Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

у грудні 2017 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вищевказана справа за підсудністю із Городищенського районного суду Черкаської області, позивач просить суд стягнути із [PERSON] ([INFO], РНОКПП [NUMBER]) на користь держави в особі Військового інституту телекомунікацій та інформації (Державна казначейська служба України у м. Києві, МФО 820172, код ЄДРПОУ 24978555, р/р 31259293102212, КПКВ 2101100) витрати, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 85743 (вісімдесят п'ять тисяч сімсот сорок три гривні) 88 коп. та судові витрати по справі у розмірі 1684 (одну тисячу шістсот вісімдесят чотири гривні) 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28.08.2015 відповідача зараховано на всі види забезпечення по курсантській нормі відповідно до абз. 2 п. 15.3 Положенння про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, затвердженого Указом Презедента України від 10.12.2008 №1153/2008 між ним та МОУ було укладено контракт про проходження військової служби у ЗСУ курсантам вищого військового навчального закладу згідно якого [PERSON] зобов'язаний проходити військову службу (навчання) у ВІТІ, однак 17.06.2016 наказом начальника військового інституту №123 [PERSON] відраховано зі списків інсттитуту у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання, тобто відповідач всупереч вимогам ст. 526 ЦК України порушив умови контракту та відповідно до ст. 623 ЦК України повинен відшкодувати позивачу завдані збитки. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.01.2018 прийнято до свого провадження та відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 48). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22.08.2015 наказом начальника Військового інституту від 28.08.2015 №175 [PERSON] був зарахований курсантом першого курсу та поставлений на всі види забезпечення по курсантській нормі (а.с. 12). 28.08.2015 [PERSON] зараховано на всі види забезпечення по курсантській нормі відповідно до абз. 2 п. 15.3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153 між ним та Міністерством оборони України укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами вищого військового навчального закладу, згідно якого [PERSON] зобов'язаний проходити військову службу (навчання) у ВІТІ, сумлінно виконувати вимоги статутів ЗСУ, накази командирів і начальників, свої службові обов'язки. Після закінчення навчання він повинен був проходити військову службу в МОУ на посадах офіцерського складу протягом 5 років (а.с. 14). 17.06.2016 наказом начальника Військового інституту №123 відповідача відраховано зі списків інституту у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання (а.с. 13). Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 Контракт про навчання припиняється достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пункту 227 цього Положення. Пунктом 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. Збитками у даному випадку є витрати пов'язані з навчанням і утриманням відповідача у ВІТІ за період з 28.08.2015 по 17.06.2016. Загальна сума витрат на утримання відповідача у ВІТІ складає 85743 грн 88 коп. з яких витрати пов'язані з грошовим забезпеченням 67911 грн 49 коп. з послугами харчування (продовольче забезпечення) протягом навчання 13228 грн 92 коп. по медичному забезпеченню 360 грн 00 коп. з споживчими комунальних послуг та енергоносіїв 4243 грн 47 коп., що підтверджується довідками-розрахунками та інформатизації (а.с. 18-22). Згідно п. 7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). На момент відрахування відповідача з інституту, діяв Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджений Постановою КМУ від 12.07.2006 року №964. Відповідно до п. 6 вказаного Порядку, витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог позивача, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність і достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення відповідачем прав позивача, а саме неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем щодо відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням в інституті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу сплачений судовий збір у розмірі 1684 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved