Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В обґрунтування позову зазначила, що вона - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Крім позивача у зазначеній квартирі на даний час зареєстровані її батьки - [PERSON] та [PERSON]. Батьки позивача розлучені з 2011 року та з 2009 року проживають окремо: мати проживає з донькою за місцем реєстрації, місце проживання батька невідоме так, як ні позивач ні її мати не підтримують з ним зв'язку. Комунальні служби, що надають послуги позивачу по утриманню квартири [ADDRESS], в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 3 особи та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які позивач має сплатити таким службам за надані послуги. Вказані обставини перешкоджають позивачу, як власнику квартири, у вільному користуванні та розпорядженні її майном. Оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає з 2009 року, не пов'язаний з позивачем та її матір'ю спільним побутом, не має взаємних прав та обов'язків з даними особами, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири, вважає, що він вважається таким, що втратив право користування нею. У зв'язку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Чечелівської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дошлюбне прізвище [PERSON] - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 16 липня 2016 року, актовий запис № 775 (а.с. 10). Позивачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 07 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Аршава І.О., зареєстрованого в реєстрі за № 4053 (а.с. 5), на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 30588136 від 12 липня 2011 року, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 6) та технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] (а.с. 7-8). Згідно довідки № 184 від 21 липня 2017 року, виданої Комунальним підприємством «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради [PERSON], до складу зареєстрованих у [ADDRESS] осіб входять [PERSON], 1965 року народження, та [PERSON], 1970 року народження, які є батьками [PERSON] (а.с. 20). Судом також встановлено, що 05 жовтня 2011 року шлюб між батьками позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 05 жовтня 2011 року, актовий запис № 175 (а.с. 16). При цьому, відповідач [PERSON] не проживає у [ADDRESS], в якій він зареєстрований, з 2009 року, його особистих речей та спального місця у квартирі немає, що підтверджується Актом про не проживання та відсутність особистих речей від 09 грудня 2017 року, складеним гр. [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], та вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved