Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на своє утримання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомогу на утримання дітей не надає. Домовленості з відповідачем щодо сплати аліментів не досягнуто. Крім того, зазначила, що на даний час перебуває на обліку в УСЗН Добропільської РДА та отримує державну допомогу при народженні дитини, доглядає за дітьми, та не має можливості працювати. Просила задовольнити позов. Відповідно до ч. 5 ст.279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. В прохальній частині позову просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача та з повідомленням причин неявки до суду не звертався, відзиву на позовну заяву до суду не надавав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За вказаних обставин, з урахуванням вимогст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу 1-НО № 488840 ( а.с.5) Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 702559, виданого виконкомом Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області 10 березня 2016 року батьком [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] (а.с.8) Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 777163, Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, 26 липня 2018 року, батьком [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з довідки, виданої Святогорівською селищною радою № 741/02-21 від 26 грудня 2018 року, [PERSON] проживає і зареєстрована за адресою [INFO] разом із дітьми, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. ( а.с. 10). Позивач не працює, отримує місячну одноразову допомогу при народження 2-х дітей, що підтверджується довідкою № 1330 від 19 грудня 2018 року. ( а.с.11) Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, [PERSON]В, працює у ТДВ « Шахта « Білозерська» і має стабільний дохід. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141\~Сімейного\~кодексу\~України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Як розяснено у п. 17 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України №\~3\~від\~15\~травня\~2006\~року\~«Про\~застосування судами\~окремих\~норм\~Сімейного кодексу\~України\~при\~розгляді справ\~щодо\~батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитей сторони не надали. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України,\~відповідно\~до\~яких батьки\~зобов'язані\~утримувати\~своїх\~неповнолітніх дітей;\~за\~рішенням\~суду кошти\~на\~утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються\~у\~частці від\~доходу\~її\~матері,\~батька\~або\~у твердій\~грошовій\~сумі\~за вибором\~того\~з\~батьків або\~інших\~законних\~представників дитини,\~разом\~з\~яким проживає\~дитина;\~при\~визначенні\~розміру аліментів\~суд\~враховує\~стан здоров'я\~та\~матеріальне\~становище дитини;\~стан\~здоров'я\~та\~матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність\~у\~платника аліментів\~інших\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність\~рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових\~коштів;\~доведені\~стягувачем\~аліментів витрати\~платника\~аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів;\~інші\~обставини,\~що\~мають\~істотне значення;\~розмір\~аліментів\~має бути\~необхідним\~та\~достатнім для\~забезпечення\~гармонійного\~розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог\~ст.\~182\~Сімейного кодексу України\~та як розяснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Статтею 7\~Закону\~України\~«Про Державний\~бюджет\~України\~на 2018\~рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Статтею 7\~Закону\~України\~«Про Державний\~бюджет\~України\~на 2019\~рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ч. 2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 2 ст.\~91\~СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком\~ (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Дана стаття передбачає, що право на утримання дружина з якою проживає дитина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При розгляді справи та дослідженні поданих доказів, суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] є такою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки її доходи не забезпечують прожиткового мінімуму, вона проживає разом з дітьми, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Добропільської районної ради. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей,\~ те, що відповідач є молодою працездатною особою, офіційно працевлаштований, і спроможний платити аліменти на утримання дітей, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 29 грудня 2018 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. На підставі викладеного та

Outcome: partial