Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У грудні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати незаконним та скасувати наказ № 197 від 22.11.2013 р. про накладення на нього дисциплінарного стягнення; визнати незаконним та скасувати наказ № 156 - К від 03.12.2013 р. про його звільнення; поновити його на посаді завідуючого мамологічним відділенням Комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр»; стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04.12.2013 р. по день поновлення на посаді. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його звільнення здійснено лише з метою помсти та переслідування зі сторони директору Онкоцентру. Під час звільнення із займаної посади за п. 4 ст. 40 КЗпП України, відповідачем не було дотримано норми чинного законодавства, які регулюють порядок звільнення за прогул, здійснено з грубим порушенням. У своїх поясненнях він доводив до відома керівництва Онкоцентру, що територію центру 19.11.2013 р. він не покидав, з 12-30 год. він знаходився в різних відділеннях установи, перев'язував та консультував хвору, яку він раніше оперував. Факту прогулу з його сторони не було. Крім того, його звільнення було здійснено без згоди первинної профспілкової організації Онкоцентру. При його звільненні відповідачем не було дотримано норми чинного законодавства, які регулюють порядок звільнення за прогул, здійснено з грубим порушенням. Крім того, в своїх поясненнях він нагадував керівництву про відсутність у нього робочого місця та необхідного для роботи приладдя і документації. Представники Відповідача - Комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр», Третьої особи - Директора Центру [PERSON] з позовною заявою не погодились, вважаючи звільнення позивача законним та обґрунтованим, проведеним у відповідності до норм чинного законодавства України про працю. Також зазначили, що не звертались до первинної профспілкової організації Онкоцентру щодо надання згоди на звільнення позивача, оскільки останній не є її членом. Крім того, наказом директора Центру № 130 від 12.03.2014 р., до наказу № 197 від 22.11.2013 р. «Про накладання дисциплінарного стягнення на [PERSON]» внесені зміни, пункт 3 Наказу виключено, а саме «За грубе порушення трудової дисципліни застосувати до [PERSON], завідувача мамологічним відділенням онкоцентру, згідно з п. 2 ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин). Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, які підтримали позов, пояснення представників відповідача, Третьої особи, які заперечували у задоволені позову, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач наказом № 90-к на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, був звільнений з посади завідуючого мамологічним відділенням КП «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» з 11.08.2011 р. за скороченням штату. В подальшому рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2012 р. звільнення позивача визнано незаконним та він поновлений на посаді завідуючого мамологічним відділенням. На виконання рішення суду, 30.11.2012 р. був прийнятий наказ № 142-к про поновлення позивача на роботі завідуючим мамологічним відділенням КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр», який є правонаступником КП «Харківський обласний клінічний онкологічний центр», з 30 листопада 2012 року, з яким позивач ознайомлений 14.12.2012 р. 30.11.2012 р. також був прийнятий наказ № 143-к про звільнення позивача з посади завідуючого мамологічного відділення з 30.11.2012 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із перепрофілюванням підприємства. Однак наказом № 16-к від 01.02.2013 р. наказ № 143 -к від 30.11.2012 р. про звільнення позивача, скасований підприємством та позивач поновлений на посаді завідуючого мамологічним відділенням з 01 лютого 2013 року, з яким позивач ознайомлений 01.02.2013 року. Враховуючи, що відповідач самостійно скасував наказ № 143- к від 30.11.2012 р. про звільнення позивача з посади завідуючого мамологічним відділенням та поновив позивача на посаді завідуючого мамологічним відділенням наказом № 16-к від 01.02.2013 р., у відповідності до ст. 24 КЗпП України фактично уклав з ним трудовий договір і позивач продовжив працювати на посаді завідуючим мамологічним відділенням КЗОЗ «ХОКОЦ». Наказом директора Онкоцентру № 197 від 22 листопада 2013 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON]», визнано відсутність [PERSON] на роботі 19.11.2013 року у період з 12 год. 30 хв. по 16 год. 12 хв. та фактом прогулу без поважних причин; за грубе порушення трудової дисципліни застосувати до [PERSON], згідно з п. 2 ст. 147 КЗпП України накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин); підготувати проект наказу про звільнення [PERSON] (а.с. 11). Наказом директора Онкоцентру № 156 від 03 грудня 2013 року, [PERSON], завідуючого мамологічним відділенням КЗОЗ «ХОКОЦ», звільнено 03.12.2013 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин), а саме відсутність на роботі 19.11.2013 року у період з 12 год. 30 хв. до 16 год. 12 хв. без поважних причин (а.с. 12). В подальшому Наказом директора Центру № 130 від 12.03.2014 р., пункт 3 зазначеного наказу виключено, а саме застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин). Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Згідно зі ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Підставою для звільнення позивача на підставі ч. 1 п. 4 ст. 40 КЗпП України стали наступні факти. На ім'я директора Центру надійшла службова записки старшої медичної сестри денного стаціонару [PERSON], щодо відсутності на роботі лікаря [PERSON] (а.с. 89). Наказом директора № 195 від 19.11.2013 р. була створена комісія з метою перевірки викладених фактів (а.с. 94). 21.11.2013 р. позивачем була надана пояснювальна записка на ім'я директора Центру, із змісту якої випливає, що 19.11.2013 р. весь день він знаходився на території Центру: у відділенні денного стаціонару поліклініки, у відділенні загальної онкології та кафедрі онкології та поліклінічного відділення, в цей день територію Центру не покидав. Створеною комісією проводилась перевірка зазначених в наказі фактів та згідно із заключенням від 21.11.2013 р. (а.с. 95) встановлено, що [PERSON] 19.11.2013 р. в період з 12 - 30 год. до 16- 12 год. був відсутній на роботі без поважних причин. Оскільки позивач з моменту його поновлення на роботі не був членом первинної профспілкової організації Онкоцентру, 21.11.2013 р. було призначено та проведено збори трудового колективу, де був присутній [PERSON], на яких розглядалось питання щодо можливості звільнення [PERSON] з причини відсутності 19.11.2013 р. на роботі більше 3 годин без поважних причин. Допитана в судовому засіданні в якості свідка старша медична сестра денного стаціонару [PERSON] підтвердила, що дійсно [PERSON] 19.11.2013 р. був відсутній на роботі з 12 год. 30 хв., про що вона надала службову записку на ім'я директора Центру. Допитані в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - зам. директора по поліклінічній роботі, [PERSON] - зав. онкологічним хірургічним відділенням № 2 пояснили, що 19.11.2013 р. [PERSON] в поліклініці онкоцентру та хірургічному відділенні не було. Суд не приймає до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON] - хворих, які лікувались у позивача [PERSON], які пояснили, що 19.11.2013 р. консультувались з [PERSON] Так, свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] консультував її на вулиці, тобто за межами Онкоцентру. Свідок [PERSON] була консультована [PERSON] в учбовій кімнаті Центру. Але яких-небудь даних, що остання зверталась за медичною допомогою до Онкоцентру, суду не надано. Судом за клопотанням позивача досліджувалась медична картка стаціонарної хворої [PERSON], яка знаходилась на лікуванні у Центрі з 12.11.2013 року. В зазначений картці мається запис позивача [PERSON] від 19.11.2013 р. о 14 год. 30 хв. Але суду представником відповідача надані докази в обґрунтування того, що зазначена запис в медичній картці хворої зроблена позивачем не 19.11.2013 р., а 21.11.2013 р., про що свідчить доповідна записка на ім'я директора Центру ординатора загального онкологічного хірургічного відділення № 2 [PERSON] та лікаря-інтерна відділення загальної онкохірургії [PERSON] Крім того, директор Центру звертався із заявою до прокурора Київського району м. Харкова з приводу здійснення службового підроблення, а саме запису в історію хвороби хворої [PERSON] за 19.11.2013 р., 20.11.2013 р. та 21.11.2013 року. За даним зверненням Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області проводилась перевірка, яка закінчена 30.12.2013 року Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] 19.11.2013 р. в період часу з 12 год. 30 хв. до 16 год. 12 хв. без поважних причин був відсутній на роботі. Про необхідність відсутності на роботі з яких-небудь поважних причин керівника Центру не повідомляв. Під час судового розгляду не знайшли свого обґрунтування твердження позивача про знаходження його на роботі 19.11.2013 р. в період часу з 12 год. 30 хв. до 16 год. 12 хв. і тому суд вважає цей факт недоведеним. Встановивши відсутність позивача на роботі більше трьох годин протягом робочого часу без поважних причини (прогул), відповідачем відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши всі обставини по справі, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed