Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 2 Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування обтяження та припинення чинності запису про обтяження, просив скасувати обтяження, а саме заборону на нерухоме майно, зареєстровану 15 травня 2008 р. 13:33:01 за № 7188028 реєстратором: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 2, підстава обтяження: повідомлення б/н 06.09.1971, Ощадбанк на об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , архівний запис 1425-1 за адресною книгою та припинити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чинність запису про обтяження № 4977012. Витрати по сплаті судового збору просив віднести за його рахунок. В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивачу на підставі договору дарування житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 23 квітня 2014 року належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказано, що в липні 2020 року позивач з метою відчуження належного йому будинку звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу за консультацією щодо переліку документів, які він повинен надати для нотаріального посвідчення відповідного правочину. Під час прийому при роботі з документами нотаріус повідомила, що належний йому житловий будинок є обтяженим і на нього накладено заборону, про що було сформовано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09 липня 2020 року № 215636744. З даної інформаційної довідки позивачу стало відомо, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься наступна інформація: тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 7188028, зареєстровано: 15 травня 2008 р. 13:33:01 за № 7188028 реєстратором: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 2, підстава обтяження: повідомлення б/н 06 вересня 1971, Ощадбанк, об`єкт обтяження: будинок, адреса - [ADDRESS] , архівний запис 1425-1 за адресною книгою, заявник: Друга Кіровоградська ДНК. Запис про заборону відчуження 14 березня 2014 року було перенесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження 4977012. Вказував, що у зв`язку з накладеною забороною він не може розпорядитись належним йому на праві власності майном, з огляду на що змушений звернутись до суду. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 29 жовтня 2020 року від представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на позовну заяву. 22 січня 2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Від представника Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09 липня 2020 року (номер інформаційної довідки 215636744, Другою Кіровоградською ДНК було накладено обтяження, а саме: заборону відчуження на будинок, за адресою: [ADDRESS] , на підставі повідомлення, б/н, 06 вересня 2971, Ощадбанк. Відповідно до листа завідуючої Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 від 15 вересня 2020 року, вказано, що алфавітна книга обліку заборон за 1971 рік знаходиться на зберіганні у Державному нотаріальному архіві в Кіровоградській області. Згідно до відповіді в.о. завідувача Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області від 01 вересня 2020 року, повідомлено, що надати копії документів на підставі яких було накладено арешт на будинок не є можливим, оскільки відповідно до ст. 214 переліку документів Міністерства юстиції СРСР, органів, установ юстиції і судів із зазначенням строків зберігання документів переписка по накладенню та зняттю арештів та заборон на житлові будинку від 31 січня 1980 р. зберігається 3 роки. Згідно алфавітної книги обліку заборон відчуження житлових будинків і арештів накладених на жилі будинки за адресами (1950-1994 р.р.) міститься запис: [ADDRESS] [PERSON] отн. н/с от 6.ІХ.71г». Відмітка про зняття заборон відсутня. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно зі статтею 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин 1, 2статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. За змістом положень частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України передбачає захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння. Так, вказаною нормою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом положень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на описане майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до статей 9,16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є, зокрема, нотаріус. За змістом положень пункту 9 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють, зокрема, такі нотаріальні дії: накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації. Згідно з підпунктом 5.1. пункту 5 Глави15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. За змістом положень частини 4 статті 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. Відповідно до підпункту 6.1 пункту 6 Глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012 року за № 296/5 про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. З огляду на положення статті 41 Конституції України, статей 316, 317, 319, 321 ЦК України, суд приходить до висновку, що існування обтяження порушує права позивача як власника нерухомого майна, оскільки позбавляє його права розпорядження таким майном. При цьому, доказів на спростування зазначеного висновку суду матеріали справи не містять. Зважаючи на викладене, а також оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що з метою усунення обставин, які перешкоджають позивачу реалізувати у встановленому законом порядку правомочність щодо розпорядження належним йому на праві власності майном, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved