Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.01.1996 між ним та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, про що зроблено актовий запис № 138. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені через відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, наявність різних поглядів на життя, втрату почуттів любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 27.01.1996 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, актовий запис № 138, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.01.1996 (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 413, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва (а.с. 3). Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з жовтня 2012 року. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство ними не ведеться, між останніми втрачено взаєморозуміння та почуття любові й поваги, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Беручи до уваги наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, а відтак підлягає розірванню. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Outcome: approved