Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 25 березня 2012 року у розмірі 80 000 гривень, проценти за договором позики у розмірі 8450 гривень, 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 3968 гривень 20 копійок , а також сплачену суму судового збору у розмірі 849 гривень 49 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 25.03.2012 року між сторонами у справі укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого, [PERSON] передала у власність [PERSON] строком до 25 квітня 2012 року грошові кошти у розмірі 80 000 гривень. Станом на час звернення до суду з даним позовом, відповідач не виконав умови договору та не повернув суму позики, у зв'язку із чим станом на 20 грудня 2012 року утворилась заборгованість за вказаним вище договором позики у розмірі 80 000 гривень. Оскільки, станом на день звернення до суду з даним позовом, зобов'язання відповідача за договором позики не виконано, на думку, позивача з відповідача підлягають стягненню три проценти річних у сумі 3968 гривень 20 копійок. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з вказаних вище підстав. У судові засідання, призначені 28 січня 2013 року та 25 лютого 2014 року, відповідач, не з'явились, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений 25 березня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 613 (а.с. 5). Відповідно до умов зазначеного вище договору позики, позикодавець [PERSON] передала у власність позичальникові [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 000 гривень. Пунктом 2 договору позики встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцю не пізніше 25 квітня 2012 року включно грошову суму в гривнях, зазначену в пункті 1 цього договору в порядку та на умовах, передбачених цим договором, якщо термін повернення боргу не буде продовжено сторонами шляхом укладення додаткового договору до цього договору позики. Однак, позичальник [PERSON] взяті за себе зобов'язання за вказаним договором позики щодо повернення грошових коштів не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 80 000 гривень. Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини , визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе зобов'язань за договором позики від 25 березня 2012 року щодо повернення грошових коштів у розмірі 80 0000 гривень у строк до 25 квітня 2012 року, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, як обґрунтовані, у зв'язку із чим з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 80 000 гривень, що позовні вимоги [PERSON] у вказаній частині підлягають задоволенню, як обґрунтовані. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3968 гривень 20 копійок процентів за користування позикою за період 25 квітня 2012 року по 20 грудня 2013 року, а також 3968 гривень 20 копійок трьох відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення, тобто з 25 квітня 2012 року по 20 грудня 2013 року, з огляду на наступне. Відповідно до положень частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідач користується позикою з 25 квітня 2012 року по 20 грудня 2013 року, один рік і сім місяців, у зв'язку із чим сума процентів за користування позикою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказаний вище період становить 3 968 гривень (80000 гривень*3/100 = 2400 гривень; 2400 гривень /365 = 6,57 гривень; 6,57 гривень * 604 дня = 3 968 гривень 28 копійок). Згідно приписів частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Час прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання відповідно до умов договору позики від 25 квітня 2012 року, складає 604 дні, а тому стягненню підлягає сума трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 3 968 гривень 28 копійок (80 000 гривень* 3/100 = 2400 гривень/ 365 6,57 * 604 днів = 3 968 гривень 28 копійок) На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 849 гривень 69 копійок сплаченого судового збору.

Outcome: approved