Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

у грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 15.11.1980 року, актовий запис №358. В обгрунтування позову вказав, що від шлюбу мають двох дітей: доньку Олену, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які вже повнолітні, проживають окремо та мають свої сім'ї. У 2012 році відносини між ними погіршились, постійно виникали сварки та скандали з приводу спільного життя, введення господарства, матеріального забезпечення сім'ї. У вересні 2014 року вони припинили спільне проживання та шлюбні відносини. З того часу шлюб існує формально, кожен живе своїм життям. Вказуючи на те, що позивач не бажає шлюб розірвати в органах державної реєстрації актів цивільного стану, а він має намір створити сім'ю з іншою жінкою, просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Просив шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, оскільки шлюб тривалий час носить формальний характер та подальше його збереження суперечить його інтересам, оскільки проживає з іншою жінкою. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала. Суд вважає за можливе у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України справу розглянути без участі відповідача [PERSON], яка належним чином повідомлена і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних в справі доказів, із ухваленням заочного рішення по справі, оскільки відносно цього не заперечив позивач [PERSON] Зясувавши позицію позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 15 листопада 1980 року, про що складено відповідний актовий запис №358. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 158274, виданим повторно 14 грудня 2016 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом з вересня 2014 року не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь. На підставі ст.ст. 24, 56, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved