Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У грудні 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя посилаючись на те, що 31.08.1996 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В період шлюбу, за спільні сумісні кошти подружжя, вони придбали наступне майно: автомобіль ВАЗ 21043, н.з. [NUMBER], 2005 року виготовлення, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER]. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 10.12.2012 року дійсна вартість автомобілю складає 26617,00 грн. Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу вони не досягли. Після подання нею позовної заяви про розірвання шлюбу - 01.02.2012 року, відповідач без її згоди продав зазначений автомобіль. Згідно відповіді Новомосковського ВРЕР на адвокатський запит: 01.02.2012 року автомобіль ВАЗ 21043, н.з. [NUMBER], 2005 року виготовлення, кузов [NUMBER] був знятий з обліку для реалізації. 02.02.2012 року даний автомобіль був зареєстрований Новомосковським ВРЕР на нового власника [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] з правом користування [PERSON] Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 13308,50 грн., а також судові витрати: судовий збір, судові витрати за проведення звіту про оцінку транспортного засобу (а.с.2-3). Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с.121-123). В апеляційній скарзі (а.с.125) [PERSON] просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки згоди на продаж спірного автомобіля позивач колишньому чоловіку не надавала, та стягнути на її користь 8192,12 грн. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що спірний автомобіль не є об'єктом правом спільної сумісної власності подружжя. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом першої інстанції встановлено, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя, оскільки придбаний сторонами у шлюбі, та продано відповідачем без згоди позивача. Відмовляючи у задоволенні позову про поділ спірного автомобіля з підстав невизнання недійсним договору про його відчуження третій особі, суд першої інстанції не врахував, що позовна заява містить вимоги про стягнення з відповідача 1/2 частини вартості проданого автомобіля. Згідно з висновком експертизи вартість автомобіля на час розгляду справи в суді становить 16384,23 грн. (а.с.71-80). Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості проданого автомобіля підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи відповідача про придбання автомобіля за кошти його родичів, про згоду позивача на продаж автомобіля та сплату позивачу 1/2 частини вартості проданого автомобіля, наведені ним в запереченнях на апеляційну скаргу (а.с.146-147), не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доказів про сплату ним позивачу 1/2 частини вартості проданого автомобіля не надано, рішенням суду першої інстанції, яке відповідачем рішення не оскаржене, автомобіль визнано спільним майном подружжя. З огляду на це колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина вартості проданого автомобіля в сумі 8192,11 грн. У зв'язку з викладеним і

Outcome: partial