Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

У вересні 2019 року до суду звернулося Акціонерне товариство «Альфа-Банк» з позовом до [PERSON] про звільнення майна з під арешту. На обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що на виконанні в Автозаводському ВДВС Кременчуцького МУЮ перебувало виконавче провадження відносно боржника [PERSON] , в рамках якого державним виконавцем Шамало Ю.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія і номер: 32127489 від 21.05.2012 року, якою накладено арешт на все майно, в тому числі на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності. Банк не є стороною вказаного виконавчого провадження, а тому не має можливості звернутись до відділу ДВС із заявою про зняття арешту із спірної квартири. Наявність вказаного арешту на нерухоме майно порушує право АТ «Альфа-Банк» як іпотекодержателя. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач проти позову заперечувала, про що направила на адресу суду відзив. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач не довів самого факту порушення його прав внаслідок існування арешту державного виконавця та неможливості усунення цього порушення у позасудовий спосіб. Представник третьої особи Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі. Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.08.2019 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.09.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 23.12.2019 року задоволено клопотання представника позивача, постановлено судові засіданні у справі проводити в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 11.03.2020 року витребувано докази у справі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши зібрані у справі докази, встановив наступне. 23.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 800003969, за умовами якого відповідач отримала кошти в сумі 25 000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором Іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру: [ADDRESS] , загальною площею 42,9 кв.м, житловою площею 27,8 кв.м., що підтверджується Іпотечним договором № 800003969/1 від 23.05.2008 року, укладеним між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2000 року ЗАТ «Альфа-Банк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке за рішенням Загальних зборів акціонерів від 01.06.2009 року змінило назву на Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. Відповідно до п. 6.3 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання на підставі даного Договору та застереження може здійснюватися одним із зазначених нижче способів, зокрема, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань (п. 6.3.1.) в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 19.06.2019 року державний реєстратор КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Онищенко Р.М. зареєстрував право власності позивача на вказану квартиру. Проте рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.07.2020 року визнано протиправним рішення державного реєстратора КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Онищенка Руслана Миколайовича від 21 червня 2019 року, індексний номер: 47457428 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу) щодо реєстрації права власності за АТ «Альфа-банк» на нерухоме майно квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,9 кв.м, житловою площею 27,8 кв.м. та скасовано запис державного реєстратора КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Онищенка Руслана Миколайовича від 19 червня 2019 року, номер запису: 32095775, про право власності за АТ «Альфа-банк» на нерухоме майно квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,9 кв.м, житловою площею 27,8 кв.м. На примусовому виконанні в Автозаводському ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області перебувало виконавче провадження № 32127489 з примусового виконання виконавчого листа № 6-2669, виданого 30.11.2010 року Новозаводським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» кредитної заборгованості. 18.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» майно не розшукано протягом року з дня оголошення його в розшук. У зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень, передбачених п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року за № 2274/5, вказане вище виконавче провадження знищене (а.с. 33). Вирішуючи позов, суд виходить з наступного: Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно з статтею 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтею 577 ЦК України визначено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин. Статтею 44 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення вартості заставленого майна. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно, або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (частина четверта статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Суд враховує, що арешт накладався у виконавчому провадження, яке знищено; строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, на підставі якого проводилося виконавче провадження і накладався арешт, пропущений; державний виконавець не має повноваження на скасування такого арешту; його подальше збереження не сприяє досягненню мети, з якою він накладений. Незважаючи на те, що до 21.10.2020 року продовжується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», права іпотекодержателя порушуються, оскільки арешт майна виключає можливість реалізації стронами умов п. 6.3 Іпотечного договору, в тому числі шляхом добровільної передачі іпотечного майна, в рахунок виконання зобов`язання. Суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для зняття арешту із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки і таке право підлягає захисту в тому числі і шляхом зняття арешту з предмету іпотеки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки, який було накладено постановою державного виконавця. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: approved