Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що вона із серпня 1999 року по березень 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Після розлучення із [PERSON] вона перестала одержувати від відповідача матеріальну допомогу в належному розмірі на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, а саме по 1\~500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 18 грудня 2015 року й до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала й просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечував проти стягнення із нього на користь позивача аліментів на спільну неповнолітню дитину в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані докази та перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] й [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 01 березня 2007 року (а.с.6). Від шлюбу [PERSON] й [PERSON] мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], (а.с.7). Позивач [PERSON] після розлучення із відповідачем [PERSON] уклала 25 грудня 2012 року шлюб із [PERSON] (а.с.8). Відповідач [PERSON] після розлучення із [PERSON] зареєстрував 05 липня 2007 року шлюб із [PERSON] й від цього шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], яка народилася 25 лютого 2010 року (а.с. 33, 36). На утриманні відповідача [PERSON] перебувають діти [PERSON] від її попереднього шлюбу, а саме: [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO] (а.с. 34, 35). Як вбачається із довідки комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 2» від 15 грудня 2015 року № 391, позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Власник житлової площі [PERSON] Сімя складається з чотирьох чоловік: - [PERSON] (власник), - [PERSON] (дружина), - [PERSON] (донька), - [PERSON] (онука) (а.с.9). Із довідки виконавчого комітету Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області від 27 січня 2016 року № 129 видно, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Власниками будинку є: - [PERSON] (частка 5/6), - [PERSON] (частка 1/6). У будинку проживають: - [PERSON], - [PERSON], - [PERSON], - [PERSON], - [PERSON], - [PERSON] (а.с.38). Спільна донька позивача [PERSON] й відповідача [PERSON] - [PERSON], [INFO], навчається у сьомому класі спеціалізованої школи № 329 «Логос» у місті Києві (а.с.44). Відповідно до наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Суматра-ЛТД» від 11 січня 2016 року [PERSON] приступила до роботи після відпустки по догляду за дитиною на посаді начальника служби підбору персоналу відділу з управління персоналом із 11 січня 2016 року (а.с.46). Відповідач [PERSON] із 02 січня по 01 липня 2015 року працював на посаді збиральника меблів у товаристві з обмеженою відповідальністю «Альт Інтегре». Із січня по червень 2015 року йому було нараховано заробітну плату в розмірі 9009 грн. 90 коп. Із 28 січня 2016 року він працює у цьому товаристві на посаді збиральника меблів із посадовим окладом 1\~390 грн. 00 коп. (а.с. 31, 54). Статтею 7, частиною другої статті 25 Загальної декларації прав людини, прийнятою та проголошеною резолюцією 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначено, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Усі люди мають право на рівний захист від будь-якої б то не було дискримінації, що порушує цю Декларацію, і від якого б то не було підбурювання до такої дискримінації. Материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом. Відповідно до частини другої статті 1, частини першої статті 2, частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України постановою від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сімї. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами першою, третьою статті 181, статті 183 СК України способи виконання обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIIІ у 2016 році установлено прожитковий мінімум: на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1\~167 гривень, з 1 травня - 1\~228 гривень, з 1 грудня - 1\~313 гривень; на дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1\~455 гривень, з 1 травня - 1\~531 гривня, з 1 грудня - 1\~637 гривень. Враховуючи викладене, стан здоровя й матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність у відповідача на утриманні однієї малолітньої й двох неповнолітніх дітей, те, що відповідач одержує регулярний дохід, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх із позивачем спільної дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/6 частки одержуваного заробітку (доходу) на місяць. При цьому розмір аліментів не повинен бути менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. За змістом частини першої статті 79, частини першої статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, аліменти на неповнолітню дитину підлягають стягненню із дня подання до суду позовної заяви - з 18 грудня 2015 року. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити через їх недоведеність у судовому засіданні.

Outcome: partial