Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

у грудні 2019 року до суду звернулась [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт, що її батько [PERSON] , який помер [INFO] вступив у володіння та управління спадковим майном після смерті рідного батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер дідусь заявника - [PERSON] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі житлові будинки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . За життя [PERSON] була домовленість, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] має дістатися його донці [PERSON] а житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] має дістатись синові [PERSON] , батькові заявника. Саме тому, [PERSON] було складено заповіт, згідно якого житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповідався [PERSON] . Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори звернулася [PERSON] , як наслідок оформивши спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Натомість, в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] фактично проживав та був зареєстрований син [PERSON] - [PERSON] , батько заявника. [PERSON] вважав, що фактично прийняв спадщину від батька на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки проживав там, доглядав його, обробляв земельну ділянку, а тому із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася заявник по даній справі. Однак, нотаріусом було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки в свій час, її батько - [PERSON] належним чином не оформив право власності на нього після смерті свого батька - [PERSON] . Враховуючи той факт, що [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований та фактично постійно проживав в житловому будинку, який належав його батьку, фактично останній вступив в управління спадщиною та не відмовлявся від неї. Саме, відсутність документу про прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] не дає можливості заявнику підтвердити фактичне прийняття останнім спадщини, а тому даний факт слід встановлювати в судовому порядку. Встановлення даного факту, необхідно заявнику для прийняття спадщини після смерті свого рідного батька, а саме частини житлового будинку, яка ним була успадкована після [PERSON] , однак належним чином не оформлена. Заявник в судове засідання не з`явилась,від її представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , Чернігівська міська рада не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщались в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі житлові будинки за адресами: [ADDRESS] [ADDRESS] . Відповідно до копії спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ти видано [PERSON] свідоцтва про спадщину за законом на земельну частку (пай) та земельну ділянку. [INFO] помер батько заявника [PERSON] . Після його смерті першою чернігівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №538/2016 за заявами [PERSON] та [PERSON] . Заявою від 16.09.2016, [PERSON] від належної йому частки спадщини, що залишилась після смерті батька [PERSON] відмовився на користь дочки спадкоємця [PERSON] . Постановою від 27.08.2019, державним нотаріусом першої чернігівської державної нотаріальної контори Підгайною О.І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки відсутня інформація щодо прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] з 15 квітня 1987 року та по день смерті, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання та копією домової книги на будинок. Оскільки правовідносини щодо спадкування виникли на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , застосуванню підлягають норми ЦК, що діяли на той час, тобто в редакції 30.10.1999 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини згідно зі ст. 525 ЦК УРСР є день смерті спадкодавця. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Діти згідно ст. 529 ЦК УРСР є спадкоємцями першої черги. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини без встановлення факту вступу у володіння та управління спадковим майном [PERSON] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved