Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

У вересні позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вони із відповідачем є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає біля неї та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, вказуючи, що спроможний нести аліментний обов`язок у розмірі ј частки його заробітку але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки після розірвання шлюбу із позивачкою він повторно 23.01.2018 уклав шлюб із [PERSON] та у них народилась дочка [PERSON] . [INFO] , яка перебуває на його утриманні. Крім того, на даний час його дружина перебуває в стані вагітності і вони чекають на появу другої дитини, а отримуваний ним дохід становить лише офіційна заробітна плата водія в ПП «Конкс» м. Вінниця, інших джерел доходів він не має. Ухвалою суду від 24.12.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач не надав заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , на що вказує свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Судом встановлено, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.03.2015 шлюб батьків дитини було розірвано (а.с.12), рішення суду набрало законної сили 02.04.2015. Обставини щодо зміни позивачем прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » відповідачем визнавались, отож в силу приписів ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, а суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини, обравши спосіб у виді частки, вказуючи, що у добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає. Статтею 180 ч.1 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 ч.3 СК України). Як убачається із довідки виданої представником правління «Терешкової 54», [PERSON] проживає в [ADDRESS] , з 24.03.2016 разом із чоловіком [PERSON] , донькою [PERSON] , 2019 року народження, та сином [PERSON] (а.с.7, 11, 17). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини визначені частини 1 статті 182 СК України. При цьому,\~приписами ч.2\~вказаної статті,\~передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач 23.01.2018 уклав шлюб із [PERSON] , на що вказує свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ., вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Згідно із записами у трудовій книжці серія [NUMBER] [PERSON] офіційно працевлаштований на посаду водія автотранспортних засобів у відділ логістики Приватного підприємства «Конекс». Матеріали справи не містять інших доказів наявності у відповідача майна на праві власності чи майнових прав. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ\~(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням обставин встановлених у судовому засіданні та обставин, які визначені ст.182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, суд дійшов висновку, що з платника аліментів на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батьків забезпечити умови життя та розвитку їх неповнолітньої дитини. З огляду на викладене, суд задовольняє позов частково. Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду\~в частині\~стягнення аліментів\~за один\~місяць допустити\~до негайного\~виконання. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~Глави 8 ЦПК України, а тому враховуючи те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, присуджує його із відповідача в дохід держави, так як інваліди ІІІ групи інвалідності не звільнені від його сплати.

Outcome: partial