Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У жовтні 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 14 грудня 2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір кредиту, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних на суму залишку заборгованості, строком до 13 грудня 2011 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14 грудня 2006 року між банком та [PERSON] та 20 жовтня 2010 року між банком та публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (далі ПАТ «Акцент-Банк») були укладені договори поруки. Внаслідок невиконання зобов'язань заборгованість за кредитним договором станом на 30 вересня 2011 року становить 74 723 доларів США, з яких: 37 695,06 доларів США -заборгованість за кредитом, 24 007,39 доларів США - за процентами, 13 020,55 доларів США - пеня. У січні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, і просив розірвати кредитний договір, укладений 14 грудня 2006 року між ним та банком. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що заборгованість за даним кредитним договором відсутня. При укладенні договору поруки з ПАТ «Акцент-Банк» щодо нього порушено банківську таємницю. У січні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, і просила визнати недійсним договір поруки від 20 жовтня 2010 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк», визнати припиненим договір поруки від 14 грудня 2006 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що кредитний договір було укладено на відкриття відновлювальної кредитної лінії, а договір поруки між нею та банком укладено на кредит у розмірі 50 000 доларів США, внаслідок чого збільшено обсяг її відповідальності. Про наявність заборгованості за кредитним договором кредитор її не повідомляв, а [PERSON] стверджує, що заборгованість за кредитним договором сплатив. Договір поруки від 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено через 4 роки після видачі кредиту [PERSON] на умовах, сприятливіших за звичайні, відповідальність у розмірі 200 грн. є мізерною. При укладенні вказаного договору поруки боржником вже були порушені зобов'язання, що вказує на його фіктивність та відповідну домовленість сторін. Підстави змінювати умови кредитного договору та укладати додатковий договір поруки від 20 жовтня 2010 року лише на суму 200 грн. відсутні. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2013 року у первісному та зустрічних позовах відмовлено (том 2, а.с.136-140). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2014 року рішення суду першої інстанції у частині відмови у первісному позові скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення первісного позову частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 30 вересня 2011 року у розмірі 69 438,75 доларів США, яка складається з: 37 695,06 доларів США - заборгованість за кредитом; 24 007,39 доларів США - проценти за користування кредитом; 7 736,30 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 200 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині первісного позову відмовлено (том 2, а.с.222-228). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09 липня 2014 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2014 року скасовано в частині вирішення позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення пені та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 200 грн., справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 3, а.с. 51-54). В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на незаконність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі (том 2, а.с.142-145). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог та ухвали касаційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за кредитним договором та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 200 грн., суд першої інстанції виходив із того, що банком не надано доказів про отримання позичальником кредиту у розмірі 50 000 доларів США та 9 000 доларів США. Однак, із вказаними висновками суду у повній мірі погодитись неможливо з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 14 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 0612/009KW, за умовами якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 50 000 доларів США окремими траншами на підставі попередньої вимоги згідно п. 2.1.2 цього договору в обмін на зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів згідно графіків, які оформляються у вигляді додатків до цього договору і є його невід'ємною частиною, комісії та винагороди, штрафу і пені в обумовлені цим договором терміни. Термін повного погашення кредитної лінії - 13 грудня 2011 року. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 14 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що й боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (том 1, а.с. 17, 120, 141). 14 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір застави майна. Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою за цим договором складає 150 000 доларів США (том 1, а.с. 112-113). 14 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є 1/2 частини приміщення магазину по вул.. Шевченка, 1-а у м. Красилові Хмельницької області. Вартість предмета іпотеки становить 56 250 доларів США (том 1, а.с. 114-116). 14 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір застави товару в обороті, згідно якого у заставу передано алкогольні напої. Вартість предмета застави становить 4 817 доларів США (том 1, а.с. 117-118). Додатком № 1 від 18 грудня 2006 року до кредитного договору № 0612/009КW передбачено графік погашення кредиту та процентів кредиту у розмірі 35 000 доларів США, виданої у рамках кредитної лінії (том 1, а.с. 16, 166, 205). Додатком № 2 від 24 січня 2007 року до кредитного договору № 0612/009К W передбачено графік погашення кредиту та процентів кредиту у розмірі 9 000 доларів США, виданої у рамках кредитної лінії (том 1, а.с. 174). Додатком № 2 від 22 квітня 2008 року до кредитного договору № 0612/009К W передбачено графік погашення кредиту та процентів кредиту у розмірі 7 890 доларів США, виданої у рамках кредитної лінії (том 1, а.с. 118). 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладений договір поруки № 167, розмір відповідальності поручителя становить 200 грн. (том 1, а.с. 9-10). Внаслідок невиконання зобов'язань за кредитним договором заборгованість станом на 30 вересня 2011 року становить 74 723 доларів США, з яких: 37 695,06 доларів США - заборгованість за кредитом, 24 007,39 доларів США - за процентами, 13 020,55 доларів США - пеня (том 1, а.с.6-7, том 2, а.с. 163-171, 217-219). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із п. 4.2 кредитного договору нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п. 4.1 цього договору, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано позичальником. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із п. 2, 4 договору поруки від 14 грудня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення заборгованості по пені у розмірі 13020,55 доларів США у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 3,4 договору поруки від 20 жовтня 2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк», відповідальність боржника і поручителя є солідарною. Розмір відповідальності 200 грн. (том 1, а.с. 9,10). Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Частиною 1 статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткові (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. З ст. 554 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених правових норм поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення декількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання, ч. З ст. 554 ЦК України не застосовується. Договори поруки, укладені між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] та між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ПАТ «Акцент-Банк», є різними самостійними договорами, а тому поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою. Тому з поручителя ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі укладеного між сторонами договору поруки від 20 жовтня 2010 року слід стягнути солідарно з [PERSON] 200 грн. у межах встановленого ліміту. За таких обставин рішення суду в частині відмови у стягненні пені та відмови у стягненні солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 200 грн. підлягає скасуванню, оскільки воно ухвалено з порушенням норм матеріального права (не застосовано закон, який підлягав застосуванню), (п.4 ч.1, ч.2 ст. 309 ЦПК України), з ухваленням нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог. При цьому доводи [PERSON] та [PERSON] про неотримання боржником грошових коштів у розмірі 50 000 доларів США спростовуються матеріалами справи, а заяви про застосування наслідків спливу позовної давності - у матеріалах справи не має.

Outcome: approved