Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] р., права власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує наступним. [INFO] р. помер [PERSON], який є сином позивача - [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме 1/5 частина квартири [ADDRESS]. Вказана частина квартири належить померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого сина, з метою одержання свідоцтва про право на спадщину 05.09.2016 р. вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до 12-ї КДНК, на підставі чого була відкрита спадкова справа. Проте 18.09.2017 р. державним нотаріусом була прийнята постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв»язку із відсутністю документу, який підтверджує право власності на майно померлого. Ухвалою суду від 22.01.2018 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 02.04.2018 р. представник ГТУЮ у м. Києві Чумакова М.В. надіслав суду пояснення, в яких просить розглянути справу за відсутності представника та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства (35-37). 14.06.2018 р. представником КМР Новаковським Р. надано суду відзив на позовну заяву, в якому просить розглянути справу за відсутності представника та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. 13.11.2018 р. позивач своєю заявою просить розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, [INFO] року помер [PERSON], про що Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гоовного територіального управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 8 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с. 52). Дане свідоцтво було видане на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2016 р., яким [PERSON]., [INFO], оголошено померлим (а.с. 55-56). Позивач є матір»ю померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданого Радянським відділом РАЦС м. Києва, актовий запис № 980 (а.с. 57). Як вбачається з надісланої Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи щодо майна померлого [INFO] р. [PERSON], позивач є єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлого. Позивач 05.09.2016 року звернулась до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй, як спадкоємцю за законом, свідоцтва про право власності за законом на 1/5 частину квартири [ADDRESS] Дана частина квартири належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.01.2003 р. Святошинською районною у м. Києві радою (а.с. 11). Згідно інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 21.08.2017 р. вбачається, що квартира [ADDRESS] на правві власності зареєстрована за [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина, на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с. 68). На підставі заяви про прийняття спадщини була відкрита спадкова справа, проте 18.09.2017 р. державним нотаріусом була прийнята постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв»язку із відсутністю документу, який підтверджує право власності на майно померлого (а.с. 69). Відповідно до ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 статті 1223 ЦК України регламентовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до положень ч.1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено у п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Порядку вчення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Оскільки державним нотаріусом Дванадцятої КДНК Мельник М.П. було встановлено, що відсутній документ, який підтверджує право власності на майно померлого, необхідних для вчинення нотаріальних дій, видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не мають можливості. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст. 16 ЦК України засобом захисту свого права є визнання права. Відповідно до правил статей 316,328 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню, оскільки позивач, як спадкоємець першої черги має право на спадкове майно в порядку спадкування після смерті свого сина [PERSON], який помер [INFO] року та враховуючи те, що іншим порядком не має можливості оформити право власності на спадкове майно, задоволення позову не порушуватиме права та інтереси третіх осіб у тому числі держави, та враховуючи, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняла спадщину після померлого [PERSON], але у зв'язку з відсутністю належним чином оформлення спадкодавця своїх спадкових прав, вона не може оформити на це майно право власності, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved