Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Миколаївського міського управління юстиції Волевач І.В від 29.02.2016 про відкриття Розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 28506694, з виділу частки з об`єкту нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Як на підставу позовних вимог вказала, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 19/50 часток домоволодіння [ADDRESS] , які належали йому на підставі договору купівлі - продажу від 01.02.1990, зареєстрованому у КП МБТІ 09.02.1990 за реєстровим номером 5662. У встановлений законом строк вона прийняла спадщину звернувшись із заявою до нотаріуса, але в оформленні спадкових прав їй було відмовлено постановою Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 07.06.2019 так як з інформації КП МБТІ від 28.03.2019 слідує, що [PERSON] належить 19/50 часток у праві спільної власності на житловий будинок [ADDRESS] . Співвласниками житлового будинку є [PERSON] - 29/100 частки та [PERSON] - 33/100 частки. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 166862214 від 16.05.2019 на вказаний об`єкт нерухомого майна відкрито розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 651964948101, який знаходиться в процесі виділу частки. Проте інформація про права власності чи будь-які інші права та обтяження у розділі відсутня. Так як державним реєстратором при виділі частки в спільному майні не були виконано вимоги частини другої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо закриття розділу при виділі частки, наведе є перепоною у вчинені нотаріусом, як державним реєстратором, речових прав, речових дій щодо виникнення прав власності та внесення про це інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказаний Розділ щодо житлового будинку на сьогоднішній час технічно не може бути закритий, оскільки реєстраційний орган, державний реєстратор якого здійснив ці дії, ліквідований. Крім того, після виділу частки з нерухомого майна змінилися розміри часток інших співвласників житлового будинку. Так як спадкодавець помер раніше ніж відбулися зміни в об`єкті нерухомого майна, отримати відповідний документ, що підтверджує його право власності на новостворену частку нерухомого майна, що залишилась після виділу частки одного зі співвласників, немає можливості. Також державним нотаріусом встановлено, що при виділі співвласником [PERSON] частки були надані документи в яких наявна заява з підписом [PERSON] , датована 15.02.2016, при тому, що останній помер [INFO] , а тому є сумніви у законності таких реєстраційних дій. Окрім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 173184096 від 09.07.2019 власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 439 від 05.06.2015, а державна реєстрація цього житлового будинку проведена 24.02.2016. Таким чином, відповідач [PERSON] шляхом надання недостовірної заяви співвласника [PERSON] від 15.02.2016 (який на той час був померлим) та заяви співвласника відповідача [PERSON] від 15.02.2016 зареєстрував придбані ним раніше у відповідача [PERSON] 33/100 частки та видів їх в окрему адресу - [ADDRESS] . Так як вказані незаконні дії відповідача [PERSON] на теперішній час унеможливлюють подальше документальне оформлення спадкових прав позивачу вона звернулася до суд з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.12.2019 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 07.10.2020 замінено первісного відповідача Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області на належного відповідача - Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 14.04.2021, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач та її представник надали суду письмові заяви в якій заявлені позовні вимоги підтримали та просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідачі причин неявки суду не повідомили та правом на подання відзиву не скористались. Направлена на адресу відповідачів - фізичних осіб судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. У судовому засіданні, яке відбулося 17.03.2020, відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позовних вимог не заперечували, правом на надання відзиву не скористалися. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повторним Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 1476 (а.с. 8). Після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 19/50 часток домоволодіння [ADDRESS] , які належали йому на підставі договору купівлі - продажу від 01.02.1990, зареєстрованому у КП МБТІ 09.02.1990 за реєстровим номером 5662 (а.с.9-10). 07.06.2019 [PERSON] , дружна померлого, яка в установлений законом строк прийняла спадщину, звернулася до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори за оформлення спадщини. Із дослідженої судом спадкової справи № 489/2005, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , встановлено, що спадщина прийнята лише [PERSON] , якій 23.07.1996 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстраційним № 5-1192 на транспортний засіб спадкодавця. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 76 - 84). Постановою державного нотаріуса Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 07.06.2019 позивачу було відмовлено в оформлені спадкових прав на частку в житловому будинку (а.с.11-13). Підставою відмови в оформлені спадкових прав позивачу державний нотаріус вказав, що з інформації КП МБТІ від 28.03.2019 встановлено, що [PERSON] належить 19/50 часток у праві спільної власності на житловий будинок [ADDRESS] . Співвласниками житлового будинку є [PERSON] на 33/100 частки та [PERSON] на 29/100 часток. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 166862214 від 16.05.2019 на вказаний об`єкт нерухомого майна відкрито розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 651964948101, який знаходиться в процесі виділу частки. Проте інформація про права власності чи будь-які інші права та обтяження у розділі відсутня. Так як державним реєстратором при виділі частки в спільному майні не були виконано вимоги частини другої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо закриття розділу при виділі частки, наведе є перепоною у вчинені нотаріусом, як державним реєстратором речових прав, речових дій щодо виникнення прав власності та внесення про це інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказаний розділ щодо житлового будинку [ADDRESS] на сьогоднішній час технічно не може бути закритий, оскільки реєстраційний орган, державний реєстратор якого здійснив ці дії, ліквідований. Крім того, після виділу частки з нерухомого майна змінилися розміри часток інших співвласників житлового будинку [ADDRESS] . Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , тобто раніше ніж відбулися зміни в об`єкті нерухомого майна, отримати відповідний документ, що підтверджує його право власності на новостворену частку нерухомого майна, що залишилась після виділу частки одного зі співвласників, немає можливості. Також нотаріусом встановлено, що при виділі частки одним із співвласників були надані документи, передбачені пунктом 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, а саме заяви від співвласників про надання згоди на присвоєння житловому будинку [ADDRESS] нової адреси: [ADDRESS] , на одній з яких є підпис [PERSON] датований 15.02.2016 при тому, що останній помер [INFO] , а тому є сумніви у законності таких реєстраційних дій. Наведені обставини підтверджуються дослідженою судом реєстраційною справою об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 651964948101). Так, згідно реєстраційної справи [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 13.11.2014, зареєстрованого в реєстрі за номером 4501, належало 33/100 частки житлового будинку, з відповідною часткою надвірних господарських та побутових будівель та споруд, за адресою [ADDRESS] . Наведену частку в нерухомому майні [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05.06.2015 продав [PERSON] , який на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14.08.2015 № 718 (пункт 21) виділив її в окрему адресу: [ADDRESS] та зареєстрував своє право власності в державному реєстрі. Матеріали реєстраційної справи містять заяву [PERSON] датовану 15.02.2016 (тобто, після смерті [PERSON] ) про те, що він як співвласник у праві спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] дає свою згоду на присвоєння житловому будинку (літ. А-1 прим № 1-2, № 1-3, загальною площею 16,8 кв.м), нову адресу: [ADDRESS] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 173184096 від 09.07.2020 на вказаний об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] вбачається, що право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 862930548101) зареєстровано 24.02.2016, номер запису про право власності - 13484946. Підставою виникнення права власності вказано договір купівлі-продажу, серія та номер 439, виданий 05.06.2015 та інші документи, зокрема і заява б/н видана 15.02.2016 [PERSON] (а.с.15-16). Таким чином, виділ в окрему адресу співвласника [PERSON] було проведено на підставі відповідних документів, зокрема і заяви від 15.02.2016 співвласника [PERSON] , який на той час був померлим. Також встановлено, що державним реєстратором при виділі частки в спільному майні не були дотримані вимоги частини другої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме не закрито відповідний розділ Державного реєстру прав при виділі частки співвласника, що перешкоджає позивачу оформити спадкові права на нерухоме майно. За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права і охоронювані законом інтереси. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами статями 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Відповідно до положень пункту 2 частин першої, частини другої статті 14 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються у разі: поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна. У разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. На кожний новостворений об`єкт нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об`єктів. Записи про речові права та їх обтяження щодо об`єкта, який поділяється, або при виділі частки з цього об`єкта переносяться до розділів Державного реєстру прав, відкритих на кожний новостворений об`єкт. Надані позивачем витяги з Державного реєстру прав не містять інформацію про скасування реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна та закриття розділу при виділі частки, що перешкоджає нотаріусу у вчиненні реєстраційних дій. При цьому, як вбачається із постанови державного нотаріуса вчинення вказаних дій на теперішній час неможливе через ліквідацію органу державної реєстрації, державний реєстратор якого не завершив вказані реєстраційні дії. Крім того, під час проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що залишилося у спільній власності після виділу частки в натурі частки одного із співвласників, державний реєстратор не визначив рівні частки у праві спільної часткової власності на таке майно, що передбачено пунктом 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Також при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідача [PERSON] державний реєстратор в порушення закону використав заяву [PERSON] , який на дату підписання заяви вже більше ніж як 20 років був померлим. За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову у вказаний позивачем спосіб. Так як позовні вимоги задоволено, державний орган в якому працював державний реєстратор ліквідовано, а державна реєстрація виділу частки відповідача [PERSON] здійснювалося за його заявою та наданими ним документами, в тому числі і заявою померлого чоловіка позивача, відповідно судовий збір в сумі 768,40 грн. на підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача з вказаного відповідача.

Outcome: approved