Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

У вересні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом який мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності. В зазначеній квартирі окрім неї зареєстрований її онук [PERSON] , який з 2015 року по теперішній час в квартирі не мешкає, адреса його постійного місця проживання їй невідома. Його реєстрація у квартирі носить формальний характер, речей відповідача в квартирі немає. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою від 24.09.2019 року за даним позовом у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. 18.10.2019 року відповідач[PERSON] направив на адресу суду письмову заяву в якій зазначив, що визнає позовні вимоги, не заперечує проти визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, справу просить розглядати у його відсутності. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду письмове клопотання про проведення підготовчого судового засідання без її участі, у зв`язку з визнання позову відповідачем, не просила ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст.. 200 ЦПК України, суд, у разі визнання позову відповідачем, вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання позивача та відповідача, заяву відповідача про визнання позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд встановив, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.09.2010 року, квартира [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 8). 06.09.2010 року право власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с. 9).. У вказаній квартирі з 31.10.2012 року по теперішній час зареєстрований [PERSON] (а.с 13). Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або його користування. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідності їх задоволення.

Outcome: approved