Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати третіх осіб зняти відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що вона на підставі рішення № 811 від 18 жовтня 2005 року виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради отримала житлове приміщення, [ADDRESS], загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м. у тому числі. 11 грудня 2004 року позивач уклала шлюб з [PERSON], [INFO], у якого від першого шлюбу була донька [PERSON], [INFO], яких вона зареєструвала у 2006 році в квартирі [ADDRESS]. Починаючи з квітня 2006 року відповідач до теперішнього часу жодного разу у спірній квартирі не з'явилась, вона, забравши всі свої особисті речі, виїхала із спірної квартири. житловим приміщенням не цікавилась і не цікавиться, не сплачувала і не сплачує комунальні послуги та квартплату. Перешкод відповідачці у користуванні житловим приміщенням позивач ніколи не чинила, вона добровільно залишила квартиру і не мешкає в ній понад вісім років, однак до теперішнього часу залишається бути зареєстрованою в ній. Позивач неодноразово намагалися з'ясувати місцезнаходження відповідачки, але до теперішнього часу їй не відомо де вона проживає, а тому відповідачка у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку не має наміру, у зв'язку з чим, вона вимушена звертатись з даним позовом до суду та просить його задовольнити. Позивач до судового розгляду справи звернулася з письмовою заявою, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представники третіх осіб: Заводський районний відділ в м. Дніпродзержинськ ГУ Державної міграційної служби України в Д/О, ТОВ «Абонент ХХІ» в судове засідання не з'явилися, але надіслали на адресу суду заяви в яких не заперечували проти позовних вимог та просили суд розглянути справу без участі їх представників. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та т третьої особи, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачці на останню відому суду адресу, крім того у газеті «Вісті Придніпров'я» № 11 (1504) від 13.02.2014р. було надруковане оголошення про час місце та лату розгляду справи, і тому в силу ст.77 ЦПК України відповідач вважається повідомленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи позивач на підставі рішення № 811 від 18 жовтня 2005 року виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради отримала житлове приміщення, квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м. у тому числі в наслідок чого їй був виданий 05 грудня 2005 року ордер № 03 на житлове приміщення, та 13.12.2005 року вона була зареєстрована у [ADDRESS], після її отримання, що підтверджується штампом в паспорті громадянина України виданого на ім'я позивача та копією особистого рахунку [NUMBER]. В судовому засіданні встановлено, що 11 грудня 2004 року позивач уклала шлюб з [PERSON], [INFO], у якого від першого шлюбу була донька [PERSON], [INFO]. Як вбачається з особистого рахунку на спірну квартиру у 2006 році позивач зареєструвала свого чоловіка та відповідачку у квартирі [ADDRESS]. Судом встановлено, що з квітня 2006 року відповідач, забравши всі свої особисті речі, виїхала із спірної квартири, що підтверджується актом про не проживання виданого 26.05.2013р. ТОВ «Оселя». Також судом встановлено, що до теперішнього часу відповідачка жодного разу не поверталась в спірну квартиру для проживання, житловим приміщенням не цікавилась і не цікавиться, не сплачувала і не сплачує комунальні послуги та квартплату, перешкод відповідачці у користуванні житловим приміщенням позивач ніколи не чинила, вона добровільно залишила квартиру і не мешкає в ній понад вісім років, однак до теперішнього часу залишається бути зареєстрованою в спірній квартирі, що порушую права позивача, ставить її у тяжке матеріальне становище та створює умови для виникнення заборгованості за надання комунальних послуг по спірній квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до вимог ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідач в спірній квартирі з реєстраційного обліку не знята, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає власнику у здійсненні ним його законного права. Відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реєстрація та проживання Відповідача за вказаною адресою заважає позивача в повній мірі і на власний розсуд користуватись квартирою, до того ж завдає збитків матеріального та морального характеру. Суд вважає, що та обставина, що відповідач продовжує бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, порушує законні права позивача, таким чином вимога позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved