Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 86677,50 грн., проценти у розмірі облікової ставки НБУ у сумі 3287,71 грн. та 3% річних в розмірі 7019,45 грн., посилаючись на невиконання останнім зобов'язань за договором позики грошових коштів. Позивач в судове засідання не з'явився, через свого представника подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання повідомлявся належним чином, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що правовідносини виникають з договору позики, укладеного 31.05.2013 р. сторонами по справі, з якого випливає, що позичальник [PERSON] отримав у борг від позикодавця [PERSON] 3250 доларів США та зобов'язався повернути позикодавцеві суму позики в строк до 01.01.2014 р. Згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилом ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідачем була власноруч написана розписка про отримання грошових коштів в сумі 3250 доларів США за договором позики, проте взяті на себе вищезазначені договірні зобов'язання останній не виконав, а саме не повернув грошові кошти у строк, внаслідок чого у позивача породжується право вимоги на сплату належної їй грошової суми. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме на користь позивача з відповідача слід стягнути суму основного боргу за договором позики у розмірі 86677,50 грн. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому судом береться до уваги правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 24.09.2014 у справі № 6-145цс 14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи вищевказані приписи закону з відповідача також підлягають стягненню проценти у розмірі облікової ставки НБУ у сумі 3287,71 грн. та 3% річних в розмірі 7019,45 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 969,85 грн. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved