Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

У вересні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна, Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Корольов Вадим Вячеславович, в якому просив визнати виконавчий напис від 21.05.2013року за №8071, виданий приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Іриною Вікторівною таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 21.05.2013 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда Іриною Вікторівною, було вчинено виконавчий напис №8071 про звернення стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 57,1 кв.м., жилою площею 22,9 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON] та за рахунок коштів задовольнити вимоги ПАТ» Дельта Банк» у розмірі 1754539,68гривень. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що суму заборгованості, щодо стягнення якої банк просив вчинити виконавчий напис нотаріуса, не можна вважати безспірною. Таким чином, нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі неповного переліку документів, визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат», які б підтверджували безспірність заборгованості перед стягувачем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Відповідач та треті особи своїх представників в судове засідання не направили, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача заявляв клопотання про витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди Ірини Вікторівникопій документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис нотаріуса. Однак дані документи суду надані не були. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та третіх осіб. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.07.2008 року між ТОВ « Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1481-0201001/ФКВ-08. 18.07.2008року між ТОВ « Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 1481-0201001/ZФПОР-08. 18.07.2008року між ТОВ « Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 1481-0201001/Zфквіn-08. 30.06.2010року між ТОВ « Український промисловий банк» та ПАТ « Дельта банк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов`язань. 21.05.2013 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда Іриною Вікторівною, було вчинено виконавчий напис №8071 про звернення стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 57,1 кв.м., жилою площею 22,9 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON] та за рахунок коштів задовольнити вимоги ПАТ» Дельта Банк» у розмірі 1754539,68гривень. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З виконавчого напису вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В.,21.05.2013 року за № 8071 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернення стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 57,1 кв.м., жилою площею 22,9 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна переданого в АТ « Дельта банк» в сумі розміром 1 754 539,80 доларів США, сума заборгованості за кредитом 148124,80доларів США та сума заборгованості за відсотками 71384,73 доларів США. Позивачем не надано жодних доказів безспорності заборгованості перед стягувачем. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено відповідно до вимог закону, та в межах повноважень нотаріуса, доказів на спростування такого висновку стороною позивача надано не було, а тому позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed