Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У грудні 2017 року до суду звернувся заступник прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області із вказаним позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник Фінансового управління виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про визнання позову в повному обсязі. справу просив слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 13.04.2017 року близько 08 год. 40 хв. у м. Кременчуці по вул. Лікаря [PERSON], навпроти вул. [PERSON], [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись з боку вул. Троїцької у напрямку просп. Свободи, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа на ліво по напрямку руху автомобіля. Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.10.2017 року [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно відповіді на запит № 01-16/676 від 22.08.2017 року, яка надана комунальним некомерційним медичним підприємством «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», [PERSON], [INFO], дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Третьої міської лікарні м. Кременчука з 13.04.2017 року по 24.04.2017 року з діагнозом закритий 2-х кісточковий перелом правої гомілки зі зміщенням уламків, підвивихом ступні дозовні. На лікуванні [PERSON] витрачено з бюджету кошти у розмірі 10 717 грн. 10 коп., відповідно калькуляції витрат на лікування. Положеннями\~ст. 1166 ЦК України\~передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний звязок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно ч. 1\~ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно ч. 3\~ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. П. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року\~вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] Винна особа зобовязана відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи, тому невідшкодування [PERSON] до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування. Отже, кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] необхідно стягнути з відповідача на користь закладу охорони здоров'я, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду прокурор не сплачував судовий збір, так як звільнений від його сплати, тому необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved