Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Враховуючи вимоги позову від 26.01.2018 року, просила суд: 1) встановити порядок користування квартирою № 238 будинку 45 по вул. Героїв Крут в м. Біла Церква та виділити їй кімнати 1-а розміром 17,10 кв.м. та 3-а площею 9,90 кв.м.;\~ 2) залишити [PERSON] в користування кімнату 2-а площею 12,70 кв.м; 3) кухню, ванну, туалет, коридор залишити в загальному користуванні, а також просила стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову вказувала, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1994 року та свідоцтва про право на спадщину від 06.06.2008 року їй на праві власності належить 2/3 частини квартири № 238 по вул. Героїв Крут в м. Біла Церква Київської області, при цьому 1/3 частини вказаної квартири належить [PERSON] В даний час відповідач не проживає в квартирі, тому позивач вимушена самостійно оплачувати комунальні послуги. Вказана квартира складається із трьох житлових кімнат, а саме 1-а площею 17,10 кв.м., 2-а площею 12,70 кв.м. та 3-а площею 9,90 кв.м. Загальна площа складає 68,10 кв.м., а житлова 39,70 кв.м. В даний час між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо встановлення порядку користування квартирою, тому позивач звернулась до суду з даним позовом. 13.02.2018 року судом відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач 24.07.2018 року звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 8002 від 22.02.1994 року виданого згідно з рішенням виконкому Білоцерківської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та членам його сімї, [PERSON] та [PERSON]. Загальна площа квартири становить 68,1 кв.м. 15.04.2008 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВКК № 261790, зареєстровано в реєстрі за № 2-2395, після смерті [PERSON], який помер 27.03.2007 року. Спадкоємцем всього майна стала дружина [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири під № 238, яка знаходиться у м. Біла Церква, по вул. Комсомольська, в будинку під № 45 і належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № 8002, виданого 22.02.1994 року виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.04.1994 року за № 10746, реєстраційний номер 22327391. Квартира загальною площею 68,1 кв.м., жилою площею 39,7 кв.м., складається з трьох жилих кімнат, коридору, кухні, ванної, туалету, шафи, 2 лоджії. Відповідно до копії технічного паспорта на квартиру № 238 у житловому будинку № 45 по вул. Комсомольська, власниками квартири являються [PERSON], якій належить 2/3 частки та [PERSON], якій належить 1/3 частки. Квартира складається з трьох житлових кімнат, з них: 1-а кімната 17,10 кв.м., 2-а кімната 9,90 кв.м., 3-я кімната - 12,70 кв.м. Житлова площа квартири 39,70 кв.м, кухня окрема (спільна) площею 9,10 кв.м., ванна відокремлена (сполучена) площею - 3,40 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., коридор площею 8,80 кв.м., балкон (лоджія) 5,60 кв.м. Загальна площа квартири 68,10 кв.м. 19.01.2018 року Комунальним підприємством БМР «Житлово-експлуатаційна контора № 7» складено акт № 13 про фактично проживаючих осіб, відповідно якого [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Крім неї за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно копії висновку старшого дільничного офіцера Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області про результати перевірки звернення [PERSON] від 28.12.2017 року, встановити місце проживання громадянки [PERSON], зареєстрованої за адресою: [INFO] не виявилось можливим. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до положень статей\~ 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (стаття 358 ЦК України). Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15. Судом встановлено, що квартира № 238 у житловому будинку № 45 по вул. Героїв Крут (Комсомольська) в м. Біла Церква, житловою площею 39,70 кв.м, складається з трьох житлових кімнат, з них: 1-а кімната 17,10 кв.м., 2-а кімната 9,90 кв.м., 3-я кімната - 12,70 кв.м. Житлова площа квартири 39,70 кв.м, кухня окрема (спільна) площею 9,10 кв.м., ванна відокремлена (сполучена) площею - 3,40 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., коридор площею 8,80 кв.м., балкон (лоджія) 5,60 кв.м. Сторонам у справі вказана квартира належить на праві спільної часткової власності, при цьому [PERSON] належить 2/3 частки, а [PERSON] 1/3 частки. Виходячи із загальної житлової площі спірної квартири в розмірі 39,70 кв.м, на позивача припадає 26,47 кв.м., а на відповідача припадає 13,23 кв.м., тобто площа кімнати, яку позивач просить виділити у користування відповідачу на 0,53 кв.м. менне ніж її ідеальна частка. Таким чином, враховуючи відсутність згоди сторін щодо порядку володіння та користування спільною квартирою та неможливість точного поділу житлових кімнат, з урахуванням розміру часток сторін та площ цих кімнат,\~ а також незначний обсяг від відповідності реальних часток ідеальним, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі та встановити запропонований позивачем порядок користування квартирою, який, в свою чергу не змінює долю сторін у праві власності на квартиру. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved