Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Стислий виклад обставин та зміст позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, однак фактично там не проживають, участі в утриманні квартири не беруть, платежі за житлово-комунальні послуги не сплачують, а своєю реєстрацією змушують позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. З огляду на викладені обставини, позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням направлено за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області (а.с. 13). Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 39). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, паро місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав клопотання, в якому просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом. 27 грудня 2018 року на підставі іпотечного договору № 2105, виданий 16.04.2007 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу № 151253659 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 27 грудня 2018 року. У вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про що свідчить копія довідки № 1-1/18213 від 13.08.2019 р. (а.с. 6), відомості відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (а.с. 30-33) та інформація про реєстрацію місця проживання (а.с. 51-54). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із положеннями ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як передбачено ст. 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, у позовній заяві [PERSON] зазначає, що відповідачі зареєстровані у його квартирі, однак не проживають, участі в утриманні квартири не беруть, платежі за житлово-комунальні послуги не сплачують, а своєю реєстрацією змушують позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Проте, на підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивачем не надано жодних доказів. Із матеріалів справи не встановлено, з яких підстав позивачі зареєстровані у квартирі, чи проживають на даний час у квартирі чи не проживають, та з якого часу. На доведення позовних вимог до позовної заяви додано лише витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копію довідки про зареєстрованих осіб у квартирі, що, у розуміння ст. 81 ЦПК України, є недостатніми для доведення позовних вимог. Суд звертає увагу, що підтвердженими є лише ті обставини, що позивач є власником квартири, а місце проживання відповідачів зареєстроване у цій квартирі. Проте, для того, щоб оцінити підстави визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно також надати оцінку підставам вселення вказаних осіб у спірне приміщення чи проживання відповідачів у квартирі, яким чином порушуються права позивача та інше. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що на підтвердження позовних вимог позивачем не надано належних та достатніх доказів, у судове засідання позивач не з`являється, у зв`язку із чим суд оцінює докази, які наявні у матеріалах справи, та приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх недоведеністю. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed