Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], Державної податкової інспекції, треті особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, управління ДАІ в Чернівецькій області, про звільнення майна з-під арешту, в якому просило звільнити автомобіль марки ВАЗ, модель 21114, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] з-під арешту та розшуку. В обґрунтування позову зазначало, що 28 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № CVCWAK10010502, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 11285,58 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та позичальником [PERSON] 28 вересня 2006 року укладено договір застави автотранспорту №CVCWAK10010502, за умовами якого [PERSON] передав у заставу банку автомобіль марки ВАЗ, модель: 21114, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] й відповідно саме з 29 вересня 2006 року у банку виникло право застави на спірний автомобіль. Відповідно до рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2011 року у справі за позовом банку до [PERSON] у рахунок погашення заборгованості в розмірі 7228.81 дол. США звернуто стягнення на автомобіль марки ВАЗ, модель: 21114, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номера [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПриватБанком з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. На даний час за актом приймання-передачі автомобіля від 27 жовтня 2008 року вищевказаний транспортний засіб [PERSON] добровільно передано на стоянку ПАТ КБ «ПриватБанк» , м.Чернівці, вул. Комунальників, 2. Разом з тим, 20 квітня 2012 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Тодиренчуком М.І. при примусовому виконанні постанови №146875 від 01 серпня 2010 року, виданої ВДАІ про стягнення на користь держави боргу з [PERSON] в сумі 510,00 грн., накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності відповідачу та 21 травня 2012 року оголошено розшук майна відповідача. Оскільки у банку право застави виникло з 28 вересня 2006 року, а постанова Шевченківським ВДВС про накладення арешту та розшук майна була винесена у 2012 році, тобто пізніше ніж укладено договір застави, та станом на 29 жовтня 2013 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» не погашена і становить 15 880,34 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави, банк позбавлений можливості задовольнити свої вимоги шляхом реалізації належного йому право на звернення стягнення на предмет застави та виконати рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області, яке ст.. 124 Конституції України підлягає обов'язковому виконанню. Тому посилаючись на вказане, банк просив звільнити належний на праві власності [PERSON] автомобіль марки ВАЗ, модель: 21114, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номера [NUMBER] з-під арешту, накладеного 20 квітня 2012 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Тодиренчуком М.І. і припинити розшук вказаного спірного транспортного засобу, а також стягнути судові витрати. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2013 року за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до участі в справі залучено в якості співвідповідача Державну податкову інспекцію м. Чернівці, а також змінено процесуальний статус управління ДАІ в Чернівецькій області з співвідповідача на третю особу й відповідно уточнено позовні вимоги з урахуванням позовних вимог до Державної податкової інспекції м. Чернівці. У судове засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, надав заяву про розгляд справи на підставі положень ст. 158 ЦПК України у відсутності їх представника, а також вказав, що заявлені позовні вимоги підтримає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема шляхом розміщення оголошення в газеті, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник відповідача - Державної податкової інспекції м. Чернівці в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій вказав, що розгляд справи просить провести у відсутності представника інспекції, а також просив відмовити в задоволенні позову, оскільки ДПІ є неналежним відповідачем. Представник ДАІ УМВС України в Чернівецькій області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення та просив розгляд справи провести у відсутності представника ДАІ. Представник Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. При цьому, надав суду копії матеріалів виконавчого провадження № 33403945. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, а також копії матеріалів виконавчого провадження вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як убачається з матеріалів справи, 28 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №CVCWAK10010502, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 11 285,58 дол. США (а.с. 4-5). Крім того, 28 вересня 2006 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та відповідачем укладено договір застави автотранспорту №CVCWAK10010502, за умовами якого [PERSON] передав у заставу банку автомобіль марки ВАЗ, модель: 21114, рік випуску: 2006. тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с. 6-7). Разом з тим, як встановлено судом, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконував, що призвело до утворення заборгованості, у зв'язку з чим банк був змушений звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] позов банку задоволено та у рахунок погашення заборгованості в розмірі 7 228.81 дол. США звернуто стягнення на автомобіль марки ВАЗ, модель: 21114, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номера [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного транспортного засобу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. На даний час за актом приймання-передачі автомобіля від 27 жовтня 2008 року вищевказаний транспортний засіб [PERSON] добровільно передано на стоянку ПАТ КБ «ПриватБанк» , м. Чернівці, вул. Комунальників, 2. Разом з тим, 20 квітня 2012 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Тодиренчуком М.І. при примусовому виконанні постанови №146875 від 01 серпня 2010 року, виданої ВДАІ про стягнення на користь держави боргу з [PERSON] в сумі 510,00 грн., накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності відповідачу та 21 травня 2012 року оголошено розшук майна відповідача (а.с. 11). Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно із ч. 1 ст. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадку, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту його нотаріального посвідчення. Крім того, положеннями ст. 16 Закону України «Про заставу» визначено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави. Як вбачається зі змісту договору застави, він укладений між позивачем та відповідачем 28 вересня 2006 року. Крім того, статтею 3 даного Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Частиною 3 ст. 12 даного Закону визначено, що на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виконання пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженням. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно із положеннями ст. 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Таким чином, пріоритетом є переважне право обтяжувача відносно права іншої особи на те ж саме рухоме майно. Разом з тим, факт зареєстрованого обтяження рухомого майна, а саме автомобіля марки марки ВАЗ, модель: 21114, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номера [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], відповідно до договору застави, укладеного між позивачем та банком, підтверджується витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна. Зокрема, як убачається з витягу з реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження спірного рухомого майна зареєстровано ПАТ КБ «ПриватБанк» 08 листопада 2006 року о 17 годині 17 хвилин за № 4024424 (а.с. 9). Крім того, відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно із вимогами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Порядок звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання визначено положеннями ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Таким чином, відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» заставодержатель має право звернутися до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Крім того, згідно із нормами ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми законодавства, а також письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що в результаті проведених виконавчих дій, порушено права та інтереси позивача, що позбавляє його права на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави, а тому спірний автомобіль підлягає звільненню з-під арешту, накладеного 20 квітня 2012 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ й відповідно розшук підлягає припиненню. При цьому, доводи представника ДПІ у м. Чернівцях з приводу того, що податкова інспекція є неналежним відповідачем, то суд зазначає наступне. Так, відповідно до роз'яснень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року №6 з наступними змінами «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» вимоги осіб, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи , в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з під арешту. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція. Як вбачається з матеріалів справи, арешт накладений з метою виконання постанови про стягнення з відповідача [PERSON] штрафу на користь держави, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що ДПІ у м. Чернівціх є належним відповідачем у даній справі й відповідно доводи представника податкової інспекції є безпідставними. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved