Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

У грудні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за ствердженням позивача, подружнє життя у сторін не склалося, сторони переконалися, що є зовсім різними людьми, втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюб виявився невдалим, подальше сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, і тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали повністю, пославшись на викладені в ньому факти та норми права та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, повідомив, що спільно не проживають з вересня 2017 року, спільного господарства не ведуть. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сімю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 лютого 2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва, про що складено відповідний актовий запис №120. Сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 23 квітня 2004 року народженя, доньку Вероніку , [INFO]. За ствердженням позивача, яке відповідач не спростував, шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2017 року, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, набутого у шлюбі, між сторонами немає. Як вбачається зч.2 ст.104 СК України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1ст.110 СК Українипозов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2ст.114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулась до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.104-105, 110-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved