Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

У грудні 2015р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 27 травня 2013 року, о 16 годин 20 хвилин останній, керуючи автомобілем [NUMBER] м. Одесі по вул. Космонавтів в м. Одеса, перед початком руху, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», н/з [NUMBER], який рухався в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Опель», н/з [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON]. 31 серпня 2012 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «АХА Страхування» був укладений договір №102638Га/12оАС добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого останній, як страховик прийняв на себе обовязок на умовах Правил відшкодувати збитки, які може зазнати Страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу та додаткового обладнання до нього. Предметом страхування став автомобіль марки «Опель», н/з [NUMBER], 2007 року випуску. Постановою Київського районного суду м.Одеси від 25 червня 2013р. відповідач був визнаний винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнений до адміністративної відповідальності. У звязку із тим, що пошкоджений автомобіль марки «Опель», н/з [NUMBER], 2007 року випуску був застрахований у ПрАТ «СК «АХА Страхування», відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №102638Га/12оАС від 31 серпня 2012 року, страхувальник [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою про сплату страхового відшкодування. Сума страхового відшкодування склала 13956,74 грн. На підставі зібраних документів ПрАТ «СК «АХА Страхування» прийняло рішення про визнання даної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування у розмірі відновлювальної вартості ремонту 13956,74 грн. Оскільки позивач повністю виконав покладені на нього обовязки щодо виплати страхового відшкодування, посилаючись на положення ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, ПрАТ «СК «АХА Страхування» просило суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 13956,74 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00грн. Представник ПрАТ «СК «АХА Страхування», діюча за довіреністю від 15 грудня 2015р., в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності в порядку заочного провадження, у звязку з систематичною неявкою відповідача в судові засідання (а.с.36). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.32,35). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 82 книги пятої ЦК України та Законом України «Про страхування», тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються. З матеріалі справи вбачається, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» є юридичною особою. Судом встановлено, що 31 серпня 2012 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «АХА Страхування» був укладений договір №102638Га/12оАС добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого останній, як страховик прийняв на себе обовязок на умовах Правил відшкодувати збитки, які може зазнати Страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу та додаткового обладнання до нього. Предметом страхування став автомобіль марки «Опель», н/з [NUMBER], 2007 року випуску (а.с.4-8). З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2013 року, о 16 годин 20 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] м. Одесі по вул. Космонавтів в м. Одеса, перед початком руху, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», н/з [NUMBER], який рухався в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України (а.с.9). В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Опель», н/з [NUMBER], який належав на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 12.04.2011року [PERSON] (а.с.13). Факт пошкодження автомобіля марки «Опель», н/з [NUMBER] підтверджується довідкою ДАІ (а.с.16). Постановою Київського районного суду м.Одеси від 25 червня 2013р. відповідач був визнаний винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнений до адміністративної відповідальності (а.с.10). Згідно ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд при винесенні рішення не зясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю марки «Опель», н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] Встановлено, що на момент ДТП автомобіль марки «Опель», н/з [NUMBER] був застрахований, що підтверджується договором страхування наземного транспорту (автомобільного) №34/1350/2.1.5.1 від 13.01.2013р. (а.с.7). У звязку із тим, що пошкоджений автомобіль «Опель», н/з [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «СК «АХА Страхування», страхувальник [PERSON] звернувся до страховика із заявою про сплату страхового відшкодування (а.с.11-12). Згідно рахунку ТОВ «АДІС Авто» №С-84720 від 29 травня 2013року вартість ремонту автомобіля «Опель», н/з [NUMBER] склала 14356,74 грн. (а.с.17-20). На підставі зібраних документів ПрАТ «СК «АХА Страхування» прийняло рішення про визнання ДТП, що сталася 27 травня 2013 року - страховим випадком та виплату страхового відшкодування у розмірі відновлювальної вартості ремонту за мінусам франшизи, яка за умовами договору становить 1000,00грн., тобто 14356,74 грн.- 1000,00грн.= 13956,74 грн. Вказаний розрахунок сторонами не оскаржувався. Відповідно до страхового акту №1.002.13.06886 від 15 липня 2013року сума страхового відшкодування, яка була сплачена власнику автомобіля «Опель», н/з [NUMBER] [PERSON] склала 13956,74 грн. (а.с.20). 16 липня 2013р. страхове відшкодування було виплачено [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 45233 від 16 липня 2013 року (а.с.22). Згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9205810 від 21.10.2014 року [PERSON] на момент ДТП не мав полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або страхового сертифіката «Зелена картка» (а.с.9). Таким чином встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП застрахована не була та останній добровільно не відшкодував [PERSON] матеріальну шкоду, яка була спричинена потерпілому в результаті ДТП. 22 грудня 2014 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» направило на адресу [PERSON] лист про компенсацію ПрАТ «СК «АХА Страхування» витрат, понесених у звязку з проведенням виплати страхового відшкодування [PERSON], але до теперішнього часу відповідач суму компенсації не повернув (а.с.23). Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь суми, що була виплачена [PERSON] в рахунок страхового відшкодування в порядку регресу. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь майнової шкоди в розмірі 13956,74 грн., та витрат за сплату судового збору за рішенням суду в сумі 1218,00 підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір у справі складає 1218,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягнення з відповідача. На підставі ст. ст. 16, 979, 989, 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved