Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON]. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.12.2018, направлено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю. В лютому 2019, вищезазначена цивільна справа надійшла на адресу Голосіївського районного суду м. Києва. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 22.06.2011 вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 06.10.2015 було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати з матір`ю [PERSON] . Відповідач не цікавиться життям дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, зокрема, від матеріального забезпечення. У зв`язку з наведеним позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Представник Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився; направив на адресу суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 22.06.2011 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду від 06.10.2015 розірвано (справа № 759/6945/15-ц). Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 09.04.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва повторно. Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Разом з тим, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення посилається на те, що колишній чоловік неодноразово підіймав на неї руку, був жорстоким та страждає на психічні розлади. На даний час відповідач не цікавиться життям дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, зокрема, від матеріального забезпечення. Крім того, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідач [PERSON] життям сина не цікавиться, не виявляв та не виявляє бажання спілкуватись з та приймати участь у її вихованні. Як вбачається із довідки дошкільного навчального закладу № 80 м. Києва, наявної в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] виховується в ДНЗ № 80 з вересня 2015 по червень 2018; вихованням сина займається мати [PERSON] та відчим [PERSON] , приводить та забирає з садочка мати; батько дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує дитину в дитячому садочку. Крім того, як вбачається із висновку Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.10.2019 № 107-40/8490 щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON], по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Під час розгляду справи, судом не встановлено, що з боку позивача чинились перешкоди відповідачу у спілкуванні з сином. Водночас, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Разом з тим, як роз`яснено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час розгляду справи, судом достовірно встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання сина, нехтує батьківськими обов`язками, не виявляє турботи щодо своєї дитини, не цікавиться її життям і здоров`ям, не піклується про сина та не відвідує його. Вихованням та доглядом за дитиною займається виключно позивач. Враховуючи вищевикладене, а також ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню своєї дитини, визнання відповідачем позову та згоду з позбавленням його батьківських прав, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, у зв`язку із цим суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved