overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 11 вересня 2009 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він є власником вказаного домоволодіння. Разом з тим, в будинку був зареєстрований відповідач, який є його племінником. У будинку відповідач ніколи постійно не проживав, тільки іноді гостював, а реєстрація йому була потрібна задля постановки на облік до центру зайнятості в м.Маріуполі. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у спірному домоволодінні, оскільки останній там не проживає тривалий час, його особистих речей в будинку не має, він не виконує зобов'язання, пов'язані з утриманням будинку. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час там місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через неявку у судове засідання відповідача за згоди позивача суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є сусідами позивача, а відповідач в будинку не проживає, його особистих речей в будинку немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] згідно договору дарування від 05 червня 2004 року. Відповідач [PERSON] був зареєстрований в зазначеному будинку 08 червня 2010 року. Згідно акту №156 та довідки №1626 від 11 грудня 2014 року КСН «с.Мирний» відповідач дійсно зареєстрована в спірному домоволодінні з 08 червня 2010 року по теперішній час, однак в будинку не проживає, його особистих речей в будинку не має. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки відповідач не проживає в спірному будинку понад один рік без поважних причин, в зв'язку з чим втратив право користування житловою площею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 21 березня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір № ДФ-103577-0502 про строковий банківський вклад, згідно якого він передав на зберігання відповідачу грошові кошти в сумі 17 746,00 долари США, а банк прийняв кошти на період до 19.09.2014 року та зобов'язався сплачувати за користування ними 10,25% річних. Позивач зазначає, що по закінченню терміну дії договору звернувся до відповідача з вимогою повернення коштів, однак з 19.09.2014 року по 18.02.2015 року було повернуто кошти в сумі 9 800,00 доларів США. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь банківський вклад з нарахованими відсотками в розмірі 8 811,40 долари США, відсотки за користування банківським вкладом за період з 19.09.2014 року по 18.02.2015 року у розмірі 464,36 долари США, 3% річних у розмірі 135,97 долари США, інфляційні втрати за період з 19.09.2014 року по 18.02.2015 року у розмірі 1 243,93 долари США, а всього 10 655,66 долари США та 3 500,00 грн. завданої моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 21 березня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір № ДФ-103577-0502 про строковий банківський вклад, згідно якого він передав на зберігання відповідачу грошові кошти в сумі 17\~746,00 долари США, а банк прийняв кошти на період до 19.09.2014 року та зобовязався сплачувати за користування ними 10,25% річних. Позивач зазначає, що по закінченню терміну дії договору звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів, однак з 19.09.2014 року по 18.02.2015 року було повернуто лише кошти в сумі 9\~800,00 доларів США. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь банківський вклад з нарахованими відсотками в розмірі 8\~811,40 долари США, відсотки за користування банківським вкладом за період з 19.09.2014 року по 18.02.2015 року у розмірі 464,36 долари США, 3% річних у розмірі 135,97 долари США, інфляційні втрати за період з 19.09.2014 року по 18.02.2015 року у розмірі 1\~243,93 долари США, а всього 10\~655,66 долари США та 3\~500,00 грн. завданої моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні уточнив свої вимоги. Зазначив, що в якості відшкодування вкладу отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200\~000 грн., однак вимагає виплатити відсотки за вкладом за період із 19.09.2014 по 18.02.2015 в сумі 464,36 доларів США та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за період із 19.09.2014 по 12.02.2015, тобто по день запровадження у ПАТ «Енергобанк» тимчасової адміністрації. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направив на адресу суду заперечення на позов, в яких просив відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за позиковим зобов'язанням у розмірі 166 000 грн. 00 коп. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 01 січня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений у простій письмовій формі договір позики, відповідно до якого [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 11000 доларів США. Строк повернення по першій вимозі [PERSON] Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Дотепер відповідач зобов'язань за договором не виконав, сума заборгованості станом на 25.11.2014 року становить 166 000 грн. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 612, 615, 625, 1049, 1050 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з неї необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 166 000 грн.00 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1660 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 11786 грн. 29 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 03 березня 2008 року між сторонами був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем [PERSON], підтверджується підписом у заяві. Згідно з п.8.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом - 5995 грн.04 коп., заборгованість по процентам - 3983 грн. 81 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом - 770 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) -500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 537 грн. 44 коп.-станом на 31.10.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 11786 грн. 29 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 11789 грн. 29 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 11909 грн. 31 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 24 лютого 2006 року між сторонами був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем [PERSON], підтверджується підписом у заяві. Згідно з п.8.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом - 4732 грн.52 коп., заборгованість по процентам - 4711 грн. 49 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом - 1422 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) -500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 543 грн. 30 коп.-станом на 31.10.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 11909 грн. 31 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 11909 грн. 31 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

У грудні2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 19089 грн. 20 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 01 серпня 2007 року між сторонами був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7900 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем [PERSON], підтверджується підписом у заяві. Згідно з п.8.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом - 7670 грн.33 коп., заборгованість по процентам - 8413 грн. 57 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом - 1620 грн. 10 коп., штраф (фіксована частина) -500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 885 грн. 20 коп.-станом на 30.09.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 19089 грн. 20 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 19089 грн. 20 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 14.07.1990 року було зареєстровано шлюб, від якого вони мають повнолітню дитину. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з 2005 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, суду пояснив, що примирення неможливе. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та просила суд його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.07.1990 року, від якого вони мають повнолітню дитину. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з 2005 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу відповідачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідачки, в якому просить визнати дійсним правочин купівлі - продажу автомобіля та визнати за ним право власності на автомобіль марки - HYUNDAI, модель COUPE, 2005 року випуску, двигун V = 1975 CUB.CM, шасі (рама, кузов, коляска) [NUMBER] державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований Маріупольським МРЕВ Донецькій області 10.08.2005 року. Про укладення договору з купівлі - продажу вказаного автомобіля була складена розписка підписана відповідачкою та видана довіреність на ім,я позивача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з,явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та задоволення позову. Відповідачка [PERSON] у письмовій заяві не заперечувала проти задоволення позову, просила розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом 10.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений правочин з купівлі - продажу автомобіля марки - HYUNDAI, модель COUPE, 2005 року випуску, двигун V = 1975 CUB.CM, шасі (рама, кузов, коляска) [NUMBER] державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований Маріупольським МРЕВ Донецькій області 10.08.2005 року в підтвердження чого була складена розписка, яка підписана відповідачкою і видана довіреність з правом користування і експлуатацією автомобіля на ім,я [PERSON] Факт укладення правочину підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є дійсним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі необхідно здійснювати правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує в двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, окрім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Таким чином, між сторонами був укладений правочин на придбання транспортного засобу, що підтверджується письмовими доказами, а саме: розпискою від 10.04.2011 року, а також довіреністю від 12.04.2011 року виданою на ім'я позивача з правом користування і експлуатацією автомобіля.

Outcome: approved