Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

у жовтні 2014р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), третя особа: Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання права власності на спадкове майно, пояснивши при цьому наступне. [PERSON] заповітом від 06.07.2013р. на випадок смерті все своє майно та все на що вона за законом матиме право заповіла позивачу. Разом з цим за життя [PERSON]згідно заповіту свого чоловіка [PERSON] від 10.09.2004р. та після смерті останнього [INFO] отримала у спадщину частину житлового будинку із господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Проте Друга київська державна нотаріальна контора довідкою від 17.04.2013р. за № 1347/02-31 відмовила [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], оскільки не було пред'явлено правовстановлюючих документів щодо права спадкодавця [PERSON] на 1/2 частину зазначеного житлового будинку [ADDRESS]. В наступному [INFO] померла [PERSON]При цьому, оскільки [PERSON] за життя прийняла у спадщину після смерті [PERSON] частину житлового будинку [ADDRESS], а відсутність свідоцтва про спадщину не позбавило її спадщини, позивач зазначила, що вона має право на отримання у спадщину після смерті [PERSON] та згідно її заповіту частину житлового будинку [ADDRESS]. При цьому позивач зазначила, що вона не відмовилася та прийняла заявою від 20.08.2013р. спадщину за заповітом [PERSON] Однак, Друга київська державна нотаріальна контора довідкою від 20.08.2013р. за № 3408/02-31 відмовила позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], оскільки не було пред'явлено правовстановлюючих документів щодо права спадкодавця [PERSON] на 1/2 частину зазначеного житлового будинку [ADDRESS]. Враховуючи наведене та з урахуванням зави про залишення без розгляду частини позовних вимог, позивач просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, які знаходяться в [ADDRESS], в порядку спадкування після [PERSON], яка померла [INFO] Позивачем було подано заяву про здійснення судового розгляду за без її участі у судовому засіданні, якою позивач позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач надав суду письмові заперечення, якими позов не визнав та просив відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки є самочинним будівництвом житловий будинок з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, які знаходяться в [ADDRESS], та щодо них не оформлено правовстановлюючі документи. При цьому відповідач повідомлений про дату та час судового розгляду у порядку ст.74ЦПК України, не забезпечив явку свого представника у судове засідання, про поважність причин неявки не повідомив суд. Третя особа - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомлений про дату та час судового розгляду у порядку ст.74ЦПК України, не забезпечив явку свого представника у судове засідання, про поважність причин неявки не повідомив суд. Врахувавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за життя [PERSON] на випадок своєї смерті заповів дружині [PERSON] належну йому частину житлового будинку з відповідними частиною господарчих та побутових будівель і споруд, земельну ділянку, які знаходяться в [ADDRESS], відповідно до Заповіту від 10.09.2004р., посвідченого державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори і за реєстрованого у реєстрі за №? 8-4987, та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.01.2013р. за № 33039068 щодо чинності зазначеного заповіту. При цьому [PERSON] помер [INFO] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.01.2013р. (повторне). Разом з цим суд зазначає, що згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1268. ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим вбачається згідно довідки ЖЕО-103 від 28.08.2013р. за № 1329, що спадкоємець [PERSON] була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем [PERSON] по день смерті останнього за адресою: [ADDRESS]. При цьому в матеріалах справи докази щодо відмови [PERSON] від прийняття спадщини після [PERSON] На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла у спадщину за заповітом після смерті [PERSON] належну йому частину житлового будинку з відповідними частиною господарчих та побутових будівель і споруд, які знаходяться в [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, Друга київська державна нотаріальна контора довідкою від 17.04.2013р. за № 1347/02-31 відмовила [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], оскільки не було пред'явлено правовстановлюючих документів щодо права спадкодавця [PERSON] В свою чергу суд зазначає, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1. листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 зазначено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Московської районної ради депутатів трудящих м. Києва від 23.01.1961р. за № 69 було постановлено дозволити [PERSON] оформити виконавчий малюнок на побудований 2-х квартирний житловий будинок по [ADDRESS], що скаладється з 2-х кімнат площею біля 30 кв. м. в Управлінні в справах будівництва та архітектури м. Києва та здати будинок в експлуатацію. При цьому в матеріалах справи наявний оформлений виконавчий малюнок житлового будинку по [ADDRESS], який зареєстровано у 1961р. за № 28. Вбачається згідно наявного у справі Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]від 28.11.2003р., житловий будинок літ. «А» збудовано у 1959р. та щодо зазначеного будинку відсутні відмітки про самочинне будівництво, переобладнання. Разом з цим Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. роз'яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Аналогічне зазначено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1. листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13. До того ж згідно ч. 4 ст. 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При цьому згідно п. 32. Положення про житлово-будівельні колективи та індивідуальних забудовників у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1958 р. за № 514, документом, що підтверджує право особистої власності на одноквартирний будинок, є нотаріально посвідчений договір, укладений між виконкомом міської (районної) Ради депутатів трудящих з індивідуальним забудовником (п. 30), зареєстрований в органі технічної інвентаризації, а там, де такого органу немає, - у виконкомі місцевої Ради депутатів трудящих. Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 06.03.2013р. за № 312, за [PERSON] було зареєстровано на праві власності 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS], на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою, посвідчений 2-ю Київськю державною нотаріальною конторою 09.02.1949р., реєстраційний № 9038. Таким чином, оскільки спірний будинок [ADDRESS] (будинокліт. «А) збудовано до01 липня 2004 рокута право власності [PERSON] на 1/2 частину будинку [ADDRESS] було зареєстровано у встановленому порядку в органі технічної інвентаризації, то право власності [PERSON] на зазначену частину не підлягало обов'язковій державній реєстрації згідно ст. 4 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інаведена 1/2 частина будинку [ADDRESS] була прийнята у спадщину за заповітом [PERSON] Разом з цим згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Крім того Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1. листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 зазначено, що виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Таким чином, [PERSON] мала право заповідати на випадок своєї смерті прийняту у спадщину 1/2 частину будинку [ADDRESS]. В свою чергу судом встановлено, що [PERSON] на випадок смерті все своє майно та все на що вона за законом матиме право заповіла позивачу, згідно заповіту від 06.07.2013р., посвідченого державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за № 7-508, та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.08.2013р. за № 34890846 щодо чинності наведеного заповіту. Вбачається що [PERSON] померла [INFO] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.07.2013р. Судом встановлено, що позивач заявою від 20.08.2013р. за № 2252 до Другої київської державної нотаріальної контори прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач прийняла у спадщину після смерті [PERSON], успадковану останньою 1/2 частину будинку [ADDRESS] та на яку спадкодавець [PERSON] мала право за законом на день смерті. Однак, Друга київська державна нотаріальна контора довідкою від 20.08.2013р. за № 3408/02-31 відмовила позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], оскільки не було пред'явлено правовстановлюючих документів щодо права спадкодавця [PERSON] на зазначене майно. В свою чергу суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином позивачу належить успадкована за заповітом 1/2 частинаспірного житлового будинку [ADDRESS] з дня відкриття спадщини після [PERSON] - [INFO] Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На підставі викладеного та враховуючи перешкоди для оформлення у нотаріальному порядкуспадкових прав позивача1/2 частина спірного житлового будинку [ADDRESS], суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача як спадкоємця, шляхом визнання її права власності на 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому згідно квитанції від 29.10.2013р. позивачем було здійснено витрати на оплату судового збору у сумі 2225,0 грн., що підлягають відшкодуванню останньому шляхом їх стягнення із відповідача.

Outcome: approved