Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

У грудні\~2017\~року до\~суду надійшла\~вищевказана позовна\~заява Публічного\~акціонерного товариства\~«Укртелеком» в\~особі Київської\~міської філії\~ПАТ «Укртелеком»\~(далі\~ ПАТ\~«Укртелеком»).\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначається,\~що у\~1987\~році Броварським\~районним вузлом\~звязку було\~розпочато роботу\~по будівництву\~автоматичної телефонної\~станції (надалі\~-\~АТС)\~на 10\~тисяч номерів. Після проведення відділом катального будівництва виконавчого комітету Броварської міської ради основного етапу будівництва 24.11.1997 обсяги незавершеного будівництва АТС на 10 тис. номерів по вул. Черняховського в м. \~ \~ \~ \~Бровари були передані за актом приймання-передачі Районному вузлу електрозв'язку м. Бровари. Відповідно до наказів Фонду державного майна України від 31.08.2001 № 1592 та від 07.11.2001 № 2059 обєкт незавершеного будівництва по вул. Черняхівського в м. Бровари увійшов до статутного капіталу позивача, та відповідно до статті 12 Закону України «Про господарські товариства» є власністю товариства. Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.03.2011 № КПП-582 за підсумками проведеного конкурсу Фондом державного майна України було відчужено належний державі пакет акцій в статутному капіталі ПАТ «Укртелеком» на користь ТОВ «ЕСУ». Після переходу до покупця права власності на зазначений пакет акцій державна частка в статутному капіталі ПАТ «Укртелеком» відсутня. Отже, власником обєкта незавершеного будівництва по вул. Черняховського ([PERSON]), 30 в м. Бровари Київської області є ПАТ «Укртелеком». Проте, як стало відомо позивачу, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] внесені відомості про право приватної власності на обєкт нерухомого майна «автозаправний комплекс» за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Черняховського, будинок 30; підстава виникнення прав власності Договір дарування нерухомого майна від 17.07.2013, власником майна зазначений [PERSON], попередній власник [PERSON] Позивачем зясовано,\~що свідоцтво\~про право\~власності видане\~[PERSON]\~22.11.2001\~року на\~підставі неіснуючого\~рішення Броварської\~міської ради,\~земельна ділянка\~під спірним\~обєктом нерухомості\~передана в\~користування також\~на підставі\~неіснуючого рішення.\~При укладенні\~оскаржуваного договору\~надана довідка\~ФДМУ від\~24.09.2012\~року,\~яка насправді\~не видавалась. Отже, при укладанні Договору дарування Відповідачем 1 порушено умову дійсності правочину, встановлену статтею 215 ЦКУ. При вчинені правочину дарування спірного обєкта незавершеного будівництва, який зазначений в договорі дарування як «автозаправний комплекс», порушено вимоги частини 1 та частини 2 статті 203 ЦКУ, оскільки зміст правочину направлений на порушення права власності позивача, що суперечить нормам глави 23 ЦКУ, а також вчинений особою, яка не володіла достатнім обсягом цивільної право- та дієздатності відносно дарованого майна. Реєстрація прав власності на спірний обєкт нерухомості за [PERSON] проведена на підставі неіснуючих, підроблених документів, тому така державна реєстрація підлягає скасуванню, як безпідставна. У звязку із викладеним, позивач просить: 1. Визнати договір дарування нерухомого майна від 17.07.2013 щодо дарування ( передачі безоплатно у власність) [PERSON] автозаправного комплексу, що знаходиться за адресою: м. Бровари Київської обл., вул. Черняховського, буд. 30, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 622, недійсним; 2. Скасувати державну реєстрацію прав власності [PERSON] на обєкт нерухомості по вулиці Черняховського ([PERSON]), 30 в м. Бровари Київської області (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна (107250132106), індексний номер 1692305 від 17 липня 2013 року, здійснену державним реєстратором - приватним нотаріусом [PERSON] 3. Скасувати державну реєстрацію прав власності [PERSON] на спірний обєкт нерухомості (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна (107250132106); 4. Визнати за ПАТ «Укртелеком» право власності на обєкт нерухомого майна по вулиці Черняховського ([PERSON]), 30 в м. Бровари Київської області; 5. \~ \~ \~ \~Стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору. 21.02.2018 року до суду надійшла заява про уточнення п.4 позовних вимог, де позивач просить визнати за ним право власності на обєкт незавершеного будівництва по вулиці Черняховського ([PERSON]), 30 в м. Бровари Київської області. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2018 року задоволено клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 05.04.2018 року (занесеною до протоколу судового засідання) до участі в справі залучено третьою особою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила про задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, відзиву не направив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, направивши до суду письмові пояснення про те, що при укладенні оспорюваного правочину у неї не було підстав сумніватись у дійсності наданих документів. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до висновку про відведення земельної ділянки під будівництво від 15.10.1987 № 82, наданого головним державним санітарним лікарем Броварського району Київської області, земельна ділянки по вул. Черняховського в м. Бровари, визнана придатною для будівництва АТС на 10 тис. номерів, надано дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт. (а.с. 13) Виконавчим комітетом Броварської міської ради народних депутатів 12.12.1989 прийнято рішення «Про виділення земельної ділянки» за № 354, за рахунок міського земельного фонду під будівництво АТС на 10 тисяч номерів виділено 0,50 га. Вказане підтверджується архівним витягом міського державного архіву виконавчого комітету Броварської міської ради народних депутатів від 13.01.1999 № 2 (а.с. 14). За актом приймання-передачі від 24.11.1997 відділом катального будівництва виконавчого комітету Броварської міської ради передано Броварському районному вузлу електрозв'язку обсяги незавершеного будівництва АТС на 10 тис. номерів по вул. Черняховського в м. Бровари. (а.с. 15) У висновку про оформлення земельної ділянки ЦЕЗ №1 КОД «Укртелеком» від 07.07.2000 № 171 зазначено, що відділ містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області, враховуючи те, що земельна ділянка знаходиться в межах зони промислової забудови і використовувалась без зміни цільового призначення, не заперечує проти подальшого використання земельної ділянки по вул. Черняховського в м. Бровари загальною площею 4738 кв.м. та її меж для обслуговування АТС на 10 тис. номерів. (а.с. 17) Відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993 № 210 та Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого Постановою КМУ від 05.07.1993 № 508, Державний комітет звязку та інформатизації України як орган, що уповноважений управляти державним майном, Наказом від 27.12.1999 № 155 «Про створення ВАТ «Укртелеком» та затвердження його статуту» створив ВАТ «Укртелеком» на базі цілісного майнового комплексу Українського державного підприємства електрозвязку «Укртелеком». (а.с. 64-66) Наказом Фонду державного майна України (далі - ФДМУ) від 31.08.2001 № 1592 «Щодо внесення змін до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу ВАТ «Укртелеком», було збільшено розмір статутного фонду ВАТ «Укртелеком» на суму вартості обєктів незавершеного будівництва, в тому числі, будинку АТС в м. Бровари Київської області. Наказом ФДМУ від 07.11.2001 № 2059 «Про виключення з переліку обєктів незавершеного будівництва, що підлягають приватизації» виключено з переліку обєктів незавершеного будівництва, які перебувають у державній власності та підлягають приватизації, згідно додатку до наказу будинок АТС в м. Бровари по вул. Черняховського (обєкт увійшов до статутного фонду ВАТ «Укртелеком»). (а.с. 29,30) Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.03.2011 № КПП-582 за підсумками проведеного конкурсу Фондом державного майна України було відчужено належний державі пакет акцій в статутному капіталі ПАТ «Укртелеком» на користь ТОВ «ЕСУ». Після переходу до покупця права власності на зазначений пакет акцій державна частка в статутному капіталі ПАТ «Укртелеком» відсутня. Рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Укртелеком» від 14.06.2011, зафіксоване у протоколі № 8, вирішено змінити найменування Відкрите акціонерне товариство «Укртелеком» на «Публічне акціонерне товариства «Укртелеком». (а.с. 32,33) 05.09.2011 Броварським бюро технічної інвентаризації виготовлений технічний паспорт на будівлю по вул. Черняховського у м. Бровари Київської області, де зазначено, що власником вказаного комплексу будівель є ПАТ «Укртелеком». Відповідно до експлікації внутрішніх площ до плану будівлі, загальна площа будівлі, позначеної на технічній документації під літ. А-1 1120 м. кв., літ. Б-1 48, 9 кв.м., літ. В-1 36, 5 кв.м. (а.с. 34-46). Відповідно до [PERSON] з рішення виконавчого комітету Броварської міської ради за № 147 від 01.03.2016 незавершеній будівництвом будівлі АТС по вул. Черняховського (замовник Публічне акціонерне товариство «Укртелеком») надано адресу «вул. Черняховського, 30» (нова адреса обєкту «вул. Петлюри Симона, 30»). (а.с. 47) Крім того, судом встановлено, що відповідно до договору дарування нерухомого майна, укладеного 18\~липня 2013\~року між [PERSON] (даруватель) та [PERSON] (обдаровуваний), даруватель дарує (передає безоплатно у власність), а обдаровуваний приймає у дар автозаправний комплекс, що знаходиться за адресою: м. Бровари Київської області, вул. Черняховського, буд. 30 (тридцять). Відчужуваний автозаправний комплекс складається з будівлі літера «А» загальною площею 1159,5 (одна тисяча сто пятдесят девять цілих пять десятих) кв.м., будівлі літера «Б» загальною площею 60,0 (шістдесят) кв.м., будівлі літера «В» загальна площа 42,0 (сорок два) кв.м., і розташований відповідно до відомостей Державного земельного кадастру на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:75:721:0007 площею 2871 кв.м., яка передана Дарувателю у безстрокове платне користування на підставі рішення Броварської міської ради від 02.03.2000 року №557/717 ([PERSON] з Державного земельного кадастру № НВ-8000007372013 від 27.06.2013 року). (а.с. 48-49) У судовому засіданні приватним нотаріусом [PERSON] до суду надані оригінали документів, на підставі яких вчинений оскаржуваний правочин, а копії цих документів долучені до матеріалів справи. Так, свідоцтвом про право вчасності виданим 22\~листопада 2001\~року Броварською міською радою Київської області, посвідчується що автозаправний комплекс, що знаходиться за адресою: м. Бровари, вул. Черняховського, 30, дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення Броварської міської ради Київської області тридцять п'ятої сесії четвертого скликання від 14.08.2001 року № 2447-35-ІУ, зареєстровано Броварським бюро технічної інвентаризації 22 листопада 2001 року в реєстрову книгу №6-73 за реєстровим № 758. (а.с. 188) Довідкою Комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» від 16.07.2013\~року №526\~підтверджується,\~що згідно\~з даними\~Бюро нерухоме\~майно: автозаправний комплекс за адресою: м. Бровари, вул. Черняховського, 30, на праві власності зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Броварською міською радою Київської області 22.11.2001 року. (а.с. 189) Відповідно до [PERSON] з Державного земельного кадастру № НВ-8000007372013 від 27.06.2013 року земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:75:721:0007 площею 2871 кв.м., передана [PERSON] у безстрокове платне користування на підставі рішення Броварської міської ради від 02.03.2000 року №557/717. (а.с. 190,191) Із матеріалів справи та пояснень приватного нотаріуса [PERSON] встановлено, що державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено 17 липня 2013 року, реєстровий номер нерухомого майна № 107250132106, номер запису про право власності № 1687902, власник [PERSON] Крім того, до матеріалів справи додана довідка Архівного відділу Броварської міської ради від 21.11.2017 № 06-08/73, де зазначено, що рішення Броварської міської ради від 14.08.2001 року №2447-35-ІV відсутнє в архівних документах архівного фонду № 1 «Броварська міська рада та її виконавчий комітет». Рішення Броварської міської ради під зазначеним реєстраційним індексом взагалі не існує. (а.с. 53) Згідно з листом виконавчого комітету Броварської міської ради від 04.05.2017 № 04-01/269 на запит про отримання копії рішення Броварської міської ради від 02.03.2000 №557/717, надана відповідь про те, що у Броварській міській раді та її виконавчому комітеті відсутні документи з такими реквізитами. ( а.с. 56) Також, згідно довідки Архівного відділу Броварської міської ради від 21.11.2017 № 06-08/72, рішення Броварської міської ради від 02.03.2000 № 557/717 є відсутнім в архівних документах архівного фонду № 1 «Броварська міська рада та її виконавчий комітет», більш того, в березні 2000 року жодного засідання Броварської міської ради не проводилось, а реєстраційний індекс документа не відповідає індексу, прийнятому у діловодстві, адже складається не з трьох груп цифр. (а.с. 58) Крім того, у пункті 3 Договору дарування зазначено, що вартість дару оцінено в 81 000 тис. грн. на підставі довідки ФДМУ від 24.09.2012 № 2279. Проте, згідно з листом ФДМУ від 06.06.2017 № 10-23-10992 довідка за такими реквізитами відсутня (а.с. 60). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо недійсності правочину, позивач посилається на ч.ч. 1,2 ст. 203 та ст. 215 Цивільного кодексу України. Так, позивач зазначає, що при вчинені правочину дарування спірного обєкта незавершеного будівництва, який зазначений в договорі дарування як «автозаправний комплекс», порушено вимоги частини 1 та частини 2 статті 203 ЦКУ, оскільки зміст правочину направлений на порушення права власності Позивача, що суперечить нормам ЦКУ, зокрема глави 23 ЦКУ, а також вчинений особою, яка не володіла достатнім обсягом цивільної право- та дієздатності відносно дарованого майна. [PERSON] не мав необхідного обсягу цивільної правоздатності до вчинення оспорюваного правочину, тому не мав відповідного субєктивного права. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно із ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на викладені обставини вбачається, що предметом оспорюваного договору від 17.07.2013 року є передача безоплатно у власність [PERSON] автозаправного комплексу, що знаходиться у м. Бровари, вул. Черняховського, 30. Дане майно належить дарувателю на підставі свідоцтва про право власності, яке видане Броварською міською радою 22.11.2001\~року [PERSON] Як видно із довідки КП БМР «Броварське бюро технічної інвентаризації» право власності на вказаний обєкт зареєстроване в установленому законодавством порядку 22.11.2001 року. Позивач посилаючись на те, що правочин вчинений на підставі неіснуючих документів, просить визнати недійсним такий правочин. Однак, вищевказане свідоцтво, яке є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності [PERSON], є чинним, ніким не оспореним та не скасованим. Так, дійсно із довідки Архівного відділу Броварської міської ради від 21.11.2017 № 06-08/73, встановлено, що рішення Броварської міської ради від 14.08.2001 року №2447-35-ІV, на підставі якого видане [PERSON] свідоцтво про право власності, відсутнє та взагалі не існує. Проте, при розгляді даної справи предметом спору не є встановлення законності набуття права власності [PERSON] на автозаправний комплекс, оскільки таких вимог позивач не предявляв. Сам по собі факт відсутності рішення Броварської міської ради від 14.08.2001 року №2447-35-ІV не свідчить про незаконність свідоцтва про право власності на імя [PERSON] без перевірки обставин видачі такого свідоцтва. При цьому, суд звертає увагу, що предметом оспорюваного договору є безоплатна передача автозаправного комплексу, а не земельної ділянки, тому суд також не перевіряє законність передачі [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:721:0007 площею 2871 кв.м., у безстрокове платне користування на підставі рішення Броварської міської ради від 02.03.2000 року №557/717. Враховуючи викладене, відсутні підстави для визнання правочину недійсним, оскільки він вчинений на підставі документів, які ніким не оспорені та не визнані недійсними. Виходячи зі\~змісту понять\~цивільної правоздатності\~та дієздатності\~фізичної особи,\~визначених ЦК\~України (ст.ст.\~25,26,\~30),\~доводи позивача\~про те,\~що [PERSON] не володів достатнім обсягом цивільної право- та дієздатності відносно дарованого майна є безпідставними. Крім того, позивач при доведенні належності йому на праві власності незавершеного будівництва АТС, посилається на положення Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зокрема, відповідно до п. 1.6 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року (чинна на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов'язковою для власників, незалежно від форми власності. \~ \~[PERSON]\~правовстановлювальних документів,\~на підставі\~яких провадиться\~державна реєстрація\~права власності\~на об'єкти\~нерухомого майна (додаток №1 до вищевказаної Інструкції) є також накази органів Фонду державного майна з додатком - переліком об'єктів нерухомого майна про передачу у власність цих об'єктів акціонерним товариствам. Згідно із ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Проте, посилання на вищевказані норми є безпідставним, оскільки вони не врегульовують майнових прав позивача на незавершене будівництво. Так, у п. 1.8. вищевказаної Інструкції передбачено, що Державній реєстрації підлягають тільки ті об'єкти нерухомості, будівництво яких\~закінчено та\~які прийняті\~в експлуатацію\~у \~встановленому порядку\~незалежно від\~форм їхньої\~власності й при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим бюро технічної інвентаризації, яке проводить державну реєстрацію права власності на ці об'єкти. З огляду на викладені обставини та надані докази, встановлено, що відповідно до Наказу Фонду державного майна України від 31.08.2001 № 1592 «Щодо внесення змін до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу ВАТ «Укртелеком», збільшено розмір статутного фонду ВАТ «Укртелеком» на суму вартості обєктів незавершеного будівництва, в тому числі, будинку АТС в м. Бровари Київської області. Однак, до суду не надано жодних доказів того, що після передання спірного незавершеного будівництва АТС в м. Бровари до статутного фонду ВАТ «Укртелеком», на даний обєкт оформлені правовстановлюючі документи про право власності, чи цей обєкт, як незавершене будівництво, відображений у бухгалтерських документах позивача. Надані до суду копії листування позивача із Броварською міською радою Київської області щодо оформлення права користування на земельну ділянку під спірним обєктом також не підтверджують доводів позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 79 ЦПК України передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 вищевказаного Кодексу визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом стаття 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, при розгляді даної справи, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності оспорюваного правочину, а надані до суду докази у своїй сукупності не дають змоги дійти до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог про визнання правочину недійсним. Тому вимога про визнання правочину недійсним задоволенню не підлягають. Також, позивачем не зазначено підстав на обґрунтування позовної вимоги про скасування державної реєстрації прав власності [PERSON] на спірний обєкт нерухомості (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна (107250132106). Враховуючи, що реєстраційний номер обєкта нерухомого майна (107250132106) присвоєний 17 липня 2013 року, то очевидно, що саме цю реєстрацію прав власності за [PERSON] позивач просить скасувати. Проте, при розгляді даної справи встановлено, що приватним нотаріусом [PERSON] для укладення договору дарування 17 липня 2013 року здійснено реєстрацію прав власності на автозаправний комплекс за [PERSON] і такі дії вчинені відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому позивачем не надано доказів порушення норм чинного законодавства при здійсненні вищевказаної реєстраційної дії. Враховуючи те, що інші позовні вимоги (про скасування реєстрації прав власності за [PERSON] та визнання за позивачем права власності на незавершене будівництво будівлі АТС) є похідними від вищезазначених позовних вимог, то у їх задоволенні необхідно також відмовити. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, пропав та інтересів юридичних осіб, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed