Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , та з урахуванням уточнених позовних вимог, просила виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належну їй 19/40 частки житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 42,4 м кв., в тому числі житловою площею 34,9 м.кв., який складається з приміщень: (2-1) кухня площею 4,1 м.кв; (2-2) ванна кімната площею 3,4 м.кв.; (2-3) столова площею 8,4 м.кв.; (2-4) житлова кімната площею 7,6 м кв.; житлова кімната площею 18,9 м кв., а також господарські будівлі та споруди - хлів «В», погріб «Д», хлів «Г», визнати за нею право власності в цілому на об`єкт нерухомого за вказаною адресою, що складається з приміщень житлового будинку загальною площею 42,4 м кв., в тому числі житловою площею 34,9 м кв., який складається з приміщень: (2-1) кухня площею 4,1 м кв; (2-2) ванна кімната площею 3,4 м кв.; (2-3) столова площею 8,4 м кв.; (2-4) житлова кімната площею 7,6 м кв.; житлова кімната площею 18,9 м кв., а також господарські будівлі та споруди - хлів «В», погріб «Д», хлів «Г» та припинити її право спільної часткової власності на 19/40 частку домоволодіння по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що їй на праві приватної власності належить 19/40 частка будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS] . Відповідачці [PERSON] належало 17/100 частки, а відповідачці [PERSON] - 7/20 частки. Рішенням Старокостянтинівського районного суд від 07 квітня 2020 року припинено права спільної часткової власності на належні їм частки будинковолодіння по [ADDRESS] та визнано кожним з відповідачів право власності на зазначені частки в цілому, як на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок по [ADDRESS] . Оскільки позивач не може вільно володіти та користуватись належною їй частиною житлового будинку, зокрема без згоди співвласників зареєструвати місце проживання членів сім`ї, оформити субсидію та приватизувати земельну ділянку, на якій розташована належна їй частина будинковолодіння, просила позов задовольнити. Представник позивача адвокат Кравчук В.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 19/40 частки володіння, розташованого по [ADDRESS] . Власниками іншої частини зазначеного будинковолодіння є відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Належна [PERSON] частка будинковолодіння складається із приміщень житлового будинку загальною площею 42,4 м кв., в тому числі житловою площею 34,9 м кв., який складається з приміщень: (2-1) кухня площею 4,1 м кв; (2-2) ванна кімната площею 3,4 м кв.; (2-3) столова площею 8,4 м кв.; (2-4) житлова кімната площею 7,6 м кв.; житлова кімната площею 18,9 м.кв., а також господарські будівлі та споруди - хлів «В», погріб «Д», хлів «Г». Зазначені приміщення перебувають у фактичному користуванні [PERSON] . Правовий режим спільної часткової власності визначено главою 26 ЦК України. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до роз`ясень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно висновку приватного підприємства «Проект БТІ» щодо технічної можливості поділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 81/3 від 19.03.2020 року, при вивченні поверхового плану садибного будинку із надвірними будівлями та спорудами, та наслідків візуального огляду встановлено, що за технічними показниками об`єкт є відокремлений, має окремі входи та може бути виділений в натурі в будинки блокованого типу з господарськими будівлями та спорудами, що складаються з приміщень, зокрема для [PERSON] : (2-1) кухня площею 4,1 м кв; (2-2) ванна кімната площею 3,4 м кв.; (2-3) столова площею 8,4 м кв.; (2-4) житлова кімната площею 7,6 м кв.; житлова кімната площею 18,9 м кв., а всього загальною площею 42,4 м.кв., в тому числі житлова площа 34,9 м кв. Крім того, відповідно до висновку для [PERSON] підлягають виділенню господарські будівлі та споруди: хлів «В», погріб «Д», хлів «Г». Згідно рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 98 п.3 від 23 березня 2017 року, домоволодіння може бути виділене в натурі в окремі будинки блокованого типу з господарськими будівлями та спорудами із присвоєнням окремих адрес. Поштова адреса [ADDRESS] . Указані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 квітня 2017 року; технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційною справою №1682, рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2020 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Ураховуючи викладене, а також те, що частки кожної із сторін є фактично окремими об`єктами нерухомого майна - мають самостійний вхід та комунікації й за технічними показниками домоволодіння може бути поділено самостійні об`єкти нерухомого майна, суд вважає за можливе на підставі ст. 364 ЦК України виділити [PERSON] в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належні їй 19/40 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS] , що складається з приміщень житлового будинку загальною площею 42,4 м.кв., в тому числі житловою площею 34,9 м кв., який складається з приміщень: (2-1) кухня площею 4,1 м кв; (2-2) ванна кімната площею 3,4 м кв.; (2-3) столова площею 8,4 м кв.; (2-4) житлова кімната площею 7,6 м кв.; житлова кімната площею 18,9 м кв., а також господарські будівлі та споруди - хлів «В», погріб «Д», хлів «Г», визнати за нею право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] , що складається з приміщень житлового будинку загальною площею 42,4 м кв., в тому числі житловою площею 34,9 м кв., який складається з приміщень: (2-1) кухня площею 4,1 м кв; (2-2) ванна кімната площею 3,4 м кв.; (2-3) столова площею 8,4 м кв.; (2-4) житлова кімната площею 7,6 м кв.; житлова кімната площею 18,9 м кв., а також господарські будівлі та споруди - хлів «В», погріб «Д», хлів «Г», та припинити її право спільної часткової власності на 19/40 частку домоволодіння по [ADDRESS] . Ураховуючи вище вказане, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. При розподілі судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд виходить з того, що вимоги про їх відшкодування позивачем не заявлялись.

Outcome: approved