Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 26 грудня 2013 року у сторін народилась дитина [PERSON]. В даний час відповідач проживає окремо, матеріально не допомагає, тому позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивачка просить суд винести рішення про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання дитини, аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі заяви. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася , направила на адресу суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що постійного місця роботи не має, однак аліменти сплачувати згідний. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково з таких підстав. Відповідно до чч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що у сторін є дитина: [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Томашпільського району дитина проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні Таким чином відповідач [PERSON] зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON], згідно довідок виданих Олександрівською сільською радою Томашпільського району, постійного місця роботи немає, нерухоме майно за ним не рахується, що суд враховує при призначенні аліментів. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є малолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище. Таким чином враховуючи те, що відповідач по справі не має стабільного доходу, в нього на утриманні немає інших неповнолітніх дітей та утриманців, фізично здоровий, а тому суд приходить до переконання, що з врахуванням майнового та матеріального стану відповідача справедливим розміром аліментів на утримання неповнолітньої дитини буде в твердій грошовій сумі згідно ч. 2 ст. 182 СК України, яка передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вказаного суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] предявлено до суду особисто 2 грудня 2015 року. Відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,-у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, якщо станом на 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1218,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 487,20 гривень. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 487,20 грн, тобто 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial