overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки [NUMBER], яка знаходиться у садовому кооперативі «Обслуговуючій кооператив «Судноремонтник-Керч» м. Керчі, і належала батьку на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-КМ № 062109. Він є єдиним спадкоємцем, прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Керченського міського нотаріального округу [PERSON]. Але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.09.2013 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Причиною відмови було те, що відсутній кадастровий номер ділянки та не наданий витяг з державного земельного кадастру України. Вважає що відсутність кадастрового номеру ділянки та реєстрація у Державному земельному кадастрі лишає його оформити спадщину у нотаріуса, але не є перешкодою для визнання права на спадок у суді. Право власності на дану земельну ділянку у батька було тому він може його успадкувати. Відсутність реєстрації права не є підставою заперечення наявність самого права. На підставі викладеного просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку [NUMBER] у садовому кооперативі «Обслуговуючій кооператив «Судноремонтник-Керч» м. Керчі площею 0,0672 га по праву спадкування за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але з'явився його представник, діючій на підставі належним чином оформленої довіреності [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала та просила суд їх задовольнити на підставі обставин викладених у позові та доданих до нього письмових доказів. Представник відповідача Керченської міської ради АР Крим у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутності або про відкладення слухання справи суду не надав. Представник відповідача садового кооперативу «Обслуговуючий кооператив «Судноремонтник-Керч» у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про відкладення слухання справи або про слухання справи у відсутності суду не надав. При таких обставинах, приймаючи до уваги згоду позивача, суд вважає за можливе,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме визнати за ним в порядку спадкування 21/50 частину житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 23.03.2013 року померла його мати [PERSON]. Позивач є спадкоємцем за заповітом. У встановлені законом строки позивач прийняв спадщину. До спадкового майна увійшла 21/50 частина житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок мати позивача успадкувала після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], а позивачу - батька. Згідно договору дарування від 04 жовтня 1986 року, померла [PERSON] подарувала 29/50 частини житлового будинку [ADDRESS] позивачу [PERSON] Позивач зареєстрував за собою право власності на 29/50 частини вказаного будинку, а за матір'ю залишилось право власності на 21/50 частини житлового будинку. Однак, оформити свої спадкові права на спірний будинок позивач не може, так як при складанні заповіту було допущено помилку і вказано, що [PERSON] належав увесь будинок, а не 21/50 його частина. У зв'язку з цим, нотаріус відмовляє йому в оформленні спадкових прав на спірний житловий будинок. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - Старокостянтинівської міської ради подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Судом об'єктивно встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (актовий запис № 105) від 26.03.2013 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом. У встановлені законом строки позивач прийняв спадщину. До спадкового майна увійшла 21/50 частина житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS]. В свою чергу вказаний житловий будинок [PERSON] успадкувала після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], а позивачу - батька. Згідно договору дарування від 04 жовтня 1986 року, померла [PERSON] подарувала 29/50 частини житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] Позивач не може оформити свої спадкові права на спірний будинок, так як при складанні заповіту було допущено помилку і вказано, що [PERSON] належав увесь будинок, а не 21/50 його частина. У зв'язку з цим, нотаріус відмовляє йому в оформленні спадкових прав на спірний житловий будинок. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

у грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Сватківської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності, вказуючи, що у [INFO] помер його брат [PERSON] Після смерті брата залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю). На даний час позивач не має можливості скористатися правом на спадщину в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів, що спонукало звернутися до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну частку (пай). В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], [PERSON] народився [INFO], їх батьком є [PERSON] Згідно довідки відділу Держземагентства у Гадяцькому районі [PERSON] був отриманий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0145003, площа земельної частки (паю) 3,30 в умовних кадастрових гектарах. Вартість земельної частки (паю) становить 36302,06 грн. [INFO] [PERSON] в с. Сватки Гадяцького району помер. Згідно довідки Сватківської сільської ради на дату смерті [PERSON], останній проживав один. Згідно довідки Сватківської сільської ради [PERSON] після смерті брата [PERSON] користувався майном померлого, доглядав за будинком , господарством та земельною ділянкою. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну частку (пай) розташованої на території Сватківської сільської ради і є всі підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку після смерті брата.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання незаконним розпорядження № 85 Пилипецького сільського голови від 15 листопада 2013 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани і скасування такого. Заяву мотивував тим, що зазначені в розпорядженні підстави накладення на нього стягнення з боку відповідача не відповідають дійсності, є надуманими і упередженими, ніяких проступків він не вчиняв. Посилаючись на зазначені обставини і що від нього ніхто не просив жодних пояснень просив розпорядження № 85 від 15.11.2013 р. скасувати як незаконне. В суді позивач позов підтримав. Відповідач позов заперечив. Вислухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступного. Відповідно до ст. 148 КЗпПУ дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно з ч. 1 ст. 149 цього Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Як убачається із встановлених судом обставин справи, що 15 листопада 2013 року розпорядженням Пилипецького сільського голови № 85 на підставі ЗУ «Про місцеве самоврядування», ст. ст. 26, 40 п. 2, 3 Кодексу «Про працю» за виявленої невідповідності працівника займаній посаді, недостатньої кваліфікації, систематичного невиконання без поважних причин обов'язків покладено на нього в дорученнях та усних вказівок (погодження ним без відома сільського голови за межами населених пунктів земельних ділянок на виготовлення проектної документації несправедливого доносу вищим органам влади та прокуратури на сільського голову) спеціалісту ІІ категорії [PERSON] оголосити догану із занесенням в особисту справу. Суд констатує, що дане розпорядження не відповідає вимогам чинного трудового законодавства, посилання на ст. ст. 26, 40 п. 2., 3 КЗпПУ є неправильним, оскільки такі не стосуються даного факту і не застосовуються при накладенні дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Дане розпорядження не відповідає вимогам ст. 148 КЗпПУ, є абстрактним і не конкретним. Крім того відповідачем не виконано вимоги ч. 1 ст. 149 КЗпПУ не зажадано від позивача жодних пояснень за нібито вчинені ним проступки, доказів щодо відмови позивача від дачі пояснень суду не надано. Вищевстановлене дає підстави суду для висновку, що розпорядження відповідача про накладення дисциплінарного стягнення на позивача є незаконним і підлягає скасуванню. Позов [PERSON] є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Оскільки позивач звільнений по закону від сплати судового збору, то судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 липня 2009 року вони перебувають у шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені з вересня 2010 року та з цього ж часу проживають окремо, оскільки за час спільного проживання подружжя зрозуміло, що по різному дивляться на питання, які виникають у сімейному житті, внаслідок чого між ними постійно виникали суперечки, вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе та суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання з'явився. Ухвалою суду від 26.02.2014 року сторонам надавався строк для примирення два місяці. В подальшому в судові засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем у 2001 році. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося, почуття любові та взаємної поваги втрачені, подальше спільне життя та відновлення сім'ї неможливо, однією родиною не проживають більше року, аліменти на дітей сплачує за рішенням суду, майнові спори будуть вирішуватись у іншому провадженні. На зазначених підставах просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності та наполягає на задоволенні позову.(а.с.8) Відповідач у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, додатково пояснила, що разом з позивачем не проживають однією родиною більше трьох років, у нього склалась інша родина. Де народились діти. Після розірвання шлюбу бажала залишити собі шлюбне прізвище. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача засновані на законі та повинні бути задоволені за наступних підстав: Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Добропільського міського управління юстиції Донецької області, запис в книзі реєстрації актів про одруження № 108, однак з 2011 року однією сім'єю не проживають.(а.с.3) Від шлюб мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO].(а.с.4-5)|робить,виявля Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги те, що шлюб має формальний характер, суд вважає, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам і інтересам дітей. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно наданого суду позивачем свідоцтва про реєстрацію шлюбу, відповідач [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», відповідач висловила бажання після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - [PERSON]. Таким чином, очевидні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Позивачем сплачені витрати у вигляді судового збору в сумі 229,40 грн., що підтверджується квитанцією. Отже, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем у 2001 році. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося, почуття любові та взаємної поваги втрачені, подальше спільне життя та відновлення сім'ї неможливо, однією родиною не проживають з жовтня 2013 року, мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. На зазначених підставах просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності та наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву у якій просила справу розглянути у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не проводилось. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача засновані на законі та повинні бути задоволені за наступних підстав: Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001 року, однак з жовтня 2013 року однією сім'єю не проживають.(а.с.3) Від шлюб мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].(а.с.4)|робить,виявля Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги те, що шлюб має формальний характер, суд вважає, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно наданого суду позивачем свідоцтва про реєстрацію шлюбу, відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з Міщук на [PERSON], у зв'язку з відсутністю заперечень суд вважає, щоб відповідач, після розірвання шлюбу, надалі іменувалась цим прізвищем. Таким чином, очевидні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Позивачем сплачені витрати у вигляді судового збору в сумі 229,40 грн., що підтверджується квитанцією. Отже, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем у 2006 році. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося, почуття любові та взаємної поваги втрачені, подальше спільне життя та відновлення сім'ї неможливо, однією родиною не проживають з вересні 2013 року, мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем, майнових претензій один до одного не мають. На зазначених підставах просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності та наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву у якій просила справу розглянути у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не проводилось. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача засновані на законі та повинні бути задоволені за наступних підстав: Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2006 року, однак з вересня 2013 року однією сім'єю не проживають.(а.с.3) Від шлюб мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO](а.с.4)|робить,виявля Враховуючи фактичні взаємини сторін, приймаючи до уваги те, що шлюб має формальний характер, суд вважає, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Відповідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно наданого суду позивачем свідоцтва про реєстрацію шлюбу, відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], відповідач висловила бажання після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - [PERSON]. Таким чином, очевидні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Позивачем сплачені витрати у вигляді судового збору в сумі 229,40 грн., що підтверджується квитанцією. Отже, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 7 188 грн. 88 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 22 грудня 2010 року він надав відповідачу позику у розмірі 6 600 грн., що підтверджується борговою розпискою відповідача. У встановлені розпискою строки відповідач борг не повернув. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, про причину неявки суд не повідомив. Заслухавши доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Борговою розпискою [PERSON] стверджується, що останній 22 грудня 2010 року отримав від [PERSON] грошову позику у розмірі 6 600 грн. на строк до 30 грудня 2010. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони вправі укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним правилам цивільного законодавства. На підставі ст. 202 ЦК України правочином вважається дія особи, яка спрямована на придбання, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. При укладанні правочину позики між позивачем та відповідачем були виконані загальні вимоги, виконання яких необхідно для дійсності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин являється правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо вона не визнана судом недійсною. стр. 2 із 2 Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Положення статті 1047 зазначеного Кодексу встановлюють, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який підтверджує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В разі якщо боржник своєчасно не повернув суму боргу, то згідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України він повинен сплатити грошову суму боргу відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] грошового боргу у розмірі 6 600 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми боргу у розмірі 558 грн. 88 коп. Згідно ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved