Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 08 червня 2017 року він уклав з останнім договір позики, згідно умов якого передав [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. На підтвердження укладення договору позики, відповідач надав йому розписку від 08 червня 2017 року, згідно якої зобов`язувався повернути позику за першої вимоги. Зазначав, що в березні 2018 року він звернувся до відповідача з проханням повернути борг в строк до 05 квітня 2018 року, однак останній борг не повернув, став уникати спілкування та повернення коштів. Загальна сума боргу на час звернення до суду складає 10000,00 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 10000,00 грн., та судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року справа була направлена за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси (а.с. 20). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року, справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М. (а.с. 24). Справа отримана суддею 28 січня 2019 року. Ухвалою суду від 29 січня 2019 рокусправа була прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 25-26). Ухвалою суду від 23 березня 2019 року по справі було продовжено строк проведення підготовчого провадження (а.с. 48-49). Ухвалою суду від 23 квітня 2019 року підготовче провадження по вказаній справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 57-58). Представник позивача, яка діє на підставі довіреності від 02 листопада 2017 року в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Надала заяву про розгляд справи в порядку заочного провадження, у зв`язку з неявкою відповідача в судові засідання, та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі (а.с. 82, 83). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 46, 51, 60, 65, 72, 76). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідачки та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 08 червня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., а останній зобов`язувався повернути грошові кошти за першої вимоги. На підтвердження укладення договору позики, відповідач надав позивачу розписку від 08 червня 2017 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та передав відповідачу у борг кошти в сумі 10000,00 грн. Судом встановлено, щона момент розгляду справи відповідачем не повернуто у встановлений договором термін суму боргу в розмірі 10000,00 грн., оскільки розписка до цього часу знаходиться у позикодавця. З матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу про повернення суми позики із встановленням граничного строку оплати - 05 квітня 2019 року (а.с. 6). Строк повернення відповідачем коштів за договором позики за вимогою позивача, настав 05 квітня 2019 року. Будь-яких доказів виконання у повному обсязі відповідачем своїх зобов`язань, згідно умов договору позики, та які передбачені ст. 545 ЦК України, матеріали справи не містять. Крім того, наявність оригіналу розписки від 08 червня 2017 року у позивача є доказом факту невиконання грошових зобов`язань з боку відповідача. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. Згідно ч. 2 ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів у сумі 10000,00 грн. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved