Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 13.05.2020 /а.с.34/, просив усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою по [ADDRESS] (далі Земельна Ділянка) шляхом перенесення магістральної газогінної металевої труби під постійним тиском природного газу (далі Газогінна Труба), прокладеній поблизу його будинку, в безпечну чотириметрову зону технічного коридору на землі загального користування; відновити стан Земельної Ділянки, який існував до порушення його прав та інтересів; та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 100 000 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що, як інвалід ІІ групи, користувався пільгами по користуванню природним газом, які у 2019 році відповідачем йому були відмінені, чим принижено його честь та гідність, як громадянина України, і завдано моральних страждань та матеріальних збитків. Окрім того, керівництвом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем» «Житомиргаз» (далі Житомиргаз) було змінено генеральний проект 1991 року укладання Газогінної Труби і остання укладена в двох метрах від погреба під його будинком по Земельній Ділянці без його нотаріально завіреної письмової згоди. Такі грубі порушення техніки безпеки поставили під загрозу вибуху газу в його домоволодінні та не дають йому можливості засадити Земельну Ділянку зеленими насадженнями. \~ \~ \~ \~ Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача не визнала позов, мотивуючи тим, що Житомиргаз не є ні власником Газогінної Труби, ні замовником її будівництва, а лише господарюючим суб`єктом (оператором ГРМ), на якого покладено обов`язок забезпечувати безаварійне та безперервне газопостачання до об`єктів споживачів в межах зони ліцензованої діяльності. Натомість сам позивач самовільно здійснив добудову до свого будинку, розмістивши її на розподільчому підземному газопроводі низького тиску без будь-яких дозвільних документів і тим самим наражаючи на небезпеку вибуху газу поблизу розташованих будинків. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до наступного висновку. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.ст.16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. З матеріалів справи слідує, що згідно копії свідоцтва про право власності від 16.01.1996, виданого Новоград-Волинською районною радою народних депутатів, позивачу належить будинок по [ADDRESS] (далі Будинок) та земельна ділянка, на якій він розташований (копія державного акту на право приватної власності на землю від 14.12.1993). Відповідно до ст.ст.3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені Законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Тягар доказування обставин, покладених в основу позовних вимог, покладається на позивача, який і має довести обґрунтованість заявлених вимог. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що відповідачем були допущені грубі порушення правил техніки безпеки при укладанні Газогінної Труби, яка укладена в двох метрах від погреба під його Будинком, замість допустимих чотирьох метрів на землях не його приватного користування, а загального. Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем» «Житомиргаз» є оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Власником Газогінної Труби є держава в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, а відповідач обслуговуюча організація. Взаємовідносини між споживачем та газопостачальною організацією врегульовуються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015. Як слідує з матеріалів справи, замовником будівництва підвідного газопроводу та відповідно газифікації с. Гульськ у грудні 1994 року була Об`єднана дирекція по будівництву об`єктів, зв`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (Державна дирекція «Чорнобильбуд»). Розпорядженням голови Новоград-Волинської районної ради народних депутатів Житомирської області № 134 від 29.12.1994 було затверджено акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту газопроводу в с. Гульськ. Тобто, будь-яких порушень при будівництві останнього встановлено не було. Натомість позивачем, у свою чергу, на Земельній Ділянці без відповідних дозволів, в порушення вимог положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», було самовільно здійснено добудову до Будинку, яка розміщена на розподільчому вуличному підземному газопроводі низького тиску, що знаходиться на балансі відповідача. Відносно позивача у зв`язку з цим 28.09.2017 працівниками будівельного нагляду інспекційного відділу Управління ДАБІ у Житомирській області було складено акт за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил, складено протоколи та 12.10.2017 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.96 КУпАП. Остання рішенням суду від 13.05.2019 залишена без змін. За таких обставин, ураховуючи принцип змагальності сторін, позивач зобов`язаний був довести, що діями відповідача йому створюються перешкоди у користуванні його майном, зокрема домоволодінням, розташованим по [ADDRESS] , у тому числі і створення небезпечних умов, одночасно спростувавши докази, надані стороною відповідача, що свідчать про протилежне. Нормами ст.16 ЦК України передбачено, що, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів. Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Тому позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватися від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. Обравши способом захисту усунення перешкод шляхом перенесення Газогінної Труби не до власника останньої, позивач, в силу ст. 10 ЦПК України, був зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відтак, голослівними є його твердження про те, що при будівництві газопроводу в с. Гульськ, зокрема газифікації [ADDRESS] , де розміщене його домоволодіння, були допущені будь-які порушення, так як цього належними та допустимими доказами ним не доведено. Окрім того, пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову до такого відповідача. За змістом заявлених позовних вимог належним відповідачем у даному випадку є власник Газогінної Труби, а не обслуговуюча її організація. При цьому позивач не заявляв в порядку ст.33 ЦПК України клопотань про притягнення до участі в справі належного відповідача. А непред`явлення вимог до належних відповідачів є підставою для відмови у позові, що вбачається з роз`яснень\~постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». Отже, виходячи з вищевикладеного, та враховуючи те, що позивач не виконав свій процесуальний обов`язок доказування, не надав суду достовірних доказів про порушення його прав з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Підстави для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди також відсутні, оскільки вони є похідними від первісних вимог.

Outcome: dismissed