Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду з позовом до відповідачів Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 06.11.2013 року зареєстрований в реєстрі за № 1793, недійсним та таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що 06 листопада 2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, [PERSON] видала виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 1793, відповідно до якого підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 859 523, 84 ( вісімсот п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот двадцять три гривні 84 коп.), з яких 757 500, гривень - сума заборгованості відповідно до договору позики, яка не була повернута боржником стягувачу в строк до 23 листопада 2010 року на підставі договору позики № 5626 від 23 листопада 2007 року; 34 845 ,00 гривень - інфляційне збільшення заборгованості за весь період прострочення згідно ст. 625 ЦК України; 67 178 ,84 гривень - сума в розмірі 3% річних від суми заборгованості за договором за весь період прострочення, згідно 625 ЦК України. 08 листопада 2013 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції Проц В.В. на підставі виконавчого напису № 1793 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої постановлено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] борг в розмірі 859 523, 84 гривні. Позивач [PERSON] зазначає про те, що вчиняючи виконавчий напис Приватний нотаріус Київського міського округу [PERSON] належним чином не перевірила документи, що підтверджують безспірність вимог [PERSON] Про вимогу [PERSON] повернути кошти дізналася 16 грудня 2013 року коли отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 08 листопада 2013 року, до цього часу [PERSON] жодного разу не звертався з вимогою про повернення грошових коштів 150 000 доларів США. Крім того нотаріусом не взято до уваги, що відповідно до договору позики від 23 листопада 2007 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], на підставі якого приватний нотаріус Київського міського округу [PERSON] здійснила виконавчий напис, сума позики складає 757 500 гривень, що на день підписання договору складає еквівалент 150 000 доларів США, а відповідно до виконавчого напису [PERSON] зазначає, що необхідно стягнути 859 523, 84 гривень, що на 102 023 ,84 гривень більше у договорі позики від 23 липня 2007 року, тобто нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі документів, поданих [PERSON] у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач приватний нотаріус Київського міського округу [PERSON] в судове засідання не заявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутність письмові пояснення Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що на адресу позивача направлялися неодноразово листи, а про те, що позивач змінила місце реєстрації він не міг знати. Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 23 листопада 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики серії ВКВ № 144560, який засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с 6-7). Відповідно до якого [PERSON] надав,а [PERSON] прийняла у борг грошові кошти в розмірі 757 500, 00 гривень, що на день підписання договору складає еквівалент 150 000 доларів США та зобов'язувалась повернути в строк до 23 листопада 2010 року. Однак вказані вимоги [PERSON] не виконала. 06 лютого 2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису, в якій просить вчинити виконавчий напис на договорі позики, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], 23 листопада 2007 року за реєстрованим № 5626 про стягнення грошової суми в розмірі 757 500 (сімсот п'ятдесят сім тисяч гривень), яка не повернута [PERSON] в строк до 23 листопада 2010 року, відповідно до умов договору позики (а.с. 65). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 07 лютого 2013 року на адресу [PERSON] ([ADDRESS] та [ADDRESS]) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] направлено лист з приводу звернення [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення грошової суми в розмірі 757 500 гривень, яка не повернута в строк виконання умов договору позики від 23 листопада 2007 року за реєстровим № 5626. Вказаний лист направлено рекомендованим поштовим відправленням на адресу позивача, однак не було отримано останнім, оскільки поштове відправлення повернулось до відправника без вручення адресату за закінченням терміну зберігання(68). 01 квітня 2013 року повторно направлено на адресу [PERSON] ([ADDRESS] та [ADDRESS]), лист приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] приводу звернення [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення грошової суми в розмірі 757 500 гривень, яка не повернута в строк виконання умов договору позики від 23 листопада 2007 року за реєстровим № 5626. Вказаний лист також направлено рекомендованим поштовим відправленням на адресу позивача, однак не було отримано останнім, оскільки поштове відправлення повернулось до відправника без вручення адресату за закінченням терміну зберігання (а.с. 71). 06 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису на договорі позики, який був укладено між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 23 листопада 2007 року за № 5626 про стягнення грошової суми в розмірі 859 523, 84 (вісімсот п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот двадцять три гривні 84 копійки), стверджуючи, що судові спори відсутні (а.с. 73). Тобто, у вказаній заяві [PERSON] збільшена сума грошових стягнень, яка підлягає стягненню. 06 листопада 2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] видала виконавчий напис, який зареєстрований за № 1793, відповідно до якого підлягає стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 859 523 ,84 ( вісімсот п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот двадцять три гривні 84 коп.) (а.с. 13). При цьому матеріали цивільної справи не містять доказів, які свідчать про направлення на адресу [PERSON] ([ADDRESS]). вказаної вище заяви. 08 листопада головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції Проц В.В. на підставі виконавчого напису № 1793 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в розмірі 859 523, 84 гривень (а.с. 15). Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та/ або умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Як вбачається наданої довіки КП «Житлово-Експлуатаційна організація -105» Голосіївського району № 807 від 07 жовтня 2013 року, позивач зареєстрована та поживає за адресою: [ADDRESS]. Так, на момент направлення листа приватного Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо звернення [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення грошової суми в розмірі 757 500 тисяч гривень позивач [PERSON] не знала та не могла знати про існування даних листі, оскільки направлялись дані листи за іншою адресою. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Твердження позивача про те, що виконавчий напис повинен містити перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості, не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки в п. 287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 р., на яку посилається позивач, зазначено, що виконавчий напис повинен містити зазначення статті Закону України «Про нотаріат»та пункту Переліку документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, а не перелік документів, як про це зазначає позивач. Необхідні посилання у оскаржуваному виконавчому написі є. У преамбулі оскаржуваного виконавчого напису зазначено, що виконавчий напис вчинено на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 р. № 1172. Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат»нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Частиною 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюста України 3 березня 2004 року № 20/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документами передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. За таких обставин, суд надходить до висновку, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з дотриманням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат»та п. 284 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», визнано таким, що не підлягає задоволенню. Однак, в частині позовної заяви, що ґрунтується на визнанні виконавчого напису недійсним, суд надходить до висновку про відмову в задоволені, оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] виконано всі вимоги додержання «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Outcome: partial