Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У грудні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом до Сокальського районного суду та держави України в особі Державної казначейської служби України, в якому, у звязку з порушенням органом державної влади Сокальським районним судом Львівської області прав, гарантованих ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, шляхом постановлення незаконної ухвали від 15.04.2016 року по справі №454/1101/16-ц, в результаті чого суддя Сокальського районного суду Львівської області грубо порушив конституційні права, гарантовані ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2016 року по справі №454/1101/16-ц, просить стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби в користь Фермерського господарства [PERSON] коштів в сумі 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій судді Сокальського районного суду Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. Представник позивача у судове засідання не зявився, 20.01.2017 року від нього до суду надійшло клопотання, у якому він просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, що не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. З матеріалів справи судом установлено, що ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 15.04.2016 року у справі № 454/1101/16-ц відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «[PERSON]В.» до Червоноградської місцевої прокуратури, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Зазначену ухвалу скасовано ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2016 року з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі. Скасовуючи судове рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позовна заява повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства. Вирішуючи спір, судом ураховано наступне. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України (далі - ЦК) моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦК відповідно до\~Конституції України\~фізична особа має право, зокрема, на повагу до гідності та честі. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ст. 297 ЦК). Як зазначено в абз. 1, 2 п. 4, абз. 1 п. 27 постанови Пленум Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогу до Сокальського районного суду Львівської області, держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення 1000000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди представник позивача обґрунтовує незаконними діями судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді цивільної справи за позовом Фермерського господарства «[PERSON]В.» до Червоноградської місцевої прокуратури, держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в результаті якого було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження за зазначеним позовом, яку у подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції. Твердження представника позивача про незаконність дій судді у цьому випадку є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому сама по собі ухвала суду апеляційної інстанції свідчить лише про допущення судом першої інстанції помилки при ухваленні судового рішення, а не про незаконність дій судді чи порушення останнім присяги. Тому у цьому випадку суддя Сокальського районного суду Львівської області не міг спричинити представнику позивача моральні страждання, на які він посилається у своїй позовній заяві. Крім того, представником позивача не подано суду жодного доказу на підтвердження приниження його честі, гідності чи ділової репутації, моральних переживань, порушення нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, глузування з нього усіх його родичів та знайомих у звязку з ухваленням судом рішень не на його користь.

Outcome: dismissed