Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], яку уточнила 11 лютого 2019 року, в якій остаточно просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, який стягується на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 4 жовтня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], зі стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. на стягнення у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначає, що у період з 02 грудня 2011 року по 15 липня 2013 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина проживає разом. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року на користь позивача з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 600 грн. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядком стягнення аліментів» від 17.05.2017року був збільшений мінімальний розмір аліментів та внесені зміни, зокрема до ст.ст. 181-184 СК України, та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, розмір аліментів, призначений за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2016 року, є меншим, ніж встановлений законом, та не є достатнім для утримання дитини. Зазначила, що одна позивач не може в повному обсязі забезпечувати дитину, тому вважає, що відповідач як батько дитини, який є здоровим та працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно та транспортний засіб, може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Крім того зазначила, що на теперішній час її матеріальне становище погіршилось. У звязку з цим, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилась, але від неї до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але від нього до суду надійшла заява, в якій він уточнені позовні вимоги визнає, проти задоволення не заперечує та просить суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що у період з 02 грудня 2011 року по 15 липня 2013 року позивачка [PERSON] (попереднє прізвище - Рогачова) [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 390786, виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 30 травня 2012 року, актовий запис № 536. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року по справі № 204/5693/16-ц з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, що підлягає індексації згідно до закону, починаючи стягнення з 06 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини позивача по справі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку з покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність у законодавстві імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на частку від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). У грудні 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому просила змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини з 600 грн. щомісячно на стягнення у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що на теперішній час її матеріальне становище погіршилось, а розмір аліментів у сумі 600 грн., який стягується з відповідача, на теперішній час є замалим, не відповідає витратам на утримання дитини, а також положенням чинного законодавства, згідно якого мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.\~7\~ст.\~7\~СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом\~ст. 180 СК України,\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим і індивідуальним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3\~ст. 181 СК України). Згідно Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VІІІ\~«Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року 2027 гривень. Тобто,\~очевидним є\~висновок,\~що розмір\~аліментів у\~сумі 600,00\~грн.,\~який стягується\~з відповідача\~на утримання\~неповнолітньої доньки\~[PERSON]\~на підставі\~рішення Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~04\~жовтня 2016\~року,\~є значно меншим встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини її віку. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому, розмір аліментів, які стягуються з відповідача, має бути збільшеним для утримання його дитини, що сприятиме нормальній життєдіяльності дитини, і гарантуватиме дитині належний рівень життя. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та повністю визнає позовні вимоги, суд вважає, що\~він спроможний\~надавати позивачу\~аліменти на утримання спільної дитини у заявленому позивачем розмірі. Беручи до\~уваги викладене\~та той\~факт,\~що кожен\~з батьків\~повинен виконувати\~свій обовязок\~з утримання\~дитини належним\~чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та\~оцінивши наявні\~у справі\~докази, враховуючи\~погіршення матеріального\~становища позивача\~та розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~оскільки змінились\~обставини,\~що враховувались\~при прийнятті\~судом рішення\~від 04\~жовтня 2016\~року,\~а також\~з урахуванням\~визнання відповідачем\~позову,\~суд вважає\~можливим змінити\~розмір та\~спосіб стягнення\~аліментів,\~визначений рішенням\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~04\~жовтня 2016\~року,\~що стягуються\~з [PERSON]\~на утримання\~його малолітньої\~дитини [PERSON],\~[INFO],\~на користь\~матері \~[PERSON],\~з розміру\~у твердій\~грошовій сумі\~600\~грн.\~щомісячно,\~що підлягає\~індексації згідно\~до закону,\~встановивши аліменти\~у розмірі\~1/4\~частки зі\~всіх видів\~заробітку (доходу)\~відповідача щомісячно,\~але не\~менш ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку,\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~починаючи стягнення\~з дати набрання даним рішенням законної сили, що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним відкликати виконавчий лист № 204/5693/16-ц, виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення суду від 04 жовтня 2016 року, з відділу державної виконавчої служби, в якому на виконанні перебуває вказаний виконавчий лист, після набрання даним рішенням законної сили та повного погашення заборгованості [PERSON] за вказаним виконавчим листом, якщо така заборгованість існує. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved