Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (далі - позивачі) звернулися до суду із зазначеним вище позовом, у якому, з урахуванням остаточної редакції позовної заяви від 17.03.2015 (а.с. 127-132), просять: 1) зобов'язати Спілку співвласників майнових паїв КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області виділити їм частину майна пайового фонду зазначеного КСП, а саме: - [PERSON]: кран балку опорну (1987 року) вартістю 728 грн; причіп ПСЕ-20 (1992 року) вартістю 371 грн; кран балку (1993 року) вартістю 500 грн; резервуар 74,5 (1986 року) вартістю 200; норію ПЗ-20 (1986 року) вартістю 200 грн; - [PERSON]: оприскувач ОПВ-200 (1991 року) вартістю 500 грн; водороздатчик ВУ-32 (1989) вартістю 300 грн; резервуар 74,5 (1971 року) вартістю 150 грн; бак 10 м куб. (1978 року) вартістю 50 грн; резервуар 50 м куб. (1976 року) вартістю 200 грн; резервуар 75 м куб. (1971 року) вартістю 300 грн; - [PERSON]: бак 10 м куб. (1987 року) вартістю 116 грн; трієрний блок ЗАВ (1978 року) вартістю 500 грн; зерноочисну машину ЗАВ (1978 року) вартістю 600 грн; централізовану повітряну систему (1978 року) вартістю 300 грн; металеву арматуру ЗАВ (1978 року) вартістю 1000 грн; транспортер (1978 року) вартістю 100 грн; норію НТВ-20 (1978 року) вартістю 100 грн; цистерну (1986 року) вартістю 100 грн; пульт управління ШН (1978 року) вартістю 100 грн; автомобіль ГАЗ-52 (пожежний) вартістю 3472 грн; [PERSON]: автопідйомник (1978 року) вартістю 500 грн; 3 цистерни (1986, 1987, 1988 року) вартістю по 100 грн кожна; 2 цистерни 5,4 м куб. (1988 року) вартістю по 50 грн кожна; цистерну 6,9 м куб. (1975 року) вартістю 50 грн; цистерну 10 м куб. (1975 року) вартістю 100 грн; 2 резервуари 25 м куб. (1978 року) вартістю по 100 грн кожний; резервуар 50 м куб. (1976 року) вартістю 200 грн та зернопровід ЗАВ (1978 року) вартістю 50 грн; 2) зобов'язати СТОВ «Подільська зоря» передати позивачам у належному (справному та укомплектованому) стані зазначене вище майно; 3) визнати за позивачами право власності на виділене їм майно. Позов обґрунтований тим, що згідно свідоцтв, виданих Руданською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, позивачі є власниками майнових паїв члена КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області. На даний час позивачі не є членами зазначеного КСП, а отже відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», вони мають право на виділення свого майнового паю в натурі. З метою реалізації цього права, позивачі неодноразово зверталися до Спілки співвласників колишнього КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області, проте остання не ініціювала скликання зборів співвласників майнових паїв зазначеного КСП, проігнорувавши усі звернення позивачів про виділення майнових паїв в натурі. Усе зазначене вище, а також те, що СТОВ «Подільська зоря», яке орендує пайовий фонд КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області, останні 10 років не сплачує позивачам орендну плату за користування їхньою часткою орендованого пайового фонду, не утримує в належному стані та не зберігає цілісно орендований пайовий фонд, спонукало позивачів звернутися до суду з цим позовом. Розгляд справи неодноразово відкладався за ініціативою позивачів, у тому числі їх не прибуття у судове засідання без повідомлення причин, витребування доказів, уточнення позовних вимог, залучення співвідповідача тощо. У судове засідання 26 травня 2015 року позивачі та їх представник [PERSON] не з'явилися, проте останній подав клопотання, у якому просить розглянути справу без участі позивачів та їх представника за наявними у справі документами та доказами, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с. 184, 185). Представник відповідача - СТОВ «Подільська зоря» - Країло С.В. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, зокрема, що СТОВ «Подільська зоря» не є власником майна колишнього КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області, а лише використовує його відповідно до укладених договорів, а отже розпоряджатися цим майном товариство не має права. Окрім того, представник СТОВ «Подільська зоря» послався на те, що учасники права спільної часткової власності, якими є позивачі, мають право на виділ своєї частки в натурі. Виділ частки в натурі відбувається на підставі укладеного між усіма співвласниками договору, і лише у разі виникнення спору про це між співвласниками, справа про виділ вирішується судом. Проте позивачі не надали суду належних та допустимих доказів їх звернення до співвласників майна КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області з питань виділення їм у натурі майнових паїв, а також наявності між позивачами та іншими співвласниками спору з приводу виділення майнових паїв в натурі. Представник співвідповідача - Спілки співвласників майнових паїв КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області, його частка у вартості майна пайового фонду підприємства визначена у розмірі 2026 грн, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) Серія [NUMBER], виданим 20.09.2001 Руданською сільською радою Шаргородського району Вінницької області (а.с. 8). [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області, її частка у вартості майна пайового фонду підприємства визначена у розмірі 1504 грн, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) Серія [NUMBER], виданим 20.09.2001 Руданською сільською радою Шаргородського району Вінницької області (а.с. 9). [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області, його частка у вартості майна пайового фонду підприємства визначена у розмірі 6653 грн, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) Серія [NUMBER], виданим 17.09.2001 Руданською сільською радою Шаргородського району Вінницької області (а.с. 10). [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області, її частка у вартості майна пайового фонду підприємства визначена у розмірі 1504 грн, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) Серія [NUMBER], виданим 17.09.2001 Руданською сільською радою Шаргородського району Вінницької області (а.с. 11). Позивачі, стверджуючи, що Спілкою співвласників майнових паїв КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області ігноруються їх звернення щодо виділення майнових паїв в натурі, просять зобов'язати Спілку співвласників майнових паїв КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області виділити їм визначену ними частину майна пайового фонду зазначеного КСП, а СТОВ «Подільська зоря» зобов'язати передати позивачам у належному (справному та укомплектованому) стані визначену ними частину майна пайового фонду зазначеного КСП та визнати за ними право власності на виділене їм майно. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані з виділом співвласнику в натурі його частки зі спільного майна, які регулюються наведеними нижче законодавчими та іншими нормативно-правовими актами. Так, частинами 2, 3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Згідно із ч. 2 ст. 318 та ч. 3 ст. 319 ЦК України, всі суб'єкти права власності є рівними перед законом, а усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на виділ в натурі його частки із спільного майна за згодою інших співвласників (ч. 1 ст. 367 ЦК України). Підпунктом «а» пункту 1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 року за № 1529/99 передбачено забезпечення усім членам колективних сільськогосподарських підприємств право вільного виходу з цих підприємств із майновими паями. Слід також зазначити, що до квітня 2013 року в Україні діяв Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджений наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62, яким в деякій мірі було врегульовано питання порядку виділення паїв в натурі, проте цей порядок втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 253 від 11 квітня 2013 року. Водночас, наказом Міністерства аграрної політики України № 313 від 20 травня 2008 року, який згідно ч. 5 ст. 4 ЦК України є актом цивільного законодавства України затверджено Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Рекомендації). Пунктами 2.1. - 2.5., 4.1. Рекомендацій передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками відповідно до договору. Договір про порядок володіння та користування майном укладається між співвласниками в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути нотаріально посвідчений. Зазначений договір може укладатися як усіма співвласниками, так і їх частиною - щодо належних часток у праві спільної часткової власності. Управління майном, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до укладеного договору про порядок володіння та користування майном, здійснюється через загальні збори співвласників. Рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно. Суперечки, що виникають при здійсненні виходу з господарства, розглядаються в судовому порядку. Отже, ураховуючи те, що об'єктом права власності є пайовий фонд, поділений на частки майна колишнього КСП, рішення щодо розпорядження майновими паями, у тому числі виділ паю в натурі власники спільної часткової власності, якими є власники майнових паїв колишнього КСП здійснюють на загальних засадах загальними зборами співвласників майнових паїві жоден з співвласників самостійно або за згодою декількох власників не має права вирішувати долю спільного майна без згоди всіх без винятку співвласників. І лише у разі виникнення спору про це між співвласниками, справа про виділ вирішується судом. Саме такий підхід до виділення в натурі майнових паїв у повній мірі забезпечить права та інтереси як тих осіб, які вирішили виділити своє майно, так і тих, хто залишив свої паї в користуванні, а також інтереси особи, яка на відповідній правовій підставі використовує пайовий фонд. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст. 3 ЦПК України та ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане або ж оспорюване право, свобода чи інтерес. При цьому, позивач, з огляду на принцип змагальності сторін та за відсутності презумпції вини відповідача зобов'язаний довести належними та допустимими доказами факт порушення, невизнання або оспорювання свого права, свободи чи інтересу. Не доведення цього факту є підставою відмови у задоволенні позову. У цій справі позивачі не довели належними та допустимими доказами обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги, а саме, що вони зверталися до загальних зборів співвласників майнових паїв КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області або ж хоча б до Спілки співвласників майнових паїв зазначеного КСП, і що зазначені особи відмовили позивачам у вирішенні їх прохання чи перешкоджали якимось чином у реалізації позивачами їх права на виділення майнового паю в натурі. При цьому, суд вважає неналежними доказами зазначеного вище факту фіскальні чеки, поштові повідомлення та описи вкладення у цінні листи (а.с. 14-19), оскільки із цих документів не можливо достовірно встановити, з якими листами та хто звертався. Окрім того, із цих документів вбачається, що поштова кореспонденція направлялась на адресу СТОВ «Подільська зоря» та [PERSON], проте, як було зазначено вище, вирішення питання про виділення майнового паю в натурі (виділення частки зі спільної власності) належить до виключної компетенції інших співвласників. Інших доказів на підтвердження існування спору між ними та іншими співвласниками майнових паїв колишнього КСП з приводу виділення майнових паїв в натурі, позивачі суду не надали, а тому, на переконання суду, доказування позивачами обставин, якими вони обґрунтовували позовні вимоги, ґрунтувалося виключно на припущеннях, що суперечить ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Отже, судом установлено, що загальні збори співвласників майнових паїв КСП імені Котовського села Руданське Шаргородського району Вінницької області питання розподілу майна пайового фонду за зверненнями позивачів не вирішували. Тому звернення позивачів до суду з цим позовом є передчасним, а їх вимоги про виділення їм в натурі конкретного майна на їх розсуд не узгоджуються з вище наведеними положеннями законодавства. Таке розпорядження спільним майном порушує права та охоронювані законом інтереси інших співвласників, які до участі у справі як співвідповідачі не залучались, у зв'язку з відсутністю про це клопотання позивачів, яким згідно ст. 33 ЦПК України належить право визначати особу, яка відповідатиме за позовом, тобто відповідача. Таким чином, у задоволенні позову належить відмовити повністю. Пунктом 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, у зв'язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачами при зверненні до суду, відшкодуванню не підлягають. Тому,

Outcome: dismissed