Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 1 700 грн., щомісячно, починаючи з 30.10.2018року і до повноліття. В обгрунтування позову посилався на те, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 12.06.2019 року. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з 30.10.2018р. не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини.Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідачка працездатна, отримує дохід, має нерухоме майно, її стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що вона може сплачувати аліменти. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2019 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що його довірителька позов визнає частково, оскільки на її утриманні є ще одна дитина. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з 25.10.2018р. і по цей час позивач не дає відповідачці доступу до дитини, будь-якими шляхами перешкоджаючи їх побаченням. Не дивлячись на бажання відповідачки зустрічатися з дитиною та приймати участь у її вихованні та утриманні позивач не надає їй для цього жодної можливості. У відповідачки є ще одна дитина [PERSON] , 2003 року народження, а також має непрацездатних батьків [PERSON] , 1940 р.н. та [PERSON] , 1942 р.н., які є внутрішньо переміщеними особами та проживають разом з нею. Матеріальне становище [PERSON] є скрутним, її сукупний дохід за період VI квартал 2018р. - VI квартал 2019р. склав 79 479,69 грн. за вирахуванням податків і зборів. На даний час відповідачка не працевлаштована з причин необхідності догляду за непрацездатними батьками. Суд, вислухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. 12.06.2019р. рішенням Святошинського районного суду м.Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано/а.с.5/. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позов. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням потреб дитини та матеріального становища відповідачки, та факт утримання непрацездатних батьків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, саме з моменту пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial