Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У вересні 2021 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 18 липня 1998 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За період спільного проживання у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Однак на даний час сторони припинили спільне життя як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Сумісне проживання однією сімє`ю неможливе , оскільки втрачене почуття кохання та бажання бути разом, у зв`язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Ухвалою Ічнянського районного суду від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності , на розірванні шлюбу наполягає, просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України (а.с.13-14) та шляхом публікації оголошення на офіційному сайті Судова влада України (а.с.15), а тому вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.01.2005 року між громадянами [PERSON] та [PERSON] , виконкомом Бурімської сільради Ічнянського району Чернігівської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 01 (а.с.7). Судом також встановлено,що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові.Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції , який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З положень статті 12 Конвенції вбачається, що чоловік і жінка, які досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, з урахуванням статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню дружини, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України в разі задоволення позову судові витрати , пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved