Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

У грудні 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 27.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CNL-209/004/2008, згідно з умовами якого та кредитних заявок, Банк здійснив видачу кредитних коштів відповідачу на споживчі цілі у розмірі 38000,00 доларів США зі сплатою встановленої плаваючої процентної ставку, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 7,49% та FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). 26.11.2010\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ОТП Факторинг\~Україна» та\~Публічним акціонерним\~товариством «ОТП\~Банк» у\~відповідності до\~ст.\~ст.\~512,\~514\~ ЦК\~України було\~укладено договір\~купівлі -\~продажу кредитного\~портфелю №\~б/н,\~згідно якого\~ПАТ «ОТП\~Банк» відступило, а\~ТОв «ОТП\~Факторинг Україна» прийняло за кредитним договором №CNL-209/004/2008 від 27.08.2008 року право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за вищевказаними кредитним договором. 02.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк», який діє на підставі договору комісії укладеного 29.04.2010 року між Банком та TOB «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № CNL-209/004/2008 від 27.08.2008 року, згідно з умовами якого сторони домовились, що на період з 02.12.2013 року до повного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись процентна ставка в розмірі 0,00% річних, у зв`язку з чим Графік Платежів було викладено в новій редакції. Датою остаточного повернення кредиту встановлено 18.11.2024 року. Банком усі умови Кредитного договору були виконані належним чином, але відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 10.05.2018 року виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 1222504,07 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 24563,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день розрахунку складає 644033,96\~грн.; пені, нарахованої на суми заборгованості в розмірі 1% на кожний день прострочення сплати кредиту - 578470,11 грн. У зв`язку з викладеним позивач, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1222504,07 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 18337,56 грн. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2019 позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено. Ухвалою суду від 08.07.2021 задоволено заяву представника відповідача, заочне рішення від 15.04.2019 скасовано, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав, проти заочного розгляду справи заперечував. Відповідач, його представник в судове засідання не з`явилися, відзиву на позовну заяву не надали. Про причини неявки суду не повідомили, про день і час слухання справи були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, та перевіривши доводи відповідача, викладені у заяві про перегляд заочного рішення, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 27.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого був AT «ОТП Банк», правонаступником якого у відповідності до ст. 512-514 ЦК України стало TOB «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CNL-209/004/2008, згідно з умовами якого та кредитних заявок, Банк здійснив видачу кредитних коштів Відповідачу на споживчі цілі в сумі 38000,00 доларів США. Кредит у іноземній валюті видавався на підставі генеральної банківської ліцензії №191 від 08.11.2006 року та дозволу до неї №191-1 від 08.11.2006 року, що були видані ЗАТ «ОТП Банк», з урахуванням ст. 192 ЦК України, ст.ст. 44, 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вимог п.п. 2, 4 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до п. 1.1 Частини № 2 Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит, що визначений у Частині № 1 цього Договору (38 000,00 доларів США), а Позичальник прийняв Кредит та зобов`язувався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати всі інші зобов`язання, як це вказано у цьому Договорі. Згідно п.3 частини № 1 Кредитного договору, було встановлено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 7,49% та FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку) на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Відповідно до п.1.5 (з підпунктами) Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строк, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим Договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту та в строк передбачений в Графіку Платежів. Відповідно до п.4.1.1 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, Позичальник зобов`язаний заплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобов`язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. 26.11.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» у відповідності до вимог ст.ст.512,514 Цивільного кодексу України, було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно з\~вищевказаним договором,\~Публічне акціонерне\~товариство «ОТП\~Банк» відступило, а\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ОТП Факторинг\~Україна» прийняло за кредитним договором №CNL-209/004/2008 від 27.08.2008 року право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором. Відповідно до ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)», згідно з ст.514 вказаного кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за вищевказаними кредитним договором. 02.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк», який діяв на підставі договору комісії укладеного 29.04.2010 року між Банком та TOB «ОТП Факторинг Україна», якому належали всі права та обов`язки за Кредитним договором та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № CNL-209/004/2008 від 27.08.2008 року. Згідно з умовами додаткового договору, сторони домовились, що на період з 02.12.2013 року до повного виконання Боргових зобов`язань за Кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись процентна ставка в розмірі 0,00% річних. Викладено Графік Платежів в новій редакції. Датою остаточного повернення кредиту встановлено 18.11.2024 року. [PERSON] всупереч умовам Кредитного договору вищевказані зобов`язання щодо повернення Кредиту належним чином не виконуються, у зв`язку з чим Банком на підставі п. 2.1.5.2 Додаткового договору № 2 від 02.12.2013 року, Відповідачу було направлено досудову вимогу № б/н від 11.10.2018 року про погашення заборгованості за Кредитним договором протягом 60-ти календарних днів, яка зі сторони відповідача була залишена без реагування, а відтак сума заборгованості залишилася не погашеною. Згідно розрахунку заборгованості, наданою позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №CNL-209/004/2008 від 27.08.2008 року станом на 10.05.2018 року складає 1222504,07 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 24563,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день розрахунку складає 644033,96\~грн.; пені, нарахованої на суми заборгованості в розмірі 1% на кожний день прострочення сплати кредиту - 578470,11 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 192\~ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 533\~ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №CNL-209/004/2008 від 27.08.2008 року Банк надав [PERSON] на споживчі цілі грошові кошти розмірі 38000,00 доларів США. Відповідач в порушення норм закону і умов кредитного договору не виконував в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту, у спірний період кошти на погашення кредиту вносилися щомісяця, починаючи з вересня 2008 року по липень 2015 року, однак у меншому розмірі, ніж було встановлено умовами договору, зокрема, графіком погашення кредиту. Станом на 10.05.2018 заборгованість по тілу кредиту становить 24563,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 644033,96 грн., заборгованість по відсоткам відсутня, заборгованість по пені за період з 10.05.2017 по 03.05.2018 становить 22062,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 578470,11 грн. Досудова вимога про погашення боргу була надіслана боржнику 11.10.2018. З позовом про стягнення заборгованості, що виникла станом на 10.05.2018, у загальному розмірі 1222504,07 грн., ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду 17.12.2018. Відповідач просить застосувати позовну давність до заявлених вимог. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ст. 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) законом застосовується позовна давність в один рік. Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено встановлений ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності щодо основного зобов`язання. Щодо застосування позовної давності до вимог про стягнення пені суд враховує, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з даним позовом 17.12.2018, відтак, пеня підлягає стягненню в межах річного строку перед зверненням до суду, тобто починаючи з грудня 2017. Виходячи з розрахунку заборгованості, розмір пені за період з грудня 2017 року по дату розрахунку становить 10677,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 279951,94 грн. У стягненні пені за період з травня 2017 року по листопад 2017 року слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума заборгованості 923985,90 грн., в тому числі заборгованість по несплаченому кредиту у сумі 24563,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 644033,96 грн., та пені, нарахованої за період з грудня 2017 року по дату розрахунку, у розмірі 279951,94 грн., відповідно до приведеного Банком розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 18337,56 грн. з відповідача.

Outcome: partial