Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

У грудні 2016р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилався на те, що з відповідачкою у справі він перебуває в шлюбі, зареєстрованому 20 грудня 1996р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1090. Від шлюбу у сторін дітей немає. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивач не бажає проживати з відповідачкою однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини [PERSON] просив шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач та його представник, діючий на підставі довіреності від 15 листопада 2016року, судове засідання не зявилися, надали до суду заяву, якою справу просили розглянути за їх відсутності, свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім того, просили суд розглянути справу в порядку заочного провадження у звязку з систематичною неявкою відповідачки в судові засідання та ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.21,26). Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлялась належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причину неявки суду не повідомила (а.с. 25,27-31,32-33). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20 грудня 1996р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1090, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.14). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачкою не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачкою не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилась на свій розсуд. За таких обставин суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 551,20грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.3). На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved