Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON], в порядку окремого провадження, звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті громадянина України [PERSON], який помер [INFO], заінтересована особа: Олександрівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. В обґрунтування заяви зазначила, що вона є дружиною [PERSON], який помер [INFO] в місті Донецьку. Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 152 від 22.11.2017 р., виданим Інститутом невідкладної та відновлювальної хірургії ім. В.К. Гусака м. Донецьк та свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 22.11.2017 року Куйбишекським відділом запису актів цивільного стану міста Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР. У грудні 2017 року вона звернулася до Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою щодо державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO] в місті Донецьку. Проте, у реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO], та видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено з посиланням на те, що документи, які пред'явлено для підтвердження факту смерті [PERSON], видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті необхідно для отримання спадщини. На підставі вищевикладеного, просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO]; який помер [INFO] в місті Донецьк. Заявник надала суду заяву, зазначивши, що заяву підтримує та просить суд її задовольнити. Представник Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що заперечень відносно заяви про встановлення факту смерті [PERSON] не має. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяви заявника та представника заінтересованої особи по справі, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що заявниця є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, яке видане 02.04.1968 р. Куйбишевським районним бюро ЗАГС м. Донецьк (а.с. 10) Факт смерті [PERSON]. підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 152 від 22.11.2017 р., виданим Інститутом невідкладної та відновлювальної хірургії ім. В.К. Гусака м. Донецьк та свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 22.11.2017 року Куйбишекським відділом запису актів цивільного стану міста Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР. (а.с. 8-9) У листопаді 2017 року заявниця звернулася до Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою щодо державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO] в місті Донецьку. Проте, у реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO], та видачі відповідного свідоцтва заявниці було відмовлено з посиланням на те, що документи, яки пред'явлено для підтвердження факту смерті [PERSON], видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. (а.с . 12) Встановлення факту смерті необхідно для отримання спадщини. Порядок державної реєстрації смерті регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010 року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 18.10.2000 року, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940. Згідно статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 1207- VIІ, державні органи і органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. З огляду на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях проти Туреччини (зокрема «Loizidov v. Turkey», «Cyprus v. Turkey», а також Молдови та Росії (зокрема «Mozer v. the Repyblic of Moldova and Rassia», «Ilascu and Oters v. Moldova and Rassia») документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, визнанних Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими документами і їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку ст. 257-1 ЦПК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті громадянина України [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в місті Донецьк, що передбачено ст. 257-1 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved