Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

У вересні 2019 року представник позивача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Мостовик О.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що 13.03.2016 між позивачем та ТОВ «ТНТ Україна» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 06/02-40К-08542803, відносно транспортного засобу Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] . 05.09.2016 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] та ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] , я якій згідно з рішенням суду був визнаний винним водій ВАЗ - [PERSON] 15.09.2016 позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 15764,23 потерпілій стороні. Згідно з витягом із Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України автомобіль ВАЗ станом на дату ДТП не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача з претензією, водночас, відповідачем виплату здійснено не було. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 15764,23 грн та суму судового збору. Також позивач просив розглянути справу без його участі в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2019 позов було залишено без руху. В подальшому, після усунення позивачем недоліків, відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2019 постановлено проводити розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, без виклику сторін. Учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на останньою відомою адресою місця проживання відповідача. Згідно з відкритими даними пошукової системи поштових відправлень Укрпошти, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками повернулись на адресу суду з неврученням під час доставки з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Окрім того, відповідача було повідомлено про розгляд справи та роз`яснено його процесуальні права на подання відзиву шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України процесуальні документи на ім`я відповідача вважаються доставленими. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що 13.03.2016 між позивачем та ТОВ «ТНТ Україна» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 06/02-40К-08542803, відносно транспортного засобу Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до довідки № 3016257568673457 , 05.09.2016 року об 11год 10 хв на перехресті вул. Симиренка та проспекта Корольова сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] та автомобіля ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2016 встановлено, що [PERSON] 05.09.2016р. об 11.10 год. на перехресті вулиць Симиренка - Ак. Корольова в м. Києві, керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ держномер [NUMBER] перед початком руху не переконався, що маневр буде безпечним та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ford держномер [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.1, 13.1 ПДР. В постанові зазначено, що [PERSON] в судовому засіданні свою вину визнав. В результаті розгляду, [PERSON] було визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Відтак, вина відповідача відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. 05.09.2016 від ТОВ «ТНТ Україна» надійшла заява про настання події, що має ознаки страхового випадку за договром добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до Акту огляду транспортного засобу від 21.03.2016 зафіксовано пошкодження автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] . Згідно з рахунком № [NUMBER] , який було сплачено відповідно до платіжного доручення №ЗР051060 за ремонт автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] було сплачено 15764,23 грн. Відповідно до страхового акту №160000080183 від 14.09.2016 здійснено виплату ТОВ «ТНТ Україна» в сумі 15764,23 грн на підставі заяви про подію , що має ознаки страхового випадку. Отримання вказаних коштів підтверджується листом ТОВ «ТНТ Україна». Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦПК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921,00 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved