Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що відповідач є її батьком. У теперішній час позивач навчається на 2 курсі ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» на контрактній основі, термін навчання на 2 курсі з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року. [PERSON] мешкає разом із матірю та знаходиться на повному її утриманні. У свою чергу [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги для підтримання належного рівня життя та навчання доньки не надає, хоча вона потребує такої допомоги, а відповідач має постійний заробіток. У звязку із цим [PERSON] була вимушена звернутися до суду та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до закінчення нею навчання в університеті. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 05.09.1997 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. 10 квітня 2013 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області було винесене рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] розмірі ? частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 22 серпня 2016 року [PERSON] досягла повноліття. У теперішній час позивач [PERSON] навчається на 2 курсі соціально-гуманітарного факультету ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» денної форми навчання, на контрактній основі, термін навчання на 2 курсі з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року, що підтверджується довідкою № 1504 від 05.10.2016 року. Відповідач [PERSON] офіційно працює у Приватному акціонерному товаристві «Азовзагальмаш» у цеху № 422, отримує заробітну плату, відомостей про наявність у нього утриманців суду не надав. Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням того, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, відомостей про наявність у нього неповнолітніх дітей або інших утриманців суду не надав, натомість позивач навчається у вищому навчальному закладі та потребує допомоги від батьків, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на період навчання його доньки у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця до закінчення нею навчання на 2 курсі університету, тобто до 31.08.2017 року. Приймаючи до уваги, що позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved