Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

У грудні 2012 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначено, що 01.06.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №11163414000, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 19946 доларів США, що дорівнює еквіваленту 100727,30 грн., з розрахунку 13 % річних на строк з 01.06.2007 року по 01.06.2014 року. Між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08.12.2011 року укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ «Укрсиббанк» передав останньому право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості перед банком з нарахуванням відсотків станом на 26.11.2012 року становить 207040,37 грн., яка складається з: 118897,24 грн. - заборгованість за тілом кредитом; 88143,13 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки кредитодавець може на власний розсуд вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 196491,91 грн. Заочним Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15.04.2013 року позов задоволено, стягнуто з відповідача 207040,37 грн. 03.04.2019 року представник відповідача звернувся до суду про перегляд заочного Рішення суду. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10.12.2019 року скасовано заочне Рішення Подільського районного суду міста Києва від 15.04.2013 року та справу призначено до розгляду. Протокольною Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26.02.2020 року замінено позивача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (надалі за текстом - позивач). У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо заявлених позовних вимог та звернув увагу суду на пропуск позивачем строку звернення до суду. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши доводи сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що 01.06.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №11163414000, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 19946 доларів США, що дорівнює еквіваленту 100727,30 грн., з розрахунку 13 % річних на строк з 01.06.2007 року по 01.06.2014 року (а.с. 6- 14). У п. 2.9 договору сторони погодили, що у випадку невиконання позичальником умов договору та/або кредитного договору про надання забезпечення за договором та/або кредитним договором, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язань`за договором та/або кредитним договором або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання), банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановлених договором. 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ «Укрсиббанк» передав позивачу право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 21-23). У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати коштів в рахунок погашення боргу за кредитним договором та відсотків за користування кредитом, станом на 26.11.2012 року становить 207040,37 грн., яка складається з: 118897,24 грн. - заборгованість за тілом кредитом; 88143,13 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.28). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним кодексом України (надалі за текстом - ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з частиною першою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогамист.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Як встановлено судом 01.06.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №11163414000, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 19946 доларів США, що дорівнює еквіваленту 100727,30 грн., з розрахунку 13 % річних на строк з 01.06.2007 року по 01.06.2014 року. У забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань в повному обсязі відповідач передав банку у заставу транспортний засіб марки Chevrolet, модель Lacetti, рік випуску 2007, колір бежевий, тип ТЗ легковий седан, кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Згідно довідки про стан кредитної заборгованості заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі становить 26.11.2012 року становить 207040,37 грн. Доказів на спростування суми заборгованості відповідачем суду не надано. 16.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено договір № 997/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого сторони узгодили, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 та № 2 до цього договору, надалі за текстом боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 та №2 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. Згідно Додатку до договору про відступлення прав вимоги, з якого вбачається, що до нового кредитора, який є позивачем у справі, перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором №11163414000, укладеним 01.06.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем, на підставі якого позичальнику було надано кредит. Вищенаведені докази підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідача. Таким чином, позивач за допомогою належних та допустимих доказів довів наявність договірних відносин із відповідачем та передачу йому грошових коштів на умовах, погоджених з останнім, та наявність заборгованості за договором кредиту. Однак, відповідач, на якого покладається обов`язок довести належне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме, надати докази того, що кредитні кошти повернуті позикодавцю або спростувати суму боргу, заявленого позивачем, не надав під час розгляду справи доказів в спростування позовних вимог. Надані позивачем докази в підтвердження укладання кредитного договору між сторонами з видачею кредитних коштів, а також розміру заборгованості, суд вважає належними та допустимими. Таким чином позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність права вимоги у нього до відповідача. Також, матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази того, що він не отримував та не користувався кредитом. Разом із тим, суд зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, слід стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 196491,91. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно дост.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1964,62 гривень.

Outcome: approved