Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

у вересні 2020 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою., просить суд встановити факт народження особи чоловічої статі, [PERSON] , [INFO] , місце народження, м. Київ, мати [PERSON] , батько зі слів матері [PERSON] . Заяву обгрунтовує тим, що заявник є цивільною дружиною [PERSON] , який народився [INFO] у м. Києві, проте після народження мати його не звернулася до органів реєстрації цивільного стану щодо реєстрації факту народження та відповідно не отримала свідоцтво про його народження, а біологічний батько [PERSON] з яким мати [PERSON] не перебувала у шлюбі помер у 1990 х роках, свідоцтво про смерть відсутнє, а також останній не може його отримати через відсутність документів, що посвідчує його особу, крім цього в дитячому садочку та в загальноосвітній школі він не перебував, про відсутність документів також свідчить постанова про уточнення анкетних даних обвинуваченого від 07.11.2007 та слідчим СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві було зазначено прізвище та дату народження обвинуваченого як [PERSON] , [INFO] , після чого [INFO] померла мати останнього, а заявник проживає разом [PERSON] , однією сім`єю починаючи з 2011 р., внаслідок чого встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для оформлення документів, що посвідчують особу [PERSON] ат реєстрації шлюбу, а також його реєстрації місця проживання. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2020 заяву залишено без руху (а.с. 16). 28.09.2020 представник заявника вимоги ухвали виконала (а.с. 18). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2020 відкрито провадження по справі (а.с. 23). Заявник та представник заявника у судовому засіданні заяву підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав викладених у ній. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 03.11.2020 та 08.12.2020 від неї надійшла заява про слухання справи без участі представника, та з урахуванням фактичних обставин справи ухвалити рішення відповідно діючого законодавства (а.с. 27, 37). Суд, вважає за можливе розгляд справи у відсутність заінтересованої ооби, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 10.06.2020 №691/20.10-36 Святошинським районним ц м. Києві ВДРАЦС Міжрегіонального УМЮ (м. Київ) надано [PERSON] відповідь за результатами заяви від 30.05.2020 щодо реєстрації народження з якої вбачається, що за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , а тому через відсутність документів, що посвідчують особу, як вказано в заяві, заявнику було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту народження (а.с. 4, 5). Згідно постанови про уточнення анкетних даних від 07.11.2007 слідчого СВ Святошинського РУ ГУМВС України було встановлено прізвище і дату народження обвинуваченого по кримінальній справі №08-12773 правильно вважати [PERSON] , [INFO] зі слів допитаних свідків матері [PERSON] та брата [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] , [INFO] померла (а.с. 7). Як вбачається із відповідді КНП «Київський міський медичний центр «Академія здоров`я людини» від23.09.2020 №061/216-1124/007 на адвокатський запит, зазначено, що на момент народження факт народження дитини підтверджувався медичним свідоцтвом про народження, за формою затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я СРС від 19.11.1984 №1300, яке видавалося при виписці матері із стаціонару всіма закладами охорони здоров`я, де приймалися пологи, корінці медичних свідоцтв про народження зберігалася 1 рік після закінчення календарного року, в якому було видано свідоцтво, крім того, форма медичного свідоцтва та інша медична документація не передбачали необхідності зазначення інформації про прізвище, ім`я, по батькові дитини на підставі чого відсутня можливість надати запитувані документи та інформацію (а.с. 29). Частинами 1 та 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За змістом ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмолено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. В ході судового засідання на пропозицію суду щодо призначення по справі судово-генетичної експертизи для визначення спорідненості [PERSON] із його рідним дядьком та в подальшому встановлення факту народження останнього, представник заявника відмовилася, оскільки вважає, що надані докази, а також пояснення є достатніми для задоволення заяви. Однак із зазначеним твердженням представника заявника неможливо погодитися, оскільки надані докази не дають підстав для повного та всебічного розгляду справи, так як державна реєстрація особи взагалі не проводилася, відповідний актовий запис про народження відсутній, інші документи, які б підтверджували його спорідненість та походження із [PERSON] , яка ніби є його матір`ю у матеріалах справи не містяться, а тому суд на підставі наданих доказів немає змоги встановити повно та всебічно всі обставини справи та надати їй належну правову оцінку. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed