Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Савік Шустер Студія» про визнання недостовірною і спростування інформації. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час прямої трансляції [INFO] ефіру телепрограми «Шустер LIVE» на телеканалі 3S.tv народним депутатом України [PERSON] розповсюджено наступну інформацію: «…в ответ бывшего пресс-секретаря министра бывшего внутренних дел [PERSON], который рано или будет поздно привлечен к уголовной ответственности за преступление против Майдана, министра внутренних дел оппозиционного правительства, я скажу следующее: есть чушь, есть полная чушь. Вот это еще больше, чем полная чушь, - то, что рассказывает господин [PERSON]. Я навстречу его версии, которую он высказал в понедельник, для того, чтобы еще больше забить баки нашим несчастным телезрителям, выдумаю свою версию. [PERSON], рекомендую использовать, и Ваши московские заказчики позитивно ее оценят…». Позивач вважає розповсюджену відповідачем інформацію недобросовісною, такою, не відповідає дійсності, спричиняє сильну образу та порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, у зв'язку з чим просить суд визнати недостовірною інформацію та зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію під час прямої трансляції ефіру телепрограми «Шустер LIVE» на телеканалі 3S.tv. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2016 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 27.01.2017. 02.02.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач частково визнає позовні вимоги, зокрема, зазначає, що ним помилково було зазначено інформацію щодо перебування позивача на посаді прес-секретаря МВС України [PERSON] У судовому засіданні 14.02.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання 14.02.2018 не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа свого представника у судове засідання 14.02.2018 не направила, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Враховуючи те, що позивач не заперечив щодо проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28). Згідно ст. 200 ЦК України, інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як вбачається зі змісту ч.ч. 1-2 ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Судом встановлено, що під час прямої трансляції [INFO] ефіру телепрограми «Шустер LIVE» на телеканалі 3S.tv народним депутатом України [PERSON] розповсюджено наступну інформацію: «…в ответ бывшего пресс-секретаря министра бывшего внутренних дел [PERSON], который рано или будет поздно привлечен к уголовной ответственности за преступление против Майдана, министра внутренних дел оппозиционного правительства, я скажу следующее: есть чушь, есть полная чушь. Вот это еще больше, чем полная чушь, - то, что рассказывает господин [PERSON]. Я навстречу его версии, которую он высказал в понедельник, для того, чтобы еще больше забить баки нашим несчастным телезрителям, выдумаю свою версию. [PERSON], рекомендую использовать, и Ваши московские заказчики позитивно ее оценят…». Розповсюдження зазначеної позивачем інформації не заперечується відповідачем. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. Водночас, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів інших осіб у випадках, не передбачених законом, розгляду не підлягають. Оцінюючи зміст оспорюваної позивачем інформації, зокрема: «…в ответ бывшего пресс-секретаря министра бывшего внутренних дел Захарченка…», суд зазначає, що зі змісту цієї інформації очевидним є те, що відповідач має на увазі позивача, однак, як вбачається з копії трудової книжки позивача, останній не працював прес-секретарем міністра внутрішніх справ України [PERSON] [PERSON] був звільнений з МВС у 2011 році (а.с. 16) Водночас, те, що зазначена інформація є недостовірною, не спростовується відповідачем, про що зазначено у письмовому відзиві. Що стосується інформації: «…который рано или будет поздно привлечен к уголовной ответственности за преступление против Майдана…», слід зазначити, що в даному висловлюванні відповідач стверджує про наявність в діях позивача ознак порушення норм чинного законодавства України, яке може бути підтверджено виключно належними доказами. Водночас, відповідач не здійснив посилання на конкретні докази, на підставі яких здійснено такий висновок, та не вказано джерело отримання зазначеної інформації. Також, підлягає спростуванню і наступна інформація: «…и Ваши московские заказчики позитивно ее оценят…», оскільки, матеріали справи не містять доказів того, що дана інформація відповідає дійсності, а тому суд погоджується з позицією позивача, що дані фрази є такими, що не відповідають дійсності, а тому мають бути спростовані відповідачем. Отже, оскільки, судом не встановлено і відповідачем не доведено, що поширена вище інформація є такою, що відповідає дійсності, суд приходить до висновку, що відбулося поширення недостовірної інформації, а тому вона підлягає спростуванню. Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та положень законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини сторін, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved