Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 106760 гривень відшкодування матеріальної шкоди, 10000 гривень відшкодування моральної шкоди, 3500 гривень вартості проведених експертних досліджень та відшкодування судових витрат в сумі 10423,40 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 29.08.2018 року [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ Т ТF69YО СПГ» д.н. [NUMBER] в м.Полтаві по вул.Стрітенській,47, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу, не впорався із керуванням та здійснив наїзд на перешкоду, а саме: електроопору. Внаслідок ДТП автомобіль отримав пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Відповідно до постанов Октябрського районного суду м.Полтави від 10.09.2018 року [PERSON] визнаний винним в порушенні п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП та ст.124 КУпАП. Станом на 24.09.2018 року рішення суду набрали законної сили. Право власності на автомобіль «ЗАЗ Т ТF69YО СПГ» д.н. [NUMBER] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів [NUMBER] від 20.09.2011 року, видане Полтавським ВРЕР. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №23-09 від 16.09.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ Т ТF69YО СПГ» д.н. [NUMBER] складає 109820,12 гривень. Також, експертом встановлено недоцільність ремонту досліджуваного транспортного засобу, тобто транспортний засіб економічно знищений. Таким чином, вартість збитку становить ринкову вартість аналогічного транспортного засобу, а саме: 105760 гривень. Крім того, є збитком сума, яка буде потрібна для оформлення придбання аналогічного транспортного засобу - 1000 гривень. Експертні послуги складають 3500 гривень. Загальна сума матеріальних збитків, що не відшкодовані, складає 110260 гривень. Моральна шкода, якої зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням майна, полягає в порушенні звичайного способу життя, негативному впливу на стан здоров`я, а також моральних стражданнях, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Позивач просить стягнути з відповідача 10000 гривень моральної шкоди. Ухвалою суду від 30.01.2019 року було відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 18.06.2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна». Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник [PERSON] надала заяву, в якій просила справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судові засідання неодноразово не з`являвся, не подав відзив на позов, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду, а також відстеження поштових відправлень. Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 130 ЦПК України. Третя особа свого представника до суду не направила, про розгляд справи повідомлена належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2018 року [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ Т ТF69YО СПГ» д.н. [NUMBER] в м.Полтаві по вул.Стрітенській,47, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу, не впорався із керуванням та здійснив наїзд на перешкоду, а саме: електроопору. Внаслідок ДТП автомобіль отримав пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Відповідно до постанов Октябрського районного суду м.Полтави від 10.09.2018 року [PERSON] визнаний винним в порушенні п.п.2.10, 12.1.,12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.130,ст.122-4, ст.124 КУпАП. Станом на 24.09.2018 року рішення суду набрали законної сили. Право власності на автомобіль «ЗАЗ Т ТF69YО СПГ» д.н. [NUMBER] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів [NUMBER] від 20.09.2011 року, видане Полтавським ВРЕР (а.с.13). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №23-09 від 16.09.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ Т ТF69YО СПГ» д.н. [NUMBER] складає 109820,12 гривень (а.с.14-24). Відповідно до частини 1статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Позивач стверджує, що автомобіль «ЗАЗ Т ТF69YО СПГ» д.н. [NUMBER] є фізично знищеним, відповідач повинен відшкодувати йому збитки, виходячи з висновку №23-09 експертного автотоварознавчого дослідження від 16.09.2018 року. Відповідач жодних спростувань вимог позивача не надав суду. Суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту, проте вимоги про стягнення шкоди підлягають задоволенню частково. Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулась з вини відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали, є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановами Октябрського районного суду м.Полтави від 10.09.2018 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (із відповідними змінами). Згідно з вимогами цієї статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним. Виходячи з результатів аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на висновок експертного автотоварознавчого дослідження №23-09 від 16.09.2018 року. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких підстав та міркувань заявлені позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в сумі 106760 гривень. Що стосується Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані про розповсюдження дії страхового полісу (а.с.70) на відповідача. Відносно позовних вимог про відшкодування моральних збитків у розмірі 10000 гривень, суд приходить до наступних висновків. Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч.1 ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок винних дій відповідача при керуванні джерелом підвищеної небезпеки було пошкоджено належний позивачу автомобіль «ЗАЗ Т ТF69YО СПГ» д.н. [NUMBER] , який визнаний фізично знищеним. Отже, позивач позбавлений можливості використовувати свою власність за призначенням для задоволення власних потреб та звичок. Визначаючи розмір шкоди, суд враховує, що відсутність особистого транспорту потребує від позивача докладання додаткових зусиль для організації свого побуту та повсякденного життя. Наведені позивачем доводи відповідач під час розгляду справи в суді не спростував. З урахуванням положень ч.3 ст.23 ЦК України та встановлених обставин, зокрема протиправності поведінки відповідача, глибини і тривалості душевних страждань позивача, пов`язаних із пошкодженням його майна, позбавлення його можливості реалізації споживчих властивостей автомобіля для задоволення власних потреб, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, в тому числі необхідності докладання додаткових зусиль для організації повсякденного життя, а також вимог розумності і справедливості суд визначає завдану позивачу моральну шкоду у розмірі 3000 гривень, яку стягує на його користь із відповідача. Вимоги позивача про відшкодування шкоди в розмірі 10000 гривень є надмірними та такими, що не відповідають матеріалам справи. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial