Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

у грудні 2013 року представник позивача звернувся з позовом про усунення перешкод у користуванні господарчим приміщенням, розміщеним на території дошкільного навчального закладу № 720 за адресою: [ADDRESS] шляхом примусового виселення відповідачів з вказаного приміщення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач [PERSON], будучи прийнятим на роботу на посаду двірника дошкільного навчального закладу № 720, самовільно, без законних на те підстав, разом із своєю родиною вселився до вищевказаного господарчого приміщення, яке не придатне для проживання. В добровільному порядку звільнити приміщення не бажає. Пропозиції Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про переселення в придатне для проживання приміщення - ігнорує. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що поза встановлений графіком роботи двірника час, з яким відповідач ознайомлений, він не вправі знаходитися на території навчального закладу. Овочесховище, яке самовільно зайняв відповідач, не придатне для проживання. Інвентарний опис приміщень навчального закладу не передбачає такого приміщення як двірницька. Представник третьої особи підтримав позов у повному обсязі та проти його задоволення не заперечував. Зазначив, що питання проживання родини відповідача з малолітньою дитиною у непридатному для проживання приміщенні неодноразово було предметом розгляду засідань Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації за участі відповідача. Всі пропозиції відселення у придатне для проживання приміщення відповідачем відхилені. При цьому, розписуватися в отриманні наданих йому пропозицій відповідач відмовлявся. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду справи в судове засідання не з'явились. Заяв про розгляд справ у їх відсутність не подавали. Суд, заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дошкільний навчальний заклад № 720 за адресою: [ADDRESS], належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передано до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» (а.с. 6-8). Розпорядженням голови Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.01.2011 № 20 «Про перезакріплення майна переданого до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації» передано до сфери управління Управління освіти Печерської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 9-10). Через невідповідність санітарно-гігієнічним вимогам, згідно з постановою Головного державного санітарного лікаря Печерського району м. Києва від 18.05.2005 № 37 «Про застосування адміністративно-запобіжних заходів» експлуатація зазначеного закладу було тимчасово заборонено (а.с. 16). Разом з тим, згідно пояснень представника позивача, для забезпечення належного санітарно-гігієнічного стану території дошкільного закладу № 720 в штатному розписі ДНЗ були залишені декілька обслуговуючих посад, в числі яких і двірник (а.с. 17). Згідно наказу в.о. завідувача ДНЗ № 720 від 08.11.2010 року [PERSON] зараховано на посаду двірника вказаного навчального закладу (а.с. 12). Наказом в.о. завідувача ДНЗ № 720 від 27.09.2013 року [PERSON] з 27.08.2013 р. по 21.05.2016 р. надано відпустку по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку (а.с. 11). Після зарахування на посаду двірника, [PERSON] самовільно зі своєю родиною вселився в нежитлове господарче приміщення (овочесховище), розташоване на території дошкільного навчального закладу № 720. Дозволу на вселення ні управління освіти, ні адміністрація закладу не надавали. Дане приміщення є непридатним для проживання, перебування в ньому несе загрозу життю та здоров'ю родині гр. [PERSON]. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживає разом з дружиною [PERSON]. яка є громадянкою Азербайджанської Республіки та перебуває на обліку в Консульському відділі Посольства Азербайджанської Республіки та малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] (а.с. 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36). Позивачем та адміністрацією закладу відповідачу неодноразово направлялися вимоги та попередження про звільнення самовільно зайнятого ним приміщення, від отримання яких він відмовлявся. Добровільно звільнити нежитлове приміщення також відмовився (а.с. 22, 23, 24, 25). Зважаючи на наявність в родині відповідачів малолітньої дитини, на засіданнях Комісії з захисту праві дитини Печерської районної в м. Києві державної адміністрації 05.11.2013 р., 03.12.2013 р. розглядалося питання проживання родини відповідача у займаному ними приміщенні. Витягом з протоколу № 23 зафіксовано, що в зв'язку з тим, що вказане приміщення не придатне для проживання, умови для проживання в ньому дитини не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, вода не проведена, ванна кімната відсутня, світло проведено відповідачем самостійно, існує загроза життю та здоров'ю дитини. Гр.. [PERSON] було запропоновано покинуте займане приміщення та надано пропозиції щодо проживання на зимовий період родини в Центрі соціальної опіки «Отчий дом», що знаходиться в м. Ватутіно Черкаської області; орендувати кімнату у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] чи орендувати кімнату у сімейному гуртожитку біля метро «Славутич». Всі вказані пропозиції гр.. [PERSON] відхилено (а.с. 29). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.12.2013 року прийнято рішення щодо примусового виселення гр. [PERSON] та його родини з господарчого приміщення дошкільного навчального закладу № 720. Згідно ст.. 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом ті іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності. Правилами ст.. 391 ЦК України визначено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Отже, судом встановлено, що відповідачі самовільно, без законних на те підстав, які б свідчили про їх право щодо користування спірним приміщенням, користуються та проживають в непридатному для проживанні нежитловому господарчому приміщенні (овочесховищі). Санітарно-гігієнічні умови проживання в даному приміщенні не відповідають відповідним нормам та становлять загрозу життю та здоров'ю їх малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] В добровільному порядку звільнити займане ними приміщення відповідачі відмовляються, пропозиції про переїзд до придатного для проживання помешкання ігнорують. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено заявлені ним позовні вимоги та обґрунтованість їх пред'явлення до відповідачів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 229 грн.40 коп.

Outcome: approved