Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла матір [PERSON] .. Після смерті батьків відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Вона своєчасно прийняла спадщину за заповітом. Однак, оскільки при житті спадкодавці не отримали правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу у його та позивача відсутності. Представник відповідача Новоселицької міської ради в судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву, в якій позов визнала, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог та просила розглянути справу у її відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 355 Слобідського старостинського округу № 4 від 17 серпня 2021 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок літера «А», вказаного домоволодіння побудований в 1962 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Слобідській сільській раді колишнього Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Окрім того, при житті подружжям [PERSON] та [PERSON] було розпочато будівництво житлового будинку літера «Б» (43% готовності). Вищезазначений житловий будинок літера «Б» вказаного домоволодіння побудований самовільно без відповідного дозволу та будівельного проекту в 1980 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та також зареєстрований в Слобідській сільській раді в по господарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Згідно положень, викладених у частинах другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає після завершення будівництва і прийняття нерухомого майна в експлуатацію, з моменту його державної реєстрації. До завершення будівництва(створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, то до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання, тощо, що були використані в процесі цього будівництва. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок літера «А» та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 15 квітня 1991 року (набрання чинності Закону України «Про власність») особам на праві спільної сумісної власності, відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, діючого на час будівництва вказаного домоволодіння. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння та будівельних матеріалів й обладнання, які були використані при будівництві житлового будинку літера «Б». Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до заповіту, який був складений 21 липня 2007 року та посвідчений секретарем виконкому Слобідської сільської ради колишнього Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів в рівних частках [PERSON] та [PERSON] все своє майно. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняла своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] .. Протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини [PERSON] , як спадкоємець по заповіту та [PERSON] , будучи непрацездатною вдовою померлого [PERSON] , від прийняття спадщини відмовились на користь позивача. Після смерті [PERSON] [INFO] також відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння та будівельних матеріалів й обладнання, які були використані при будівництві житлового будинку літера «Б», яка своєчасно була успадкована позивачем як спадкоємцем за заповітом, який був складений 11 вересня 2018 року та посвідчений в.о. старости Слобідського старостинського округу № 4, оскільки [PERSON] звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] .. Однак, у зв`язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своїх батьків та своєчасно прийняла спадщину, інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. У зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу [PERSON] , яка сплатила судовий збір у даній справі, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 1600 гривень 35 копійок. На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 1218, 1223, 1241, 1268-1270, 1273 ЦК України, суд

Outcome: approved