Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У грудні 2017року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що [INFO] перебуваючи на території м. Керч помер її батько - [PERSON]. Заявниця зазначала, що на підтвердження смерті батька, йому Керченським міським відділом запису актів цивільного стану міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть, на бланку, який використовується на території м. Керч. Стверджувала, що звернувшись за місцем свого тимчасового проживання, а саме до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про державну реєстрацію смерті батька, вона отримала відмову, оскільки свідоцтво про смерть, видане недійсним органом та не відповідає встановленій законом формі, так як відповідно до п.1 ч.1 ст.3 та ч.ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Оскільки відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», м. Керч на сьогодні є тимчасово окупованою територією, то вона не має можливості зареєструвати смерть батька та отримати у Одеському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області свідоцтво про смерть [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, заявниця просила суд встановити факт смерті [PERSON], який помер [INFO] на території України - в місті Керч, а також встановити порядок виконання рішення суду. Заявниця у судовому засіданні подану заяву підтримала, просила задовольнити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи - Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській областів судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав через канцелярію суду заяву, згідно якої проти задоволення заяви не заперечував, просив розгляд справи провести у його відсутності (а.с.17). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON], який помер [INFO] на території України - в місті Керч, підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON]народилась [INFO] у місті Арциз Одеської області, що вбачається із копії паспорту серії [NUMBER], виданого Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 10 грудня 2001р.(а.с.6). Судом встановлено, що батьком [PERSON]є [PERSON], національність росіянин, що підтверджується свідоцтвом про народження(а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що [INFO], відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого Керченським міським відділом запису актів цивільного стану міністерства юстиції Республіки Крим 24 жовтня 2017року, [PERSON], перебуваючи на території України, а саме в м. Керч, помер(а.с.10). Судом встановлено, що листом Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області б/н, [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки форма свідоцтва про смерть [PERSON], виданого серії [NUMBER] виданого Керченським міським відділом запису актів цивільного стану міністерства юстиції Республіки Крим 24 жовтня 2017року - видані недійсними органами та не відповідають встановленій законом формі, так як відповідно до п.1 ч.1 ст.3 та ч.ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків(а.с.4). Відповідно до відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», м. Керч на сьогодні є тимчасово окупованою територією України. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом а статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.2 ст.257-1ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] Відповідно до вимог ч.2 ст.259 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] Згідно з вимогами ч.4 ст.257-1 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved