overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 06 червня 2008 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 172. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 06 червня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 172. Мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки з серпня 2014 року, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо відновлення свого дошлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 17 травня 2007 року Галицинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 10. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню доньку Дар'ю, [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з 2009 року та з того часу спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо та кожен з них має власне особисте життя. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Підтвердив, що шлюбні відносини між ними тривалий час не підтримуються. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 17 травня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Галицинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 10. Мають від шлюбу неповнолітню доньку Дар'ю, [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки з 2009 року, так як мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 27 вересня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 924. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними фактично припинені з червня 2014 року, вони не ведуть сумісного господарства. Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, що призвело до втрати почуття кохання та припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Підтвердив, що шлюбні відносини між ними припинені та вони мешкають окремо. Суд, вислухавши відповідача, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 27 вересня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 924. Мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім`ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.З ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища, яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. У позовній заяві позивачка посилається на те, що 17.12.2004 року вона одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням суду шлюб між нею та відповідачем, було розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, з 17.12.2004 року. Рішенням суду шлюб між позивачкою та відповідачем, було розірвано. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач кошти на утримання дитини в добровільному порядку не надає, інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має. В силу ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в прибуток держави 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 190 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 19 вересня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 727. Від шлюбу дітей не мають. З липня 2014 року сторони однією сім'єю не мешкають. Розійшлися у зв'язку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям. Відповідача матеріально не утримував сім'ю, зловживає спиртними напоями. Внаслідок чого в сім'ї часто виникали суперечки і скандали. Поновити сімейні стосунки не вдається. Позивачка вважає, що подальше сімейне життя між нею та відповідачем неможливе і що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутністю. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 25 вересня 1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області актовий запис № 780, укладений між сторонами справи. Посилаючись на те, що між нею та відповідачем погіршились стосунки, вони не підтримують шлюбних стосунків, вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. У судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява позивачки, в якій вона просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1999 року. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, шлюб має формальний характер, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 28 серпня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві актовий запис № 2081, укладений між сторонами справи. Посилаючись на те, що між нею та відповідачем погіршились стосунки, не підтримують шлюбних стосунків, вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. У судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява позивачки, в якій вона просить суд проводити судове засідання за її відсутності позов підтримує у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2013 року. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 23 вересня 1989 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Бараниківській сільській раді Кременського району Ворошиловградської області, актовий запис № 14. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З лютого 2013 року однією сім'єю вони не проживають через те, що позивачка проживає однією сім'єю з іншим чоловіком та має бажання зареєструвати з ним шлюб. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також просила залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, згоден на розірвання шлюбу. Не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 10 грудня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1246. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року однією сім'єю вони з [PERSON] не проживають. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд виходить також і з того, що визнання відповідачем позову не порушує права і інтереси чи свободи інших осіб та не суперечить закону. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначила, що 03 вересня 1999 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 601. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З жовтня 2014 року однією сім'єю вони не проживають. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що уточнює позовні і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що визнає уточнені позовні вимоги та не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], та [INFO] - [PERSON], батьками яких є сторони по справі. (а.с. 6,7). Діти мешкають разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходяться на повному її утриманні. (а.с. 10). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дітей, платника аліментів, який працює, інших осіб на утриманні не має, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд виходить також і з того, що визнання відповідачем позову не порушує права і інтереси чи свободи інших осіб та не суперечить закону. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved