Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про усунення перешкод щодо у спілкуванні та вихованні дочки, [PERSON] , [INFO] шляхом визначення йому таких способів участі у спілкуванні з дочкою та у її вихованні, враховуючи бажання дитини, її режим дня та стан здоров`я: впродовж місяця на період адаптації, кожну неділю з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., місце зустрічі визначається за домовленістю між батьками з можливістю вільного пересування в присутності матері; в подальшому, перший та третій тиждень місяця з 10 год. 00 суботи до 17 год. 00 хв. неділі, з можливістю вільного пересування по місту та за його межами, без присутності матері, за умови, що батько повертає дитину за місцем проживання матері; один будній день другого та четвертого тижня місяця з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., за попередньою домовленістю з матір`ю, з можливістю вільного пересування по місту та за його межами, без присутності матері, за умови, що батько повертає дитину за місцем проживання матері; на час святкових днів порівну з матір`ю дитини за попередньою домовленістю між батьками, святкування Нового року - через рік; спільний відпочинок дитини разом з батьком на час його відпустки (літній або зимовий період) на 7 календарних днів порівну з матір`ю дитини, в тому числі за межами міста, без присутності матері, за умови своєчасного інформування матері дитини про наміри проведення такого відпочинку та повідомленням про подальше місце перебування дитини; половину всіх шкільних канікул, згідно навчального плану закладу, в якому навчається [PERSON] , [INFO] протягом навчального року. необмежене спілкування із дочкою, [PERSON] особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.03.2018 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя було розірвано шлюб між сторонами, дитина залишилися проживати разом з матір`ю. Аліменти на утримання дочки позивач надає добровільно, а також купує подарунки, вітаміни та інші необхідні речі. Між сторонами було досягнуто згоди щодо спілкування та виховання дочки, при цьому позивач з дочкою відвідував розважальні центри, дні народження родичів тощо, дочка залишалася в нього ночувати. Проте протягом останніх п`яти місяців відповідач стала чинити перешкоди у спілкуванні з дочкою, тому позивач був змушений звернутися до органу опіки та піклування. Згідно розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 04.11.2020 року було встановлено графік побачень позивача з дочкою, який відповідачем не виконувався. За таких обставин, позивач змушений був звернутися з вказаним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Позивач пояснив, що після розлучення дитина залишилися проживати разом з матір`ю, позивач безперешкодно спілкувався з дочкою, проте близько року тому ситуація змінилася. Відповідач стала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, не дозволяє йому бачитися з нею, позивач не має можливості спілкуватися з дочкою навіть по телефону. Подарунки на свята, які він приносить, відповідач забирає, проте не дає можливості вручити їх дочці особисто. Останнього разу позивач бачився з дочкою на 8 березня 2021 року, коли відповідач вивела дочку біля під`їзду на декілька хвилин. Позивач звертався до органу опіки та піклування, який встановлював графік побачень батька з дитиною, проте відповідач графіку не дотримувалася, продовжувала чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутністю. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі між собою. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/7824/17 від 06.03.2018 року шлюб було розірвано. Сторони від шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає разом з відповідачем. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району №529р від 04.11.2020 року було встановлено порядок участі у вихованні та спілкування [PERSON] з малолітньою [PERSON] . Відповідно до копії відповіді на адвокатський запит Дніпровського ВП ГУНП В Запорізькі області від 11.02.2021 року було зареєстровано п`ять повідомлень від [PERSON] стосовно колишньої дружина, яка перешкоджає бачитися з дочкою: 05.08.2020 року , 15.11.2020 року, 22.11.2020 року, 06.12.2020 року, 12.12.2020 року. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав зауважує людини, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до частини другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст.19 СК України). Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району на засідання комісії щодо надання письмового висновку про визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою, [PERSON] не з`явилася. Ознайомившись з матеріалами заяви, орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, визначив наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , враховуючи бажання дитини, її режим дня та стан здоров`я: впродовж першого місяця з дня набрання законної сили рішенням суду, на період адаптації, кожну неділю з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., місце зустрічі визначається за домовленістю між батьками з можливістю вільного пересування в присутності матері; в подальшому, перший та третій тиждень місяця з 10 год. 00 суботи до 17 год. 00 хв. неділі, з можливістю вільного пересування по місту та за його межами, без присутності матері, за умови, що батько повертає дитину за місцем проживання матері; один будній день другого та четвертого тижня місяця з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., за попередньою домовленістю з матір`ю, з можливістю вільного пересування по місту та за його межами, без присутності матері, за умови, що батько повертає дитину за місцем проживання матері; на час святкових днів порівну з матір`ю дитини за попередньою домовленістю між батьками, святкування Нового року - через рік; спільний відпочинок дитини разом з батьком на час його відпустки (літній або зимовий період) на 7 календарних днів порівну з матір`ю дитини, в тому числі за межами міста, без присутності матері, за умови своєчасного інформування матері дитини про наміри проведення такого відпочинку та повідомленням про подальше місце перебування дитини; половину всіх шкільних канікул, згідно навчального плану закладу, в якому навчається [PERSON] , [INFO] протягом навчального року. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства). Як вбачається з пояснень позивача, останній прагне спілкуватися з малолітньою донькою, підтримувати родинні стосунки, а також приймати участь у її вихованні, добровільно сплачує щомісячно аліменти на її утримання. Також, суд враховує, що відповідач жодного разу за викликом до органу опіки та піклування не з`явилася, розпорядження органу опіки та піклування щодо встановленого графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною не виконувала, при цьому, позивач неодноразово звертався до органів поліції щодо створення перешкод у спілкуванні з дитиною. Своїм правом участі у судових засіданнях, надання пояснень відповідач також не скористалася, була присутня лише у першому підготовчому судовому засіданні разом зі своїм представником. Суд, встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини, враховуючи висновок органу опіки та піклування і вимоги статей 157, 158 СК України, приходить до висновку про встановлення способу та порядку участі батька дитини [PERSON] , у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , згідно з висновком органу опіки та піклування, запропоновані способи участі батька у вихованні доньки відповідають інтересам неповнолітньої дитини та будуть ефективними у її вихованні тому приймаються судом до уваги. На думку суду, обраний спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Outcome: approved