Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона та її мати [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі тривалий час не проживають у вказаній квартирі, жодних витрат на утримання квартири не здійснюють, комунальні платежі не сплачують, однак залишаються бути зареєстрованими за адресою квартири. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.04.2018 року вищевказану позовну заяву задоволено. При цьому, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.03.2019 року за заявою [PERSON] заочне рішення від 26.04.2018 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позивач вказує, що відповідачі з 2006 року по теперішній час не намагалися вселитись до квартири не дивлячись на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2006 року про їх вселення. Позивач вказує, що дану обставину підтвердили самі відповідачі під час судового засідання коли розглядалась заява про перегляд заочного рішення суду. Крім того, позивач вважає, що доводи на які посилаються відповідачі не мають значення для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим, представник позивача просив про задоволення позовних вимог. Відповідачі в судове засідання після скасування заочного рішення та призначення розгляду справи в загальному порядку не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Заяв, заперечень, клопотань суду не надали, в зв`язку з чим суд визнає їх неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності по наявним у справі доказам. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.04.2018 року задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.03.2019 року за заявою [PERSON] заочне рішення від 26.04.2018 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Із довідки форми №3 Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 09.08.2017 року №87/5450, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] з 1994 року, відповідачі [PERSON] з 1983 року, [PERSON] з 1985 року, [PERSON] з 1977 року, [PERSON] з 1984 року та третя особа [PERSON] з 1976 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.09.2021 року провадження у частині вимог до [PERSON] у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - закрито, у зв`язку із смертю [PERSON] . Позивач [PERSON] зареєстрована в квартирі як член сім`ї. З огляду на зазначене вправі ініціювати питання про визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщення. Факт не проживання відповідачів за адресою квартири [ADDRESS] засвідчується довідкою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва від 28.09.2017 року №670 про відсутність протягом трьох років звернень від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо неможливості проживання в квартирі, крім того, згідно відповіді від 20.01.2018 року №13-аз/125/51/01-2018, виданої Оболонським УП НП України ГУ в м. Києві, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у проживанні в квартирі [ADDRESS] до Оболонського УП НП України ГУ в м. Києві не зверталися. Підставою для перегляду заочного рішення у справі було посилання відповідачів на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2006 року про вселення останніх у квартиру [ADDRESS] . При цьому, у судовому засіданні під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення у даній справі відповідачами підтверджено, що вони у даній квартирі не проживають та не намагалися туди потрапити після ухвалення рішення про їх вселення. Суд погоджується з обґрунтуванням представника позивача про те, що рішення суду на яке посилаються відповідачі стосується іншого періоду їх не проживання за місцем реєстрації і з того часу змінилися обставини, а отже існують нові підстави для розгляду спірного питання. Таким чином, наявність рішення суду про право громадян користуватися жилим приміщенням не є безумовною перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання їх такими, що втратили це право з мотивів, що за спливом часу після набрання рішенням законної сили або після його виконання вони були відсутніми понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Більше того, у судовому засіданні під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення відповідачами особисто підтверджено, що вони у даній квартирі не проживають. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому відповідачами не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності вважає, що зазначений позов необхідно задовольнити в повному обсязі, оскільки наявними доказами доведено, що відповідачі не проживають в спірному жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. На підставі викладеного та

Outcome: approved