Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У вересні\~2021\~року [PERSON] звернулася до\~суду із\~зазначеним позовом\~до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі з 11 грудня 2009 року вона перебувала у зареєстровану шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року був розірваний. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивачка стверджувала, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, необхідної та достатньої для забезпечення її гармонійного розвитку. Стверджувала, що на початку 2020 року у дитини виявили ювенільний ревматоїдний артрит, переважно суглобова форма, олігоартрит з залученням правового колінного і лівого гомілковостопного суглоба. Даний діагноз вимагає постійного спостереження та періодичного лікарняного обстеження, а також дотримання режиму дня та спеціального харчування, а у випадку загострення хвороби, медикаментозного курсу лікування. Оскільки позивачці складно самостійно утримувати доньку, адже на отриманні останньої перебуває також її мати, а відповідач працездатний, та має можливість сплачувати аліменти, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року провадження у вищевказаній справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання (а.с. 28-29). Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 68-69). Представник позивачки, який діє на підставі ордеру від 13 вересня 2021 року, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. 10). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Раніше надав письмові пояснення, в обґрунтування яких вказував, що з позивачкою, після розлучення була досягнута домовленість щодо витрат на утримання дитини, відповідно до якої, останній у повному обсязі забезпечує дитину одягом, взуттям на всі сезони, дошкільним та потім шкільним приладдям та іншими дитячими речами для додаткових занять. Вказував, що він одноособово несе витрати з організації днів народження доньки, які відбуваються виключно в дитячих кафе, тоді як позивач несе витрати виключно пов`язані з харчуванням дитини. Стверджував, що він не має постійного місця роботи, не зареєстрований як фізична особа-підприємець, його доходи не стабільними, у власності з нерухомого майна наявна лише частка в батьківській квартирі. Стверджував, що позивачка працездатна, тому виходячи з передбаченого законом обов`язку обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 2510,00 грн. (а.с. 42-44). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 11 грудня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року був розірваний (а.с. 8). В період шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження та відомостями №Р1-231606-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку ід 09 вересня 2021 року (а.с. 7, 12). На утриманні позивачки також знаходиться її мати [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонеркою та проживає разом з позивачкою (а.с. 9, 11, 12). Встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку та способу виконання відповідачем свого обов`язку по утриманню дитини, з підстав чого позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти для забезпечення достатнього рівня життя та розвитку дитини у розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Досліджуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з встановленого законом та покладеного на батьків обов`язку утримання своїх неповнолітніх дітей. Частиною другою ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейним кодексом України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України. Відповідно до ст. ст. 181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи те, що відповідач погодився зі способом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачкою. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні\~розміру аліментів\~судвраховує, що донька відповідача [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~потребує матеріальної\~допомоги,\~також те,\~що відповідач\~частково визнав\~позовні вимоги,\~не заперечував\~щодо сплати\~аліментів на\~утримання доньки у розмірі 2510,00 грн. щомісячно. Таким чином, враховуючи величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково та з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 16 вересня 2021 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , включно. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Суд роз`яснює, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №12 від 16 вересня 2021 року вбачається, що [PERSON] здійснила плату за правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. (а.с. 78). Отже, судові витрати позивачки на правничу допомогу адвоката у справі складають 4000,00 грн. В процесі розгляду справи відповідач заперечував щодо витрат на оплату правничої допомоги. Суд вважає, що витрати на правову допомогу підлягають задоволенню частково, і з відповідача слід стягнути витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в розмірі 2500,00 грн. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір по справі становить 908,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial