Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив усунути йому перешкоди у користуванні прибудинковою територією 31/100 частки житлового будинку №17 по пров.Жоржинському у м.Дніпрі шляхом зобовязання [PERSON] знести самовільно зведений житловий будинок літ.С-1 загальною площею 184,9 кв.м., житловою площею 81,6 кв.м. за адресою: м.Дніпро, пров.Жоржинський, буд.17 та привести земельну ділянку у попередній стан. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що він є власником 31/100 частини будинку №17 по провулку Жоржинському у м.Дніпропетровську, іншими співвласниками вказаного будинку є [PERSON], якій належить 13/100 частин будинку, [PERSON] 19/100 частин, [PERSON] 13/100 частин, [PERSON] 14/100 частин та [PERSON] 10/100 частин. Зазначив, що відповідач здійснила самочинне будівництво нового будинку на місці старого на самовільно захопленій спільній території, без згоди на те інших співвласників, зведена будівля перекриває доступ інших співвласників до своїх часток. Крім того, зазначене будівництво здійснено відповідачем з порушенням правил будівництва, за відсутності будь-яких дозволів та проектної документації, без виділення для цього земельної ділянки, у звязку із зазначеним, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Судом вірно було визначено найменування третьої особи як Чечелівська районна у м.Дніпрі рада. У судовому засіданні позивач, його представник, кожний окремо, підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно рішення Виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів від 31.01.1992 «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на місці старого будинку під літерою «А-1» по провулку Жоржинському,17» відповідачці було надано дозвіл на «будівництво індивідуального житлового будинку по провулку Жоржинському,17 на місці аварійних будинків «А-1» та «Б-1» відповідно до схеми. Згідно зазначеної схеми, будинки А-1 та Б-1, на місці яких відповідачкою було збудовано спірну будівлю, знаходяться окремо від інших житлових будинків, на іншій частині земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння. Санвузол, коридор та прибудову можливо знести, оскільки вони не є несущіми стінами, і таким чином, можливо повністю звільнити земельну ділянку з правої сторони від будинку, щоб здійснити прохід; зносити весь будинок немає можливості. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON], позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на те, що через неможливість її рідного брата проживати у належній йому частині житлового будинку, останній вимушений проживати з нею та її сімєю. Треті особи - [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про день і час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - Чечелівської районної у м.Дніпрі ради у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності у звязку з виробничою завантаженістю та розглянути справу відповідно до вимог діючого законодавства. Вислухавши позивача, його представника, заперечення представника відповідача, представника третьої особи [PERSON] - [PERSON], свідка, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4\~ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У розумінні ч.1\~ст.376 ЦК України\~самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Згідно з ч.7\~ст.376 ЦК України\~у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Як розяснено в п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог ст.376\~ЦК\~право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч.4 ст.376 ЦК України та\~ст.\~391 ЦК України). З урахуванням змісту вищевказаних правових норм в поєднанні з положеннями ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України\~вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Зазначені положення узгоджуються з нормами ст. ст. 15, 16\~ЦК України\~та\~ст.3 ЦПК України, відповідно до ч.3 якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,\~звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, з урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 31/100 частин будинку №17 по провулку Жоржинському у м.Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON], померлої 03 грудня 2013 року, виданого 08 листопада 2014 року. Крім позивача, співвласниками жилого будинку №17 по провулку Жоржинському у м.Дніпропетровську є [PERSON], якій належить 13/100 частин будинку, [PERSON] належить 19/100 частин, [PERSON] 13/100 частин, [PERSON] 14/100 частин та [PERSON] 10/100 частин, що підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське МБТІ» Дніпропетровської обласної ради №6718 від 23 червня 2014 (а.с.16 том 1). Частиною першої\~статті 356 ЦК України\~передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3\~ст.357 ЦК України\~співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності (ч.4\~ст.357 ЦК України). Встановлюючи обставини справи, щодо статусу земельної ділянки, на якій здійснено відповідачем будівництво будинку, зясовано, що відповідач здійснила самочинне будівництво нового будинку на місці старого на самовільно захопленій спільній території, без згоди на те інших співвласників, зведена будівля перекриває доступ інших співвласників до своїх часток; враховано, що земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, не відведена у встановленому законом порядку для будівництва та обслуговування житлового будинку; відсутній належний дозвіл та належно затверджений проект; також, у відповідача відсутня декларація про готовність об`єкта до експлуатації, а отже, здійснена останньою реконструкція своєї частини будинку має ознаки самочинного будівництва через відсутність відповідної дозвільної документації, що передбачено ст.376 ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», а отже, порушує права позивача. Відсутність документів щодо виділення земельної ділянки за адресою: пров.Жоржинський,17 у м.Дніпропетровську підтверджено листом КП «ДМБТІ» ДОР №13363 від 27.09.16 (а.с.157 том 2). Як вбачається з акту №11 від 11.07.2006 перевірки дотримання вимог земельного законодавства робочої групи по самоврядному контролю за використанням та охороною земель Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, останнім встановлено порушення, передбачені ст.376 ЦК України, ст.25 Закону України «Про основи містобудування», порушення ст.125 ЗК України, Наказу Держбуду України від 05.12.2000 №273, ст.5 Закону України «Про основи містобудування»; будівництво житлового будинку на території домоволодіння по провулку Жоржинському,17 у м.Дніпропетровську заборонено (а.с.17 том 1). Проведеною поточною технічною інвентаризацією, станом на 14.06.2011, встановлено самовільно побудований житловий будинок літ.С-1, прибудова літ.С1-1, тамбур літ.с-1, загальною площею 193,5 кв.м., житловою площею 81,6 кв.м., вольєр літ.Т, що підтверджено листом КП «ДМБТІ» ДОР №12346 від 25.10.13 (а.с.81 том 1). За змістом ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначеним є: рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12.01.2007, яким зобовязано знести самовільно збудовану будівлю по провулку Жоржинському,17 у м.Дніпропетровську та привести земельну ділянку загального користування прибудинкової території домоволодіння №17 по провулку Жоржинському у м.Дніпропетровську до попереднього стану; яке набрало законної сили (а.с.18 том 1); рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28.01.2011, яким зобовязано знести самовільно збудовану будівлю по провулку Жоржинському,17 у м.Дніпропетровську за рахунок [PERSON]; яке набрало законної сили, а ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.10.2011 зазначене рішення залишено без змін (а.с.19-20,21-22 том 1); вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22.05.2013, яким [PERSON] визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України (умисному невиконанні рішення суду); який набрав законної сили (а.с.35-37 том 1). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила зазначені обставини, що відповідач самовільно збудувала будівлю на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без належного дозволу, належно затвердженого проекту. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком, її показання обєктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Наслідки здійснення самочинного будівництва встановлені ст.376 ЦК України, згідно з ч. 7 якої у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову, а якщо така є неможливою або особа відмовляється від її проведення, нерухоме майно підлягає знесенню. З роз'яснень, викладених у п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ \~\~№6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Зясовано, що зазначене питання між сторонами не можливо вирішити в добровільному порядку; було використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності; в судовому засіданні встановлена можливість знесення самовільних будівель, які не мають ознак «несущої стіни». Відтак, судом, у достатньому обсязі, встановлено порушення прав позивача, та відповідний їх захист у спосіб, передбачений ч.4 ст.376 ЦК України. Доводи представника відповідача щодо наявності проходу, який дає можливість доступу до частини домоволодіння, належного позивачу, не спростовує висновку суду щодо самочинного будівництва на земельній ділянці, яка знаходиться в загальному користуванні співвласників будинку, в тому числі і позивача. Також, суд не враховує посилання представника відповідача на те, що позивач не є власником земельної ділянки, на якій розташована самочинна будівля, оскільки положеннями ч.4 ст.376 ЦК України передбачено захист права не тільки власників, але й користувачів земельної ділянки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved