотками та 36559,80 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання. Відповідно до частин першої, другої статті\~207\~ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом\~статей 626,\~628\~ЦК України\~договором є\~домовленість двох\~або більше\~сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила\~щодо форми\~договору визначено\~статтею 639\~ЦК України,\~згідно з\~якою договір\~може бути\~укладений у\~будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до положень статей\~1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Згідно з\~статтею\~1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із прийняттям\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»\~на законодавчому\~рівні визначено\~організаційно-правові\~засади діяльності\~у сфері\~електронної комерції\~в Україні,\~встановлено порядок\~вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 наведеного Закону зазначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 цього Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до\~статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»\~,\~якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання:\~електронного підпису\~або електронного\~цифрового підпису\~відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис»,\~за умови\~використання засобу\~електронного цифрового\~підпису усіма\~сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Веллфін» зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 27.10.2015 № 2606. Основним видом діяльності\~позивача є кредитування, що підтверджується випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до пункту 1.4 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» (далі Правила) вони є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641,\~644\~ЦК України,\~укласти договір позики на умовах, що встановлені Товариством і застосовуються у разі подання фізичною особою\~заявником заявки на сайті Товариства за електронною адресою (формується автоматично) на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають Правила (акцепт). Пункти 4.1, 4.2 цих Правил передбачено, що заявник, що має намір отримати позику проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті Товариства. Для оформлення позики він здійснює оформлення заявки на сайті шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. За правилами\~статей 526,\~530,\~610\~ЦК України\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~у встановлений\~строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Згідно з\~статтями 12,\~81\~ЦПК України\~цивільне\~судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті\~76\~ЦПК України\~доказами\~є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом, 10.02.2017 відповідач у визначеному Правилами порядку\~оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення усіх полів заявки, які є обов`язковими для заповнення, на підставі якої між сторонами було укладено договір позики в електронній формі. На вказаний відповідачем розрахунок була перерахована обумовлена сторонами сума позики. Проте, взяті на себе зобов`язання з повернення суми позики і процентів відповідач не виконав, внаслідок чого утворилася вказана позивачем заборгованість. За такого, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості, яка складається із суми позики\~ 1200,00 грн. Проте, суд не в повній мірі погоджується із вимогами позивача в частині стягнення процентів. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, та висновку Верховного Суду у постанові від 08.05.2019 у справі №520/16880/14-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625\~ЦК України,\~яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з\~частиною четвертою\~статті 263\~ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає\~відсутніми підстави\~для нарахування\~позивачем процентів\~згідно умов\~договору після\~25.02.2017,\~так як\~права та\~інтереси позивача\~забезпечені частиною\~другою\~статті 625\~ЦК України,\~яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За таких обставин позивач має право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку її надання (по 25.02.20017), тому з відповідача підлягають стягненню проценти в розмірі 189,60 грн. В іншій частині стягнення процентів правові підстави для задоволення вимог відсутні. Так як позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 1389,60 грн. (1200,00 грн. + 189,60 грн.), відповідно до статті 141 ЦПК України пропорційно задоволеному позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 58,10 грн. (1389,60:50277,00*2102,00).

Outcome: partial