Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 20.10.2016 року він керував автомобілем «Subaru Outback» 2013 року випуску державний номер [NUMBER] в напрямку м. Києва. На виїзді із м. Боярка автомобіль «Subaru Outback» 2013 року випуску державний номер [NUMBER] вдарив автомобіль [NUMBER], яким керував водій [PERSON]. Так позивач зазначає, що внаслідок ДТП автомобіль «Subaru Outback» 2013 року випуску державний номер [NUMBER] зазнав значних пошкоджень, а саме було повністю пошкоджено праве заднє крило автомобіля, ляда багажника, задні праві ліхтарі, повністю розбитий задній бампер з правим протитуманним ліхтарем, завдано ушкодження лакофарбовому покриттю двох дверей правого боку автомобіля та інші ушкодження. Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного оцінювачем В.О.Антоновим вартість завданого збитку складає 158 616,49 грн. Протягом розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги, остаточно просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 108 616,49 грн. завданих матеріальних збитків. Стягнути з ПАТ «Страхова компанія « Скайд» 50 000,00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідачі та їх представники в судове засідання, не з»явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомляли. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 20.10.2016 року водій [PERSON] о 08 год. 25 хв. в м. Вишневе по вул. Київська, керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував безпечного бокового інтервалу, не впорався з керуванням, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Subaru Outback». Під час ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Даний факт підтверджується постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2016 року, відповідно до якої винним у вчиненні вище вказаної пригоди визнано [PERSON], винуватим за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 301925 від 20.10.2016 року) та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень в дохід держави. Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного оцінювачем В.О.Антоновим вартість завданого збитку складає 158 616,49 грн. 08.02.2016 року між [PERSON] та ПАТ СК «Скайд» укладено страховий поліс № АЕ 6996461 зі строком дії до 08.02.2017 року включно. Вказана сума є ринковою вартість автомобіля на момент його пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 193794,49 гривень, що значно більше його ринкової вартості, а тому відновлювати даний автомобіль економічно не доцільно. Отже, враховуючи викладене, позивачу внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом механічного пошкодження мого автомобіля завдано прямих збитків у розмірі 158 616,49 грн. Згідно вказаного страхового полісу, страхова сума (ліміт відповідальності страховика) за шкоду, заподіяну майну становить 50000 гривень. Згідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода , завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальник, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі. Відповідно до пн..4. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до пн..6. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пн. 14 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене відповідно до ст. 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України, Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: approved