overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У грудні 2013 року заявник звернувся з цією заявою до суду, посилаючись на те, що він разом із [PERSON] проживали з 2005 року за адресою: [ADDRESS]. 11 лютого 2009 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого він заповів заявнику все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належало йому на день смерті, на що він мав право. [INFO] [PERSON] помер. 05 серпня 2011 року він звернувся до державного нотаріуса за отриманням свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва з тих підстав що неможливо встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та пропуском строку для прийняття спадщини. Просив встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] у будинку [ADDRESS] з 2005 року і до моменту відкриття спадщини 02 травня 2009 року. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Представники заінтересованої особи у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ч. 2 ст. 256 ЦК України у судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом установлено, що заявник разом із [PERSON] до смерті останнього проживали з 2005 року за адресою: [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується довідками Михайлівсько - Рубежівської сільської ради від 24.11.2013 року за № 1158, 1159; від 21 червня 2009 року за № 536; від 28.07.2011 року за № 1046; від 21.03.2014 року за № 225. Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.02.2009 року після смерті [PERSON]. Спору про право під час розгляду вказаної справи не виникає. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У грудні 2013 року заявник звернулася з цією заявою до суду, посилаючись на те, що вона має право приватної власності на земельну ділянку розміром 5,58 га. призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великосамбірської сільської ради, Конотопського району Сумської області. При оформленні державного акта в її прізвищі було допущено дві орфографічні помилки, а саме: при написанні її прізвища написано «[PERSON]» замість «[PERSON]» та не правильно провідмінено прізвище у давальному відмінку, написано «[PERSON]» замість «[PERSON]». Написання її прізвища саме через літеру «є» підтверджується її паспортом та ідентифікаційним номером. Вважає, що різниця у написанні її прізвища з допущенням орфографічної помилки є наслідком довільного перекладу її прізвища з російської мови працівниками Великосамбірської сільської ради при заповненні державного акту із свідоцтва про одруження яке було видане їй у 1971 році та заповнене російською мовою. Просила встановити факт належності їй [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю загальною площею 5,58 га. серії Р2 №658587, який був виданий їй Конотопською районною державною адміністрацією Сумської області 11 липня 2002 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №382. В судове засідання заявник не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, просила розглядати справу без її участі, вимоги зазначені в заяві підтримала. Представники заінтересованих осіб у справі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім'ям по батькові, прізвищем, місце і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Судом встановлено, що заявнику у справі на підставі Державного акту на право приватної власності на землю належить на праві власності земельна ділянка розміром 5,58 га. призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великосамбірської сільської ради, Конотопського району Сумської області. При оформленні державного акта в її прізвищі було допущено дві орфографічні помилки, а саме: при написанні її прізвища написано «[PERSON]» замість «[PERSON]» та не правильно провідмінено прізвище у давальному відмінку, написано «[PERSON]» замість «[PERSON]». Написання її прізвища саме через літеру «є» підтверджується її паспортом та ідентифікаційним номером. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У грудні 2013 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецька, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], громадянина України - недієздатним; призначити її, [PERSON], [INFO], опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні проти заяви не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO] являється матір»ю [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Як зазначила у своїй заяві та в судовому засіданні заявниця, 30 червня 2009 року та 16 грудня 2009 року син переніс два інсульта, в результаті тяжкого захворювання став непрацездатним, а тому згідно висновку МСЕК від 29 серпня 2013 року йому встановлена інвалідність першої групи «Б». Після зазначених подій син постійно знаходиться під її доглядом, не може розмовляти, оцінювати прості життєві ситуації. Унаслідок хвороби [PERSON] не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує встановлення над ним опіки. Згідно ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров»я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов»язки. Як вбачається з акту судово-психіатричного експерта №180 від 03.04.2014 року Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф. Мальцева [PERSON], [INFO] виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді помірно вираженої деменції внаслідок судинної патології з нав»язливими та вимушеними діями; ступінь недоумства у [PERSON] є таким, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в теперішній час. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У грудні 2013 року заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, зазначивши, що її мати [PERSON], [INFO], померла [INFO] після її смерті залишилась спадщина, проте коли вона звернулась до нотаріальної контори, їй було відмовлено у зв'язку з тим, що у свідоцтві про народження зазначено помилково ім'я матері як [PERSON]. Тому заявниця змушена звернутись до суду з даною заявою та просить встановити факт родинних відносин між нею та її матер'ю [PERSON]. Заявниця в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник зацікавленої особи в судове засідання також не з'явився, надавши суду заяву з проханням про розгляд справи у відсутність представника Першої Маріупольської державної нотаріальної контори. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-УР №184103 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на «[PERSON]». У відповідності до свідоцтва про укладання шлюбу матері заявниці серії [NUMBER] [PERSON] 09.06.1983 року уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації якого змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно про смерті серії [NUMBER] [INFO] померла [PERSON], про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції був зроблений актовий запис №1562. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Встановлення в судовому порядку факту даних родинних відносин необхідно для оформлення спадщини, яка залишалась після смерті [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON], померлою [INFO] яка є матір'ю заявниці, знайшов своє підтвердження, а отже заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У грудні 2013 року заявниця звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить суд встановити той факт, що [PERSON] є її батьком. В обґрунтування поданої заяви заявниця зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Будучи спадкоємицею першої черги заявниця звернулася до нотаріальних органів з метою належного оформлення своїх спадкових прав, однак їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю належного документального підтвердження родинних відносин з померлим. У судовому засіданні заявниця підтримала подану заяву. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявниці, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви. Судом встановлено, що заявниця, дошлюбне прізвище якої «[PERSON]», народилася [INFO]. У відповідній графі свідоцтві про народження, батьками заявниці зазначені - мати [PERSON] та батько [PERSON]. З грудня 1974 року мати заявниці перебувала у шлюбі з [PERSON], про що Палацом одруження м. Києва зроблено відповідний актовий запис № 5704 від 03 грудня 1974 року. Після одруження мати заявниці змінила прізвище на «[PERSON]». За час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, у останніх народилась дочка - [PERSON], [INFO], яка є рідною сестрою заявниці. В 1978 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано і мати заявниці змінила прізвище на «[PERSON]» (актовий запис № 647 від 16 листопада 1978 року). Між тим, після розірвання шлюбу батьки заявниці продовжували проживати разом. Під час проживання однією сім'ю, у останніх [INFO] народилась дочка - [PERSON]. В свідоцтві про народження, зі слів матері, батьком заявниці вказаний - [PERSON]. Свідок [PERSON], яка є сусідкою матері заявниці, пояснила суду, що [PERSON] та матір заявниці після розірвання шлюбу дійсно проживали однією сім'єю. [PERSON] за час свого життя не заперечував, що він є батьком заявниці. Свідок [PERSON], яка є дочкою померлого [PERSON], підтвердила той факт, що вона є рідною сестрою заявниці. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду аналогічні показання. Дослідивши здобуті докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено той факт, що [PERSON], який помер [INFO], є батьком [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У грудні 2013 року звернулася до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 04 липня 2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2013 року вони з відповідачем шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи без його участі, в якій вказав, що з позовними вимогами згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 липня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 75, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.07.2009 року. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2013 сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; оскільки почуття любові та поваги між сторонами втрачено, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута. Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У грудні 2013 року з заявою звернулась [PERSON] про скасування рішення суду про визнання її безвісно відсутньою. У судовому засіданні заявниця підтримала доводи заяви і суду пояснила, що 31 липня 1996 року рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки за заявою її чоловіка [PERSON] вона була визнана безвісно відсутньою. 19 вересня 1994 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб, в кінці 1995 року між нею та її чоловіком шлюбні відносини були припиненні і вона виїхала в Грузію в місто Руставі де і проживала до теперішнього часу. Зараз вона повернулась до міста Макіївки та має намір отримати свідоцтво про розірвання шлюбу. Просила скасувати рішення Гірницького районного суду м. Макіївки від 31 липня 1996 року, яким її було визнано безвісно відсутньою. Представник заінтересованої особи, Гірницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, згідно листа просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти задоволення вимог [PERSON] Суд, вислухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Так, відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 31 липня 1996 року [PERSON], [INFO] визнано безвісно відсутньою, яке суд вважає необхідним скасувати, оскільки остання з'явилась та звернулась до суду з заявою про її появу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У грудні 2013 року КП «Макіївтепломережа» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію у сумі 14 264 грн. 13 коп. В обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] та споживачем теплової енергії за особовим рахунком № 20/43484. Відповідно до житлового законодавства України відповідач зобов'язався щомісячно вносити плату за відпущену теплову енергію, однак за період з 01.09.2001р. по 01.09.2013р. він має заборгованість в розмірі 14 264 грн. 13 коп., яку позивач просить стягнути з [PERSON] У судовому засіданні представник позивача КП «Макіївтепломережа» Анісімова І.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суду не надані докази про поважну причини неявки відповідача у судове засідання, а тому, у відповідності до ст.224 ЦПК України, а також зі згоди позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними доказами і прийняти заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за послуги теплопостачання. Згідно з вимогами ст. ст. 11, 526 ЦК України, п.п. 33, 36 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. між КП «Макіївтепломережа» і відповідачем виникли цивільні права та обов'язки. В зв'язку з цим позивач зобов'язаний надавати послуги теплопостачання, а абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати за надані послуги. Судом встановлено, що згідно особового рахунку №20/43484 відповідач є наймачем квартири [ADDRESS]. Відповідно до чинного законодавства він зобов'язаний щомісячно вносити плату за відпущену теплову енергію. Однак за період з 01.09.2001р. по 01.09.2013р. він має заборгованість в розмірі 14 264 грн. 13 коп., тому вказана заборгованість підлягають стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп., з огляду на що на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню 229 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі ст. ст. 11, 509, 526 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У грудні 2013 року Львівське комунальне підприємство «Залізничтеплоенерго» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення з відповідачів, які проживають за адресою [ADDRESS] заборгованості за спожиту теплову енергію, яка станом на 01 жовтня 2002 року становить 2 037,26 грн., а також просить стягнути 243,60 грн. судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що ЛКП «Залізничтеплоенерго» надає послуги постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS], де згідно довідки ЛКП «Рясне-403» зареєстровані та проживають відповідачі, яким для здійснення оплати видана розрахункова книжка. За спожиту теплову енергію, станом на 01 жовтня 2002 року відповідачі заборгували підприємству 2037,26 грн., що підтверджується розрахунком боргу. На попередження про наявність заборгованості та необхідність оплати , відповідачі не вжили заходів до погашення боргу. Судовий наказ про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 2037,26грн. боргу за спожиту теплову енергію скасовано 22 серпня 2013 року. Зважаючи на викладені вище обставини, просять позов задовольнити. В судове засідання представник позивача Лутчин Р.Б. не з»явився, подав заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомили. Відповідач [PERSON] 27 березня 2014 року подав заяву, з якої вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON] за вказаною адресою не проживають та не користуються послугами ЛКП «Залізничтеплоенерго». Крім того, просить у позові відмовити у зв»язку зі спливом строку позовної давності.. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв»язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Як встановлено в судовому засіданні в [ADDRESS] зареєстровані відповідачі по справі (дана обставина стверджується довідкою з ЛКП «Рясне-403» від 18 листопада 2013 року №1306). (а.с.2) Згідно представлених позивачем розрахунків, відповідачі допустили заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 2037,26 грн. за період з 1995 року - 2002 рік (а.с.3-6). Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується лише за заявою сторони, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що термін позовної давності позивачем пропущено без поважних причин, підстав для його поновлення не має, оскільки позивачем фактично не вживались заходи для добровільного погашення боргу відповідачами, жодних дій, які б свідчили про визнання боргу вини не вчиняли, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У грудні 2013 року Миколаївський обласний будинок дитини звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про день слухання справи була повідомлена належним чином. Суд, постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], батьками [PERSON] [INFO], є [PERSON], [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], батьками [PERSON] [INFO], є [PERSON], [PERSON] 21.08.2013р. Центральним районним судом м.Миколаєва було винесено рішення, яким постановлено відібрати малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] у матері [PERSON], без позбавлення її батьківських прав. Згідно рішенням виконавчого комітету ММР від 25.10.2013р. №988, малолітні [PERSON], [PERSON] перебувають в Будинку дитини на повному державному забезпеченні. Відповідачка ухиляється від утримання своїх дітей і добровільно не надає матеріальну допомогу. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані отримувати дитину до її повноліття. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved