Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

У грудні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово- комунальні послуги, згідно з якою позивач просить суд: стягнути із [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) га користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» (ідентифікаційний номер: 13700667) заборгованості у розмірі 13 068 грн. 82 коп. з яких: заборгованість за житлово- комунальні послуги в розмірі 11 070 грн. 42 коп., інфляційні витрати в розмірі 1998 грн. 40 коп.; судові витрати, а саме судовий збір у розмірі - 1921 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку [ADDRESS] , відповідно до договору № 24/20-7-2/20.10.10 від 20.10.2010 року, укладеного між ним та ТОВ «Мегаполісстрой». При цьому, відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 08.08.2013 року. Згідно з договором про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території [ADDRESS] , укладеного 15.07.2013 року між ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» та відповідачем, Позивач взяв на себе зобов`язання надавати Відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також послуги з організації надання електроенергії, централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відносно квартири [ADDRESS] . При цьому, відповідач в свою чергу взяв на себе зобов`язання здійснювати оплату за надані послуги на користь Позивача у передбачений умовами договору строк, а саме не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим (п.3.2 Договору). Як зазначає позивач звертався раніше до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості за житлово- комунальні послуги з відповідача за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2017 р. За результатами розгляду якої позовні вимоги задоволені та стягнуто з [PERSON] 24 090 грн. 34 коп. Разом із цим, предметом даного позову є стягнення заборгованості з відповідача за період з жовтня 2017 року по серпень 2019 року, станом на 16.12.2019 року становить - 11 070, 42 грн., а також інфляційні складові - 1 998 грн. 40 коп. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. За вказаних обставин, а також зв`язку з виникненням у відповідача заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 19.12.2019 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, подав заяву в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що між ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» та ТОВ «Мегаполісстрой» укладено договір на утримання житлового будинку, підземного паркінгу і прибудинкової території № 24/20-7-2/20.10.10 від 20.10.2010 року, відповідно до якого, (п. 2.2) позивач взяв на себе зобов`язання виступати стороною по договорах з підприємствами та організаціями міста щодо забезпечення будинку енергоресурсами та іншими комунальними послугами, які надаються стороні організації; забезпечити якісне утримання Об`єкту, відповідно до вимог законодавства, нормативних документів та умов Договору; своєчасно вживати заходів щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов`язаних з технічним станом житлового будинку та його інженерного обладнання; надавати Замовнику потрібну інформацію, безпосередньо пов`язану з питаннями утримання Об`єкту; забезпечити збереження переданого йому майна та обладнання; відшкодувати Замовнику вартість пошкодженого, зруйнованого чи знищеного майна, переданого йому відповідно до акту приймання-передачі; вести облік виконаних робіт з обслуговування та ремонт Об`єкту, а також фінансову та бухгалтерську документацію; здійснювати збір коштів з мешканців будинку за надані послуги і вести своєчасні розрахунки з відповідними організаціями, що надають такі послуги. Відповідно до свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 08.08.2013 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.24-25). Як встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2020, що згідно з договором про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території № 395/С5, укладеного 15.07.2013 року між ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» та відповідачем, Позивач взяв на себе зобов`язання надавати Відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також послуги з організації надання електроенергії, централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відносно квартири [ADDRESS] . При цьому, відповідач в свою чергу взяв на себе зобов`язання здійснювати оплату за надані послуги на користь Позивача у передбачений умовами договору строк, а саме не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим (п.3.2 Договору). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином вищенаведені обставини доказуванню не підлягають. Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 156, 160 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що станом на 16.12.2019 заборгованість відповідача перед позивачем складається із заборгованості на загальну суму у розмірі - 13 068грн. 82 коп., яка складається із: суми заборгованості за житлово - комунальні послуги за особовим рахунком у розмірі - 11 070 грн. 42 коп. та суму інфляційної складової за період з жовтня 2017 року по серпень 2019 року у розмірі - 1 998 грн. 40коп. (а.с.33-34). Натомість, станом на день розгляду справи, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем на користь позивача заборгованості. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1921,0 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн., що підтверджуються договором про надання правової допомоги адвокатом № 30051/19 від 30.05.2019 року, та квитанцією про понесення вказаних витрат.

Outcome: approved