Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що сторони по справі з 26\~грудня 2019 року перебувають\~у зареєстрованому\~шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі діти не народилися. На даний час час сторони спільно не проживають та не підтримують шлюбних відносин. Шлюб носить формальний характер. Просив шлюб розірвати. Ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі, на примирення не погоджується, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] не подала відзиву на позовну заяву, у судове засідання не прибула і про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення їй судової повістки про виклик до суду на 28 жовтня 2021 року - 15 жовтня 2021 року. Враховуючи те, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини неявки, відзиву на позовну заяву не подала, суд за письмовою згодою позивача провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, які надані лише позивачем, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 26 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2572, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 26 грудня 2019 року. Прізвища після державної реєстрації шлюбу подружжя не змінювало. За\~статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За статтею 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~частини другої\~ статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється\~внаслідок його\~розірвання за\~позовом одного\~з подружжя\~на підставі\~рішення суду\~відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. Вивчивши обгрунтування позову позивача, який просив не надавати строк для примирення, ту обставину, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, відповідачка в судове засіданняне з`явилася, не подала письмового клопотання про надання терміну для примирення, суд прийшов до висновку, що застосування судом строку для примирення подружжя за наведених обставин суперечитиме інтересам позивача. Згідно статті\~112\~СК\~України\~підставами для\~\~розірвання\~шлюбу за\~позовом\~одного\~з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, а тому з врахуванням вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним за подання позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved