Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

У грудні 2018 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (далі - ЛМКП «Львівтеплоенерго», позивач) пред`явило в суд позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води. Як на підставу своїх вимог позивач зазначав, що 24 лютого 2018 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова з заявою про видачу судового наказу та стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2017р. по 31.01.2018р у розмірі 7 702,98 грн., інфляційних втрат в розмірі 415,51 грн. та 3% річних в розмірі 101,25 грн., всього - 8 219,74 грн. та 176,20 грн. витрат по сплаті судового збору. 03 серпня 2018 року вищевказану заяву було задоволено та видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 8 219,74 грн. та 176,20 грн. витрат по сплаті судового збору. 16 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова задовольнив заяву відповідача [PERSON] та постановив ухвалу, якою скасував судовий наказ від 03 березня 2018 року, та роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право на звернення до суду з тією самою вимогою у порядку спрощеного позовного провадження. З огляду на це, ЛМКП «Львівтеплоенерго» вирішило звернутись до суду в порядку позовного провадження та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води з 01.08.2016р. по 31.01.2018р у розмірі 7 702,98 грн., інфляційних втрат в розмірі 415,51 грн. та 3% річних в розмірі 101,25 грн., всього - 8 219,74 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору. Такі свої позовні вимоги ЛМКП «Львівтепленерго» обгрунтовує наступним. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», а також відповідними постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевого самоврядування. Відповідно до Закон України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. У відповідності до вимог п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житло-комунальні послуги» від 09.11.2017р.(№ 2189-VIII) - далі Закон, виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), тобто ним є Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго». Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017р.(№ 2189-VIII), індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 даного Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017р. договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Відповідно ч.4 ст. 13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017р. з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відповідно до даного Закону, ЛМКП «Львівтеплоенерго» був підготовлений та направлений на адресу відповідача [PERSON] для підписання два примірники договору приєднання, що підтверджується супровідним листом від 19.04.2018р. № 09-2984, фіскальним чеком ВПЗ-40 від 20.04.2018р. про відправку, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 79040 0798314 1 та довідкою УКРПОШТИ про повернення у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Станом на сьогоднішній день, договір приєднання відповідачем не підписаний. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017р. відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, необхідність укладання договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг. Згідно з вимогами ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. З довідки, виданої ЛКП «Тополя-406» № 8070 від 27.11.2017р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] є власником приватизованої квартири [ADDRESS] , зареєстрований та проживає в даній квартирі і відповідно користується послугами з центрального опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. З 01 липня 2014р. ЛМКП «Львівтеплоенерго», відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 2 липня 2005 року № 630, споживачі зобов`язані своєчасно, в установлений термін оплачувати надані послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189-VIII), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189-VIII), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 9 цього ж Закону, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житло-комунальних послуг. Крім того, у відповідності до вимог ст. 68, та ч.1 ст. 162 ЖК України, наймач і власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію, електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України). Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до пункту 2.1 Договору приєднання, тарифи на послуги та їх загальна вартість встановлюється уповноваженим органом на момент надання таких послуг, тобто Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг. Те, що між позивачем і відповідачами виникли зобов`язання підтверджують такі норми законодавства, як ст. 509 ЦК України, де зазначено «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор вимагати від боржника виконання його обов`язку». Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК країни, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином між сторонами виникли відносини, в яких позивач надає послуги, а відповідач ними користується. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачем та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме, виконавець надавав послуги відповідачу, останній такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте оплату проводив не регулярно, договору чим порушив ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189-VIII), ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 3.1 Договору де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. 30.11.2017р. між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та [PERSON] був укладений договір № 08-1511 на реструктуризацію заборгованості за теплову енергію, предметом якого було зобов`язання останнього протягом 12 місяців, тобто з листопада 2017р. по жовтень 2018р. здійснювати оплату заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 13 614,23 грн., яка утворилася станом на 01 листопада 2017 року. Проте, станом на 22.12.2018р. заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.08.2016р. по 31.01.2018р. по квартирі [ADDRESS] відповідачем не оплачена, що підтверджується відповідними розрахунками за надані послуги.. Таким чином, всупереч ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р., ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р., а також п.3.1 Договору відповідач не виконав свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення, а тому зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Це також визначено постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2011 р. № 23/466 та листом Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 р. № 62-97р. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води від 14.02.2018р. та розрахунку заборгованості від 22.12.2018р., заборгованість відповідача за вищевказані послуги за період з 01.08.2016р. по 31.01.2018р. складає 7 702,98 грн., інфляційні нарахування складають 415,51 грн., а 3% річних складає 101,25 грн., разом сума заборгованості складає всього: сума основного боргу 7 702,98 грн. + інфляційні витрати 415,51 грн. + 3% річних 101,25 грн. = 8 219,74 грн. Отже, неправомірні дії відповідача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів заявника. Через несвоєчасність проведення розрахунків Відповідачами за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води із Заявником, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємства. В судове засідання представник позивача Джус Б.Г . не з`явився, подав заяву про згоду на розгляд справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 20 вересня 2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира належить йому на праві приватної власності та розташована в багатоквартирному будинку, що знаходиться на балансі та обслуговуванні в ЛКП «Тополя-406». Позивач - ЛМКП «Львівтеплоенерго» є комунальним підприємством, яке створено Львівською міською радою згідно з ухвалою №118 від 21 січня 1999 року та в даний час діє на підставі Статуту, що був затверджений наказом в.о. директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради за №535 від 12 жовтня 2011 року. Відповідно до Статуту одним із основних напрямків діяльності підприємства є виробництво, транспортування і реалізація теплової енергії для опалення і гарячого водопостачання житлового фонду і об`єктів соціально-культурного призначення міста Львова, селищ міського типу, об`єктів промислово-виробничого призначення, підприємницької діяльності. З 01 липня 2014р. ЛМКП «Львівтеплоенерго», відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . В судовому засіданні також встановлено, що 24 лютого 2018 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталось до Шевченківського районного суду м. Львова з заявою про видачу судового наказу та стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2017р. по 31.01.2018р у розмірі 7 702,98 грн., інфляційних втрат в розмірі 415,51 грн. та 3% річних в розмірі 101,25 грн., всього - 8 219,74 грн. та 176,20 грн. витрат по сплаті судового збору. 03 серпня 2018 року вищевказану заяву ЛМКП «Львівтеплоенерго» було задоволено та видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води (з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних) в загальній сумі 8 219,74 грн. та 176,20 грн. витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2018 року було задоволено заяву відповідача [PERSON] , вищевказаний судовий наказ від 03 серпня 2018 року скасовано та роз`яснено ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право на звернення до суду з тією самою вимогою в порядку позовного провадження. У відповідності до вимог п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житло-комунальні послуги» від 09.11.2017р.(№ 2189-VIII) - далі Закон, виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), тобто ним є Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго». Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017р.(№ 2189-VIII), індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 даного Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017р. договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Відповідно ч.4 ст. 13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017р. з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відповідно до даного Закону, ЛМКП «Львівтеплоенерго» був підготовлений та направлений на адресу відповідача [PERSON] для підписання два примірники договору приєднання, що підтверджується супровідним листом від 19.04.2018р. № 09-2984, фіскальним чеком ВПЗ-40 від 20.04.2018р. про відправку, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 79040 0798314 1 та довідко. УКРПОШТИ про повернення у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Станом на сьогоднішній день, договір приєднання відповідачем не підписаний. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017р. відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, необхідність укладання договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг. Згідно з вимогами ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до пункту. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 2 липня 2005 року № 630, споживачі зобов`язані своєчасно, в установлений термін оплачувати надані послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189-VIII), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189-VIII), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачем та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме, виконавець надавав послуги відповідачу, останній такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте оплату проводив не регулярно, договору чим порушив ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189-VIII), ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 3.1 Договору де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. 30 листопада 2017 року між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та [PERSON] був укладений договір № 08-1511 на реструктуризацію заборгованості за теплову енергію, предметом якого було зобов`язання останнього протягом 12 місяців, тобто з листопада 2017р. по жовтень 2018р. здійснювати оплату заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 13 614,23 грн., яка утворилася станом на 01 листопада 2017 року. Таким чином, всупереч ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р., ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р., а також п.3.1 Договору відповідач не виконав свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення, а тому зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, які долучені до позовної заяви, заборгованість відповідача [PERSON] по оплаті таких послуг за вищевказаний період з 01 травня 2017 року по 31 січня 2018 року складає 7 702,98 грн., інфляційні втрати становлять 415,51 грн., 3% річних - 101,25 грн. Дані обставини стверджуються долученими до справи копіями ухвали про скасування судового наказу від 16 квітня 2018 року, довідки про склад сім`ї та прописку №8070 від 27.11.2017 року ЛКП «Тополя-406», розрахунком заборгованості, договору №08-1511 на реструктуризацію заборгованості за теплову енергію від 30 листопада 2017 року, договору про приєднання про надання послуг з централізованого опалення, та послуг з централізованого постачання гарячої води, та іншими доказами по справі. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води підставний та такий що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved