Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У жовтні 2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Просто-Страхування», третя особа [PERSON] про стягнення страхового відшкодування внаслідок ДТП згідно із Полісом про цивільно-правову відповідальність власника автомобіля, яким спричинена шкода. Позивач зазначив, що внаслідок ДТП, яке сталося 12.01.2013 року з вини [PERSON], який керував автомобілем «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], був пошкоджений належний позивачу на праві власності автомобіль «Рено» д.н.з [NUMBER], керував [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2013 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення з накладенням стягнення у вигляді штрафу [PERSON], який повідомив, про наявність договору з ПАТ «Просто-Страхування» та ТОВ НВП «АТТІЗ», страхувальником від 29.07.2012 року згідно із яким за Полісом АВ № 7943928 на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] застраховано автомобіль «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], яким він керував. У встановлений строк позивач звернувся із заявою та наданням відповідних документів до Страховика про виплату страхового відшкодування, представник Страховика прийняв участь у огляді автомобіля експертом, що зазначено у протоколі огляду автомобіля від 04.06.2013 року для встановлення пошкоджень завданих ДТП. Згідно із висновком експертного дослідження належного позивачу автомобіля «Рено» д.н.з [NUMBER], яким керував [PERSON] вартість відновлювального ремонту встановлена у сумі 29.301,18 грн. (а.с.33 зв.) Посилаючись на те, що позивач у встановлені строки не виплатив йому страхову суму, просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 29.301,18 грн., а також стягнути витрати пов'язані з визначенням матеріального збитку у сумі 1110,08 грн. та судові витрати. У запереченнях (а.с.89) представник відповідача визнавши частково позовні вимоги, зазначив, що отримано 14.01.2013 року повідомлення водія [PERSON], який керував належним позивачу автомобілем на час скоєння ДТП, що сталося 12.01.2013 року, Страховиком були вжиті всі заходи передбачені ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За висновком № 15 від 04.02.2013 року вартість матеріального збитку була встановлена у сумі 14.146,39 грн. (а.с.97 зв. з НДС) Однак заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілого не було, тому зазначена сума не виплачувалась. Вимога від позивача була отримана 08.10.2013 року на суму 29.301,18 грн. з посиланням на висновок експерта від 10.06.2013 року. При порівнянні висновків були встановлені істотні недоліки у експертному висновку, наданому позивачем. Зокрема, у висновку експерта позивача від 10.06.2013 року була зазначена низка деталей, що підлягають заміні, пошкодження яких не були виявлені при первісному огляді від 04.02.2013 року. Відповідачем було додатково проведено розрахунки вартості відновлювальних ремонтних робіт з урахуванням зносу та із застосуванням середньо-регіональної вартості однієї нормо-години, що призвело до встановлення вартості 24.704,42 грн. а без НДС - 20.587,02 грн., яку вони згідно із ст. 41 названого Закону визначили. Відповідачем проведені відповідні перерахунки та було запропоновано узгоджену суму виплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 20.587,02 грн., від чого позивач відмовився. Оскільки первісно нарахована сума складає 11.788,66 грн. (без НДС) (а.с.97 зв.) згідно із висновком від 04.02.2013 року, відповідач визнає позов у цій сумі. У лютому 2014 року позивач просив додатково стягнути 3374, 70 грн. на витрати пов'язані із розглядом справи (а.с.112), зазначивши, що згідно ч.2 ст.85 ЦПК України витрати представника позивача [PERSON] на вищевказану суму підлягають стягненню з відповідача згідно ст.79 ЦПК України, як витрати, пов'язані з явкою до суду, позивач просив відшкодувати відповідачем. Зокрема, враховуючи, що позивач та його представники проживають у місті Черкаси, вони вимушені витрачати кошти на проїзд з міста Черкаси до міста Києва та у зворотному напрямку (разом 380 км автомобілем), тому йому, як стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту). Його інтереси в даній справі представляли [PERSON] та [PERSON] В судове засідання прибули обидва представника позивача, відповідно, сума добових витрат складає 60 грн. Отже, вважає, що згідно ч.2 ст.6 ЗУ «Про судовий збір», приймаючи до уваги сплату недоплаченої суми судового збору у розмірі 33,75 грн. позивача збільшив позовні вимоги на зазначену суму 3374,7 грн., яка складається з: - 114,7 грн. судового збору за заяву про забезпечення доказів; - 400 грн. витрат на виготовлення дубліката експертного висновку; - 2500 грн. витрат на правову допомогу (в межах граничного розміру компенсації); - 300 грн. витрат, пов'язаних з явкою до суду: - 60 грн. добових. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з посиланням на обставини, викладені у позовній заяві та доповнені у процесі розгляду справи, від проведення судової автотоварознавчої експертизи відмовився, посилаючись на компетентність експерта, що оцінював вартість спричинених пошкоджень у наданому ними висновку. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов частково за обставин викладених у письмових запереченнях, зазначивши додатково, що наданий позивачем звіт про оцінку вартості пошкоджень, спричинених ДТП, не відповідає встановленим вимогам для надання експертного висновку, зокрема відсутня дефектна відомість, протокол технічного огляду, що призвело до неузгодження висновків з експертним висновком авто товарознавця та фахівців Страховика, також відмовився від проведення судової автотоварознавчої експертизи. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, 12 січня 2013 року в м. Бориспіль по вул. Київський шлях сталась дорожньо-транспортна пригода за участю керованого [PERSON] автомобіля «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], власник якого є [PERSON], та автомобіля «Шевроле», реєстраційний номер [NUMBER], яким управляв [PERSON], працівник ТОВ НВП «АТТІЗ», якому належав автомобіль. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2013 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення з накладенням стягнення у вигляді штрафу [PERSON] 14 січня 2013 року до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про настання даного ДТП звернувся водій автомобіля «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON]. 29 липня 2012 року між АТ «ПРОСТО-страхування» (далі Страховик) та ТОВ НВП «АТТІЗ» укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно із Полісом АВ/7943928 від 28.07.2012 року забезпечено транспортний засіб, а саме автомобіль «Шевроле», реєстраційний номер [NUMBER], яким управляв [PERSON], працівник ТОВ НВП «АТТІЗ». Звертаючись у жовтні 2013 року до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування з відповідача, як страховика, яким бала застрахована цивільна відповідальність ТОВ НВП «АТТІЗ» щодо автомобіля, яким керував працівник цього товариства [PERSON], позивач посилався на те, що він у встановлений законом строк звернувся до страховика, але не отримав від нього ні відповіді ні страхового відшкодування, після чого звернувся до судового експерта-товарознавця [PERSON], який встановив вартість відновлювального ремонту у сумі 29.301,18 грн., що підтверджено висновком від 10 червня 2013 року. Відповідно до ст. 33.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (далі Закон) водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо- транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Статтею 34 зазначеного Закону, передбачено, що Страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місце знаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Як пояснив представник відповідача у письмових запереченнях на позов, вимога позивача про стягнення страхового відшкодування з долученим до неї висновком надійшла у встановлений законом строк. Тому, виконуючи взяті на себе зобов'язання, відповідно до договору цивільно-правової відповідальності АВ/7943928, АТ «ПРОСТО-страхування» замовило 14 січня 2013 року за власні кошти проведення авто товарознавчого дослідження пошкодженого автомобіля «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], дефектування якого було проведено 15 січня 2014 року в присутності всіх зацікавлених осіб. Відповідно до Висновку № 15 від 4 лютого 2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], становить 14146,29 гривень, а без НДС 11 788,66 грн. За правилами ст. 35.1. Закону щодо подання заяви про страхове відшкодування для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику Судом встановлено, що вимога про виплату страхового відшкодування була направлена позивачем до страховика поштою від 28.09.2013 року (а.с.18,18-звор.), до неї долучено висновок, наданий за договором позивача з експертом-товарознавцем [PERSON], який встановив вартість відновлювального ремонту у сумі 29.301,18 грн., згідно з висновком від 10 червня 2013 року. (а.с.22) У відповідь на свою вимогу до страховика позивач отримав лист від 10.10.2013 року про узгодження суми відшкодування, посилаючись на проведення спеціалістами компанії оцінки вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, та їх висновку про розмір страхового відшкодування у сумі 20.587,02 грн. без ПДВ, що передбачено згідно із вимогами ст.34 Закону про дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Таким чином, суд вважає, що Страховиком дотримано законодавство стосовно проведення необхідних дій після отримання інформації про ДТП для нарахування страхового відшкодування. Досліджуючи обставини справи щодо встановлення розміру виплати страхового відшкодування, суд, оцінюючи зібрані докази, надані обома сторонами та вищенаведені встановлені судом обставини справи, враховуючи відмову від проведення судової автотоварознавчої експертизи, дійшов такого висновку. Статтею 36 Закону передбачені дії страховика стосовно прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати. Як слідує із наданих представником відповідача документів при проведенні порівняльної характеристики Висновку № 15 від 4 лютого 2013 року та висновку №034/13 від 10 червня 2013 року було встановлено ряд недоліків, які могли вплинути на визначення розміру збитку, що був завданий власнику автомобіля «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], 12 січня 2013 року Зокрема, за протоколом інспектора ВДАІ Бориспільського МВ (а.с.76) встановлені пошкодження автомобіля «Рено», реєстраційний номер [NUMBER] на 12.01.2013 року щодо кришки багажника та бамперу (а.с.76). Згідно із протоколом технічного огляду на а.с.27 від 04 червня 2013 року у додатку до висновку №034/13, наданого позивачем за відсутності дефектного акту у протоколі зазначено перелік робіт та запасні частини, що підлягають заміні. У протоколі від 15.01.2013 року, складеного експертом [PERSON] (а.с.103) та ремонтній калькуляції від 10.10.2013 року, при повторному дослідженні відповідачем проведено розрахунок вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та застосуванням середньо-регіональної вартості однієї нормо-години, яка складає 100 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції №СА 4077АН від 10.10.2013 року, що було розраховано програмою «АІЮАТЕХ» встановлено, що вартість ремонтно відновлювальних робіт автомобіля «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], становить 24 704,42 грн., а без НДС 20 587,02 грн. Як слідує із цих документів отримані механічні пошкодження кришки багажника та заднього бамперу по характеру пошкоджень відповідають змісту ремонтної калькуляції від 10.10.2013 року складених фахівцями страховика стосовно опису необхідних для відновлювального ремонту матеріалів, запасних частин, ремонтних робіт. Крім того, як стверджує відповідач, проміжок часу між ДТП (12.01.2013) та проведенням повторного огляду автомобіля «Рено», реєстраційний номер [NUMBER] (10.06.2013 року), в той час як перший огляд за участю відповідача проводився на третій день після ДТП (15.01.2013 року) зазначена обставина може вказувати на виникнення додаткових пошкоджень за період експлуатації автомобіля відповідно до протоколу огляду від 15.01.2013 року автомобіль «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], показники одонометра становили 66657 км., а на момент повторного огляду (10.06.2013) - 72334 км., що вказує на інтенсивність експлуатації автомобіля та виникнення додаткових пошкоджень не пов'язаних з вищезазначеним ДТП. З огляду на викладені обставини, які знайшли підтвердження у судовому засіданні на підставі зібраних доказів, які суд оцінює у їх сукупності, суд дійшов висновку про визначення розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля «Рено», реєстраційний номер [NUMBER] у зв'язку із ДТП, яке сталося 12 січня 2013 року, у сумі 20.587,02 грн. без ПДВ. (а.с.104) Посилання представника на те, що оскільки зазначену суму станом на даний час відповідачем не погоджено, тому представник відповідача частково визнає позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди відповідно до Висновку № 15 від 4 лютого 2013 року в розмірі 11 788,66 грн., судом не приймаються, оскільки суд при визначенні розміру страхового відшкодування має виходити із реально встановленої суми, яка має відповідати доказам стосовно дійсності вказаних затрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля. Оскільки на підставі зібраних доказів суд дійшов висновку про вартість у сумі 20.587,02 грн. без ПДВ з посиланням на вищенаведені обставини та докази, які не спростовані обома сторонами, які відмовились від проведення судової автотоварознавчої експертизи, висновок суду ґрунтується на матеріалах справи. Вимоги позивача та заперечення відповідача судом прийняті до уваги і як зазначалось судом надана оцінка всім зібраним доказам, у тому числі поясненням сторін, у їх сукупності. Що стосується вимог позивача з посиланням на ч.2 ст.6 ЗУ«Про судовий збір», (а.с.112) то враховуючи, що надані представником позивача докази суд вважає вимоги такими що підлягають частковому задоволенню стосовно судових витрат в сумі 304, 12 грн. та послуг за надання юридичної в сумі 2500 грн. У решті вимог суд відмовляє за їх недоведеністю та відсутністю доказів. З огляду на викладене на підставі ст.ст. 979, 999 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 34, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: partial