Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

У грудні 2019 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що [INFO] померла [PERSON] , яка являється матір`ю позивача. За свого життя [PERSON] була робітником радгоспу імені Петровського Кременчуцького району Полтавської області. Будучи працівником, вона придбала житловий будинок за адресою [ADDRESS] , але не оформила права власності на нього. Після смерті матері [PERSON] позивач продовжив проживати та опікуватися вказаним житловим будинком за адресою [ADDRESS] . Позивач вважає, що у зв`язку із тим, що він добровільно, безперервно володіє зазначеним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами більше 10 років, то у нього виникло право власності на нього, тобто на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] за набувальною давністю в порядку ст. 344 ЦК України. Позивач в судове засідання не з`явився. На адресу суду від позивача та його представника адвоката Пінчук Ю.В. надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, позовну заяву підтримують в повному обсязі, просили її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, пояснень або заперечень на позов на надав. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що у [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтво про її смерть серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 13. [PERSON] являється матір`ю позивача. За свого життя [PERSON] була робітником радгоспу імені Петровського Кременчуцького району Полтавської області. Згідно Наказу № 10 від 01.04.1994 року, виданого Кременчуцьким районним управлінням сільського господарства Радгоспу імені Петровського «Про продаж жилих будинків робітникам радгоспу», було дозволено продаж будинків які належали радгоспу імені Петровського Кременчуцького району Полтавської області за повну балансову вартість слідуючим працівникам: [PERSON] . Було прийнято рішення про продаж [PERSON] житлового будинку за адресою [ADDRESS] , 1986 року забудови. Відповідно до Довідки від 21.04.1994 року за № 25, видана дирекцією радгоспу імені Петровського Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] про те, що вартість жилого будинку складає 15 300 купонів, за яку вона купляє жилий будинок. Відповідно до Довідки від 21.04.1994 року за № 26, виданої дирекцією радгоспу імені Петровського Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] про те, що вона внесла гроші в касу радгоспу в сумі 15 300 купонів. Приходний касовий ордер № 865 від 25.01.1994 року. За свого життя [PERSON] не оформила права власності на вказаний житловий будинок, хоча виплатила за нього усі обумовлену суму та з 1994 року проживала в вказаному житловому будинку, проводила в ньому ремонт, сплачувала за спожиті комунальні послуги. Після смерті матері [PERSON] , позивач продовжив проживати та опікуватися вказаним житловим будинком за адресою [ADDRESS] . З моменту вселення до будинку в 1994 року і по цей час спочатку померла [PERSON] , а потім позивач [PERSON] відкрито, безперервно проживали в зазначеному будинку, за власний рахунок здійснювали поточні та капітальні ремонти в ньому, регулярно сплачували та сплачує комунальні платежі, в тому числі за користування електроенергією, обробляв присабидну земельну ділянку. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених у цим Кодексом випадках. Згідно з частинами 1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і тому їх задовольняє.

Outcome: approved