Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом у якому просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням та вселити його до житлового будинку за місцем його реєстрації : [ADDRESS] . Позовні вимоги умотивовані тим, що спірний житловий будинок за договором дарування у 2009 році був подарований його то відповідачки матір`ю останній, на який відповідачка оформила право власності. У вказаному будинку окрім відповідачки зареєстровано місце проживання її доньки [PERSON] , зятя - [PERSON] , та його - позивача. Починаючи з 2008 року він періодично виїжджає на заробітки за межі області. По поверненню до дому - [ADDRESS] , відповідачка щоразу відмовляється надати йому доступ до житлового будинку, вчиняє скандали та сварки, ініціює звернення до органів поліції без будь-яких на то підстав. Оскільки відповідачка систематично чинить йому перешкод у користуванні житловим будинком, у зв`язку із складними відносинами що склались між ними, за відсутності у позивача іншого житла, останній просить зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні вказаним будинком та вселити його до будинку. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду на 12 січня 2021 року. 04 лютого 2021 року до суду надійшов відзив на позов від відповідачки за змістом якого вона просила відмовити у задоволенні вимог позивача з підстав необґрунтованості його вимог, так як жодних перешкод у користуванні житлом вона йому не чинить. В позивача наявні ключі від житлового приміщення яке він займає, замок до дверей яких замінив сам позивач. Обставини суперечки між сторонами вона не оспорює, але вони виникли через те, що сам позивач намагався чинити їй перешкоди у користуванні горищем будинку, кухнею де вона зберігає особисті речі, предмети домашнього вжитку, тощо, тим самим створивши для доступу до них. Сам позивач фактично не користується спірним господарством з 2008 року так як здебільшого проживає у м. Київ де працює й понині, а за місцем реєстрації навідується не більше ніж два рази на рік. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що господарство в якому зареєстровано місце його проживання належало батькам та перейшло за договором дарування до відповідачки. Після смерті батьків відповідачка стала чинити йому перешкод у користуванні господарством, зокрема звернулася до суду із позовом щодо його виселення, вчиняє скандали, не допускає до господарства, виганяє з нього, безпідставно звертається до органів поліції зі скаргами на нього. Через такого роду конфлікти він вимушений залишити власне житло та тимчасово проживати за місцем проживання його брата чи то сестер. За відсутності роботи за місцем проживання у 2008 році виїхав на заробітки за межі області. Останнім часом здебільшого підробляє неофіційно на будівництві у м. Київ де фактично проживає. До дому - с. Тернавка, Герцаївського району Чернівецької області приїжджає 3-4 рази на рік терміном від одного до трьох тижнів, здебільшого зимою. Сама відповідачка декілька років потому передала йому ключі від літньої кухні що на території господарства, до якого має доступу виключно він так як поміняв замок від дверей і ключі знаходяться в нього. Літня кухня є місцем його проживання, а у житловому будинку проживає відповідачка. Через реєстрацію його місця проживання у спірному господарстві відповідачка вчиняє сварки та скандали. За для уникнення таких конфліктів він вимушений іноді ночувати у своїх рідних, тим самим не може вільно користуватися своїм житлом. Тому вважає, що відповідачку слід зобов`язати не вчиняти сварки на час його приїзду та знаходження вдома. За таких обставин позивач просить про задоволення його вимог. Відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Додатково повідомила, що позивач зареєстрований у господарстві яке належить їй на праві власності, що в [ADDRESS] . В господарстві окрім будинку в якому вона проживає наявна літня кухня, у якій проживає позивач, здебільшого по поверненню з роботи з м. Києва. Сам позивач більше часу проживає у м. Київ, де в нього є сім`я. Однак, на протязі року, позивач навідується за місцем проживання приблизно один-два рази терміном до місяця. Кухня в якій проживає позивач придатна для проживання до якої виключно позивач має доступ і лише в нього наявні ключі від вхідних дверей. Через те, що позивач закрив кухню до якої є доступ до горища, між ними стався конфлікт з приводу чого вона звернулася до органів поліції. Так як між ними склалися неприязні відносини, то вони майже не спілкуються. Сам позивач участі в утриманні господарства не несе, в господарстві навідується за бажанням, іноді залишає місце проживає та наскільки їй відомо проживає у когось з братів, сестер. Оскільки позивач має вільний доступ до господарства в якому зареєстровано місце його проживання, відповідачка просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом. За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , належить на праві приватної власності відповідачці [PERSON] згідно договору дарування від 09 січня 2009 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У спірному домоволодінні зареєстровано місце проживання позивача, відповідачки, її доньки [PERSON] , зятя - [PERSON] . Сторонами визнається, що у спірному домоволодіння окрім житлового будинку в якому проживає відповідачка, наявне придатне для житла кухня в якій проживає позивач. Допитаний судом свідок [PERSON] суду показав, що приходиться рідним братом позивача та відповідачки. Відносини які існують між ним та позивачем охарактеризував як нормальні, а з відповідачкою - неприязні, через конфлікти які остання вчиняє по відношенню до позивача. Про такі конфлікти його відомо виключно зі слів позивача та сестри [PERSON] , яка проживає по сусідству із сторонами. Зокрема, йому відомо що відповідачка виганяє позивача з будинку, навіть звернулася до суду з позовом про зняття його з реєстрації. За для того аби уникнути сварки які чинить відповідачка, позивач неодноразово залишав місце проживання та часто приходив до нього, їх сестри [PERSON] де залишався на ніч, в т.ч. і на час коли позивач повертався з роботи з м. Київ де він працює здебільшого. Особисто свідком конфліктів які мають місце між сторонами він не був. Йому безпосередньо відомо, що відповідачкою надано позивачу для проживання літню кухню, де фактично він і проживав. У самій кухні наявні належні побудові умови : ліжко, прилади для того аби готувати їжу. В позивача вільний доступ до цієї кухні так як в нього є ключі до приміщення. Свідок [PERSON] - рідна сестра сторін підтвердила суду покази свідка [PERSON] щодо неприязних стосунків які склалися між сторонами та постійних конфліктів які ініціюються відповідачкою по відношенню до позивача. Через такі конфлікти позивач іноді залишався в неї на ніч. Зі спірного господарства сторін як місця її народження вона вибула у 2010 році, тому можу стверджувати лише про те, що на той час між сторонами вже мали місце конфлікти. Починаючи з 2010 року про конфлікти які мають місцем між позивачем та відповідачкою їй відомо виключно зі слів сестри [PERSON] , брата [PERSON] та сусідів. Неприязні відносини які склалися між сторонами пов`язані з тим, що за твердженням відповідачки в позивача не має підстав аби він проживав у даному господарстві. [PERSON] допитана як свідок суду показала, що приходиться двоюрідною сестрою сторін та виросла у їх сім`ї. Виключно зі слів позивача їй відомо, що останній тимчасово працює та проживає в Києві, а прописаний в с. Тернавка в будинку його батьків. По місцю реєстрації [PERSON] приїжджає приблизно 4 - 6 разів на рік. Іноді позивач приїжджає до дому - с. Тернавка Герцаївського району, а іноді ночує у сестри [PERSON] або брата [PERSON] через те, що відповідачка забороняє йому зайти до будинку, оскільки вона є власником будинку. Одного разу - у 2016 році, була свідком сварки між сторонами під час якої відповідачка словесно виразилася на адресу позивача з приводу того, що він більше не буде проживати у будинку батьків. Про те, що відповідачка чинить якийсь перепон позивачу користуватися житлом їй не відомо. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали що проживають по сусідству із відповідачкою. Позивача останні декілька років в господарстві відповідачки бачать рідко, приблизно 1-2 тижня протягом року. Бачили та знають, що позивач проживає у літній кухні, що на території господарства відповідачки. Про обставини можливого того, що відповідачка чинить позивачу перешкоди у користуванні житлом не відомо. Свідок [PERSON] - донька відповідачки суду показала, що місцем проживання матері зареєстрований позивач який у 2008 -2009 роках виїхав до м. Київ на заробітках де познайомився з майбутньою дружиною [PERSON] та залишився там проживати. Повернувся позивач до дому приблизно у 2012 - 2013 році так як переніс операцію після чого став проживати за місцем реєстрації, а саме у літній кухні. В кухні наявна окрема кімната, піч в якій раніше проживала вона із чоловіком. Так як проживає за місцем проживання чоловіка, то за останній рік особисто бачила позивача в господарстві матері 3-4 рази. Статтею 47 Конституції України гарантовано право кожного на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Нормою ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia) Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). В судовому засіданні достеменно встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований у господарстві, що в [ADDRESS] , яке належить на праві власності відповідачці. Сторонами не заперечується і підтверджується показами свідків, що на час розгляду справи позивач проживає в даному господарстві - приміщенні літньої кухні. Тому, в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини проживання позивача за місцем реєстрації не підлягає доказуванню, через що суд доходить висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог в частині його вселення до спірного господарства. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачкою і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Сам позивач у своєму поясненні наданому суду підтвердив, що проживає у літній кухні домоволодіння по [ADDRESS] до якої має вільний доступ так як ключі від вхідних дверей знаходяться виключно у нього. Дану обставину в судовому засіданні підтвердили свідки, які були допитані судом, а також не заперечується відповідачкою, виходячи із доводів, викладених у відзиві та поясненні наданому в судовому засіданні. Матеріали справи не мстять жодних доказів, звернень, викликів правоохоронних органів пов`язаних із чиненням відповідачкою перешкод позивачу у користуванні житлом за місцем реєстрації . За таких обставин суд, приходить до висновку про недоведеність позивачем факту створення йому відповідачкою перешкод у користуванні житлом. Положення статей 41, 47 Конституції України, на яку послався позивач у своєму позові не можуть бути застосовані до спірних правовідносин так як виключно власникові належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Сам позивач не є власником спірного домоволодіння оскільки воно належить на праві приватної власності відповідачці, а позивач є лише користувачем (наймачем) майна. Відтак, з урахуванням вищенаведених положень законодавства, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права щодо усунення перешкод у користуванні власністю - житловим будинком за місцем реєстрації у [ADDRESS] не відповідає чинному законодавству, а тому його вимоги в цій частині є також безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed