Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів які стягуються з відповідача на підставі рішень Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2009 року та 17 листопада 2009 року на її користь на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 1/3 та 1/6 часток всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2009 року у справі стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття та рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17 листопада 2009 року у справі стягнуто з на користь [PERSON] аліменти на утримання їх сина [PERSON] в розмірі 1/6 від всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач не працює, а тому вважає, що для забезпечення потреб дітей доцільним є змінити розмір аліментів шляхом стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача [PERSON]подала до суду заяву від 01.03.2018 року, якою позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч. 8 ст. 128\~ЦПК України, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку. Судом встановлено, що 25.09.2004 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18.03.2011 року було розірвано. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження серії І-ГЮ №059189 та серії І-ГЮ №093422. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2009 року у справі № 2-863/09 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно на дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину даного віку до досягнення дочкою повноліття. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17 листопада 2009 року у справі № 2-611 2009 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до повноліття дитини. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно до положень\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України\~від 05.02.2014 року за № 143 цс 13. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України із змінами, що набули чинності 08 липня 2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік від 07 грудня 2017 року, розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком до 6 років на день ухвалення рішення становить 1860 гривень. А тому, з урахуванням вищевикладеного, принципу диспозитивності цивільного судочинства та при взаємному обов'язку батьків утримувати дитину суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved