Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У грудні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк», предявило через суд зазначений позов до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 27 липня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 на суму 450000,00 грн. зі сплатою 16,0% річних за користування коштами строком повернення не пізніше 26 липня 2015 року на споживчі потреби, та згідно додаткового договору №1 від 07 грудня 2007 року, додаткової угоди №2 від 20 червня 2008 року, додаткової угоди №2 про внесення змін №2 від 14 липня 2009 року, договору про внесення змін №3 від 08 серпня 2011 року, договору про внесення змін №4 від 08 серпня 2011 року розмір ліміту збільшений до 521488,52 грн. зі сплатою 16,0% річних строком повернення коштів до 26 липня 2020 року, виконання зобовязань за яким забезпечено порукою співвідповідача [PERSON] за договором поруки від 27 липня 2007 року зі змінами і доповненнями, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого станом на 25 серпня 2016 року виникла заборгованість в сумі 1206502,93 грн., а позивач набув право дострокового повернення кредиту, тому позивач, просив суд стягнути на свою користь солідарно з відповідачів борг за договором №9000/03-12 від 27 липня 2007 року в сумі 1206502,93 грн., з яких строкова заборгованість 405602,12 грн., прострочена заборгованість 115886,40 грн., заборгованість за відсотками 424577,74 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 48936,25 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 160201,15 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 12168,07 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 39131,20 грн. Крім того, 08 серпня 2011 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений договір кредиту №990СІ10110808001 на суму 203058,00 грн. зі сплатою 18,00 % річних строком повернення до 07 серпня 2017 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого станом на 29 серпня 2016 року виникла заборгованість в сумі 625900,00 грн., а позивач набув право дострокового повернення кредиту, тому позивач, просив суд стягнути на свою користь з відповідача борг за договором №990СІ10110808001 від 08 серпня 2011 року в сумі 625900,59 грн., з яких заборгованість за кредитом 202737,54 грн., строкова заборгованість 33842,51 грн., прострочена заборгованість -168895,03 грн., заборгованість за відсотками 236309,56 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 63127,83 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 86992,84 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 15477,50 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 21255,32 грн. Також позивач просив суд покласти судові витрати на відповідачів наступним чином: стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 18437,28 грн. та з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 9048,77 грн. Представник позивача [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] заперечень проти позову не надали, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причин не повідомили, свого представника до суду не направили, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 27 липня 2007 року між АКІБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого згідно Статуту є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.20-22), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає кредит на споживчі цілі (з встановленням іпотеки) в межах максимального ліміту до 450000,00 грн. зі сплатою за користування 16,0% річних строком повернення до 26 липня 2015 року зі сплатою щомісяця кредиту в сумах згідно графіку у п.1.1.1 договору (п.п.1.1, 1.1.1, п.1.2, 2.4). За умовами цього договору відповідач, одержавши від банку у власність на поточний рахунок у безготівковій формі в період з 30 липня 2007 року по 21 липня 2009 року кошти загальною сумою 450000,00 грн. (а.с. 8-13), зобов'язався використовувати кошти за цільовим призначенням, повернути кредит в повному обсязі до 26 липня 2015 року, сплачуючи щомісяця кредит відповідно до визначеного у п.1.1.1 графіку (п.3.3.12, 3.3.13). В подальшому між сторонами 07 грудня 2007 року укладений додатковий договір №1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 пункт 1.1.1 статті 1 «Предмет договору» змінено, та обумовлено, що максимальний ліміт заборгованості кредиту збільшується до 560000,00 грн. та змінюється відповідно і графік погашення зі строком повернення до 26 липня 2015 року (а.с.23). За умовами додаткової угоди №2 від 20 червня 2008 року про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року, сторони узгодили у п.1.1, що з 01 липня 2008 року процентна ставка за користування кредитом становить 18,0% річних. (а.с.24-25). За умовами додаткової угоди №2 від 14 липня 2009 року про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року, сторони узгодили внести зміни до п.1.1, пп.1.1.1 та 1.1.2 п.1.1 договору згідно з якими надання кредиту буде здійснюватиметься окремими частинами «Траншами» зі сплатою 18% річних в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 608938,52 грн. кінцевим терміном погашення 26 липня 2020 року, при цьому частина максимального ліміту заборгованості по кредиту в сумі 48983,52 грн. є невідновлювальною та подальша видача траншів кредиту здійснюється в межах вільного залишку максимального ліміту заборгованості, визначеного в п.п.1.1.1. договору. Кожна наступна видача траншу кредиту, крім частини максимального ліміту заборгованості по кредиту в сумі 48983,52 грн. здійснюється в межах максимального ліміту заборгованості (а.с.27-29). За умовами договору про внесення змін №3 від 08 серпня 2011 року до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року, договір викладений в новій редакції. Так, за умовами п.1.1.1. максимальний ліміт заборгованості кредиту визначено в сумі 608983,52 грн. зі сплатою 18% річних та визначений новий графік погашення (а.с.30-36). За умовами договору про внесення змін №4 від 08 серпня 2011 року до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року, сторони змінили умови кредитування та встановили процентну ставку на рівні 16%, ліміт заборгованості становить 521488,52 грн. зі сплатою до 15 числа кожного місяця, починаючи з лютого 2013 року згідно нового графіку, строком повернення до 26 липня 2020 року (а.с.37-40). Крім того, судом встановлено, що 08 серпня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений договір кредиту №990СІ10110808001, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.40-47), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає кредит на споживчі цілі 203058,11 грн. зі сплатою за користування 18,0% річних на перший річний період користування кредитом, тобто, строком до 01 серпня2012 року, на кожний наступний річний період процента ставка за кредитом, встановлюється в порядку, визначеному п.2.7 договору (тобто процента ставка є плаваючою, а загальний розмір якої визначається як сума базової процентної ставки кредитування та маржі в розмірі 6,0 процентів річних та яка не може перевищувати встановленого максимального розміру процентної ставки) строком повернення до 07 серпня2017 року (п.п.1.1., 1.1.1, 2.1), а відповідач, одержавши від банку у власність кошти на поточний рахунок у безготівковій формі зобов'язався використовувати кошти за цільовим призначенням, повернути кредит в повному обсязі, сплативши проценти за графіком, у строк до 08 серпня 2017 року. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Пунктом 3.2.3 договору №990/03-13 від 27 липня 2007 року з подальшими змінами, а також пунктом 3.2.3 договору №990СІ10110808001 від 08 серпня 2011 року передбачено право банку достроково вимагати від позичальника дострокового виконання всіх зобовязань позичальника за договором, в тому числі, у разі порушення зобов?язань зі сплати чергових платежів, строків сплати, розмірів сум боргу, відсотків, та ін. платежів. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Належне виконання зобовязання відповідачем [PERSON] зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом, неустойки, дострокового повернення кредиту за договором №990/03-13 від 27 липня 2007 року були забезпечені порукою співвідповідача [PERSON] за договором поруки №6 від 27 липня 2007 року, укладеним згідно ст.553 ЦК України, за умовами п.п.1.1, 2.1.1 якого, співвідповідач зобовязався відповідати у тому ж розмірі, що і основний боржник та у випадку невиконання ним зобовязань за договором погасити усю суму заборгованості в розмірі 450000,00 грн., 16% річних (а.с. 48-49). Згідно додаткового договору №1 від 07 грудня 2007 року до договору поруки №6 від 27 липня 2007 року, розмір зобов?язань поручителя [PERSON] змінений, сума забезпеченого основного зобов?язання збільшена до 560000,00 грн. зі сплатою 16,0% річних, та змінений графік погашення (п.2.1.1) (а.с.50). Згідно договору №3 від 08 серпня 2011 року про внесення змін до договору поруки №6 від 27 липня 2007 року змінений п.2.1.1, викладений в новій редакції, згідно якої сума забезпеченого основного зобов?язання збільшена до 608983,00 грн. зі сплатою 16% річних строком повернення до 26 липня 2020 року по договору №990/03-13 від 27 липня 2007 року, та сума забезпеченого основного зобов?язання за кредитним договором №990СІ10110808001 від 08 серпня 2011 року визначено в розмірі 203058,0 грн. зі сплатою 18% річних строком повернення до 07 серпня 2017 року (а.с.51). Досудова вимога ПАТ «Укрсоцбанк» за вих. №07.406-297/12385 та вих. № 07.406-297/12386 від 06 вересня 2016 року про повернення заборгованості за договором №990/03-13 від 27 липня 2007 року зі змінами, протягом 30 календарних днів з дати одержання останньої, направлена банком рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням 23 вересня 2016 року, залишена боржником та поручителем без реагування та виконання (а.с.54,55, 52, 53). Так само залишена без задоволення досудова вимога ПАТ «Укрсоцбанк» за вих. №08.406.297/12389 від 06 вересня 2016 року про повернення заборгованості за договором №990СІ10110808001 від 08 серпня 2011 року, протягом 30 календарних днів з дати одержання вимоги, направлена банком рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням 23 вересня 2016 року, залишена боржником без реагування та виконання (а.с.54,55, 52, 53). З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за договором №990/03-13 від 27 липня 2007 року та за договором №990СІ10110808001 від 08 серпня 2011 року за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.8-13). Звідси, оскільки відповідач [PERSON] платежі вносив нерегулярно та в меншому розмірі ніж передбачено графіком у договорі, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України відступив від умов про частину виконуваного обовязку і строків виконання за графіком, у звязку з чим на час звернення до суду він прострочив виконання згідно ст. 612 ЦК України. Таким чином, залишок суми кредиту за договором №990/03-13 від 27 липня 2007 року станом на 25 серпня 2016 року склав 521488,52 грн., і позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України набув право дострокового виконання зобов'язання в повному обсязі з нарахуванням процентів за користування коштами до дня кінцевого розрахунку, а у співвідповідача [PERSON] згідно ст.ст. 554, 555 ЦК України виник солідарний обовязок з боржником сплатити позивачу вказану суму, тому на користь позивача підлягає стягненню солідарно з відповідачів основний борг по кредиту в сумі 946066,26 грн., з яких строкова заборгованість 405602,12 грн., прострочена - 115886,40 грн., а також відсотки в сумі 424577,74 грн. Крім того, належне виконання зобовязання відповідачем [PERSON] зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом №909/03-13 від 27 липня 2007 року, було забезпечено неустойкою у відповідності із ст. 549 ЦК України, розмір якої на випадок прострочення та порядок нарахування, обумовлені п.2.6.3, 4.2, 4.4, 5.4 договору у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Таким чином, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та вказаних пунктів договору відповідачі, за відсутності клопотання з їх боку про зменшення розміру неустойки з наведенням підстав для цього у відповідності зі ст.551 ЦК України, зобовязані сплатити за час прострочення в межах заявлених позовних вимог пеню за несвоєчасне повернення кредиту 48936,25 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 160201,15 грн. Одночасно, згідно з правилами ч.2 ст.625 ЦК України, на користь позивача у відшкодування витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та як компенсацію (плату) боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами за договором №990/03-13 від 27 липня 2007 року належить стягнути з відповідачів солідарно інфляцію за час прострочення, що відповідно до наведеного позивачем та не спростованого відповідачем розрахунку становить 12168,07 грн. - інфляції за користування кредитом, 39131,20 грн. інфляції за відсотками (а.с.13). Також, у зв?язку з простроченням відповідачем зобов?язань і за договором №990СІ10110808001 позивач набув право дострокового виконання зобов?язання згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України і за цим договором №990СІ10110808001 від 08 серпня 2011 року, тому на користь позивача з огляду на те, що позивач на власний розсуд згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України, пред?явив вимоги лише до основного боржника, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] згідно проведеного позивачем та не спростованого відповідачем розрахунку станом на 29 серпня 2016 року(а.с.14-19), основний борг по кредиту від 08 серпня 2011 року в розмірі 202737,54 грн., з яких строкова заборгованість 33842,51 грн., прострочена 168895,51 грн., а також відсотки в розмірі 236309,56 грн. Крім того, належне виконання зобовязання відповідачем [PERSON] зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом №990СІ10110808001 від 08 серпня 2011 року, було забезпечено неустойкою у відповідності із ст. 549 ЦК України, розмір якої на випадок прострочення та порядок нарахування, обумовлені п.3.2.3, 3.3.10, 4.1 договору у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Таким чином, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та вказаних пунктів договору відповідач [PERSON], за відсутності клопотання з його боку про зменшення розміру неустойки з наведенням підстав для цього у відповідності зі ст.551 ЦК України, зобовязаний сплатити за час прострочення в межах заявлених позовних вимог пеню за несвоєчасне повернення кредиту 63127,83 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 86992,84 грн. Одночасно, згідно з правилами ч.2 ст.625 ЦК України, на користь позивача у відшкодування витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та як компенсацію (плату) боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами за договором №990СІ10110808001 належить стягнути з відповідача [PERSON] інфляцію за час прострочення, що відповідно до наведеного позивачем та не спростованого відповідачем розрахунку становить 15477,50 грн. - інфляції за користування кредитом, 21255,32 грн. інфляції за відсотками (а.с.19). Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів пропорційно задоволеним вимогам з кожного окремо.

Outcome: approved