Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

У грудні 2020 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 01.03.2014 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Проте, через різність характерів та поглядів зникло почуття кохання та поваги один до одного, вони перестали розуміти один одного, спільно вирішувати основні питання життєдіяльності сім`ї, в них відсутнє взаєморозуміння, взаємна допомога та підтримка, в наслідок чого вони 23.12.2018 припинили сумісне проживання і стали проживати окремо. З часу фактичного припинення подружніх відносин і по теперішній час шлюбні відносини не поновлювалися та не відбувалось примирення. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, примирення неможливе. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.12.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом для розгляду справи по суті. 25.01.2021 відповідач подав відзив на позов, у якому визнав позов повністю. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви, відзиву на позов та пояснень відповідача встановлено, що через різні погляди та характери сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного, внаслідок чого припинили сумісне проживання і стали проживати окремо, як вказала позивач з 23.12.2018, припинили подружні відносини і по теперішній час їх не поновили. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України, суд не встановив. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved