Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі ТОВ «Краснолиманське») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 29.03.2018р. по 09.04.2020р., звільнений за ч.3 ст.38 КЗпП України. \~ \~ \~ \~В день звільнення відповідач не провів із ним остаточного розрахунку, у зв`язку з чим на день подачі позову утворилась заборгованість у розмірі 83\~684,67 грн за період: листопад 2019 року квітень 2020 року. В день звільнення він не працював, тому 26.08.2020 року спрямував на адресу відповідача заяву про проведення з ним остаточного розрахунку, яку відповідач отримав 02.09.2020 року, однак на теперішній час заборгованість не сплатив. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 03.09.2020р. по день ухвалення рішення. \~ \~ \~ \~У встановлений судом строк відповідач надав відзив, в якому послався на те, що не визнає позовні вимоги, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Позивач дійсно перебував в трудових відносинах з відповідачем у період з 29.03.2018р. по 09.04.2020р., звільнений за власним бажанням. 09.04.2020р. - день звільнення - не робочий день для [PERSON] , позивач не працював, що підтверджується завіреною копією заяви про надання частини щорічної відпустки на 09.04.2020р. та запискою про надання відпустки, з вимогою про проведення розрахунку при звільненні до відповідача не звертався. У день звільнення та після позивач до відповідача з вимогою про розрахунок не звертався. Звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст.117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем усіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту, коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача - отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Позовну заяву відповідач отримав 06.10.2020p., що підтверджується відміткою про отримання вхідної кореспонденції, на судовій повістці, від 29.09.2020 p. справа № 235/6122/20. На підставі вищевказаного просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 29 березня 2018 року (наказ № 631/к від 29.03.2018р.) по 9 квітня 2020р. (наказ № 100/к від 09.04.2020р.), працюючи машиністом гірничих виїмкових машин підземним 5, 6 розряду з повним підземним робочим днем у шахті, звільнений за ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.4-6). Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначної законом. Згідно ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» № 265 від 21.10.2020, сума заборгованості із заробітної плати перед [PERSON] складає: за листопад 2019 року 14\~383,31 грн; за грудень 2019 року 14\~684,71 грн; січень 2020 року 14\~694,81; лютий 2020 року 15\~616,34; березень 2020 року 10\~536,72 грн; квітень 2020 - 74\~890,06 грн, всього 144\~805,95 грн після утримання обов`язкових податків і зборів. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право позивача на отримання заробітної плати було порушено відповідачем і підлягає захисту судом шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі за період: листопад 2019 року квітень 2020 року в сумі 144\~805,95 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів. У відповідності до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про присудження працівникові виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню в межах заробітної плати за один місяць - лютий 2020 року в сумі 15\~616,34 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує власника або уповноважений ним орган в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 2 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1). При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2). Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коди ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Позивач у день звільнення не працював, вимога про розрахунок пред`явлена 6 жовтня 2020 року, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції відповідача, у зв`язку з чим підлягає цивільній відповідальності, що передбачена ст.117 КЗпП України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 7 жовтня 2020 року по день ухвалення рішення судом. Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» № 268 від 21.10.2020р. середньоденний заробіток [PERSON] , який працював на ТОВ «Краснолиманське» становить 996,15 грн. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який повинен сплатити відповідач на користь позивача за період з 7 жовтня 2020 року по 1 грудня 2020 року, становить 38\~849,85 грн (996,15 грн х 39 робочих днів), де 996,15 грн середньоденний заробіток позивача на підприємстві, 39 дні кількість робочих днів затримки виплати заробітної плати, з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача пропорційно задоволеної частини позовних вимог. \~ \~ \~ \~Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення заборгованості по заробітні платі, судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial