Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з уточненнями просив стягнути з Ізюмського державного заводу офтальмологічної лінзи заборгованість по заробітній платі в сумі 5 737 гривень 81 копійка, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 6 588 гривень 40 копійок, збитки з урахуванням індексу інфляції за весь час заборгованості в розмірі 355 гривні 75 копійок, витрати на правову допомогу в сумі 800 гривень, а разом загальну суму 13 481 гривню 96 копійок (а.с. 1-2, 29). В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він працював на Ізюмському державному заводі офтальмологічної лінзи на посаді сторожа з 14 січня 2014 року по 30 липня 2014 року, звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. В день звільнення заробітну плату та повний розрахунок йому не видали та видали трудову книжку, а відповідно довідки відповідача заборгованість по заробітній платі на час звільнення складає суму 5 737 гривень 81 копійка, чим порушили його трудові права. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, його інтереси у судовому засіданні представляв його представник [PERSON] (а.с. 22), який підтримав позовні вимоги і просить |||суд позов з уточненнями задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати на користь держави. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомили (а.с. 21, 23-24, 28). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням частини 4 статті 169, частини 1статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не оспорюється сторонами, що [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з Ізюмським державним заводом офтальмологічної лінзи на посаді сторожа з 14 січня 2014 року за наказом № 2 від 14.01.2014 року, і був звільнений з підприємства із 30 липня 2014 року наказом № 34 від 30.07.2014 року за п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (а.с. 6, 7, 8). Відповідно вимогам ст. 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Довідкою Ізюмського державного заводу офтальмологічної лінзи б/н від 09.09.2014 року підтверджується, що заборгованість Ізюмського державного заводу офтальмологічної лінзи по заробітній платі перед [PERSON] за період з квітня 2014 року по 30 липня 2014 року складає 5 737 гривень 81 копійка (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статті 116, 117 КЗпП України структурно віднесені до розділу VII «Оплата праці» вказаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. Таким чином, за положеннями ст. 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Ізюмський державний завод офтальмологічної лінзи не надали суду доказів, що позивачу при звільненні 30.07.2014 року не виплатили належних сум не з вини відповідача. У судовому засіданні установлено і не оспорюється сторонами обставини, що позивач не отримав від підприємства Ізюмського державного заводу офтальмологічної лінзи суму заборгованої заробітної плати у розмірі 5 737,81 грн - належних звільненому працівникові у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Наведене свідчить, що позивачем доведені заявлені вимоги про порушення відповідачем його трудових прав щодо невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Оскільки судовому захисту підлягають тільки ті права, що є вже порушені на час звернення до суду, то наразі є підстави для задоволення позовних вимог, адже встановлено факт порушення прав позивача у справі, тому позовні вимоги є обґрунтованими. Довідкою Ізюмського державного заводу офтальмологічної лінзи б/н від 08.10.2014 року підтверджується, що нарахована заробітна плата [PERSON] за травень 2014 року становить 1517,04 грн за 21 відпрацьований день, за червень 2014 року становить 1378,86 грн за 19 відпрацьований день (а.с. 7). Суд приймає розрахунок позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2014 року до 08 грудня 2014 року в розмірі 6 588,40 грн та компенсації заборгованості за час затримки заробітної плати з урахуванням індексу інфляції за період з 30 липня 2014 року до 08 грудня 2014 року в розмірі 355,75 грн (а.с. 3-5, 30). Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу, на яку вказує позивач в розмірі 800 грн, підтверджуються належними доказами - договір про надання юридичних послуг від 14.10.2014 року з актами виконаних робіт до договору та товарними чеками № 86 від 21.10.2014 року і № 88 від 25.11.2014 року (а.с. 13-15, 22, 31-32). Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача повністю. Згідно вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. При розгляді справи суд враховує правову позицію Верховного Суду України по справі № 6-64цс13 від 03.07.2013 року, як приклад однакового застосування судами статей 116, 117 КЗпП України в подібних правовідносинах. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати: судовий збір в сумі 243 грн 60 коп..

Outcome: approved