Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] Франсіско про поділ спільного майна подружжя, який уточнювався 24.11.2014 р. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка [PERSON] зазначила, що 25.04.1995 р. між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб у республіці Куба. Під час шлюбу, а саме 27.06.2007 р. сторонами по справі був придбаний житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, смт. Малокатеринівка, вул.Каховська, 112 і за спільною згодою подружжя, вказаний житловий будинок був зареєстрований за позивачкою. На протязі останніх років у позивачки і відповідача все частіше стали виникати непорозуміння щодо того, хто є власником спільного майна подружжя, як воно повинно ділитися у разі розірвання шлюбу і як воно буде спадкуватися дітьми. Тому на підставі вищевикладеного, позивачка просить суд визнати житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, смт. Малокатеринівка, вул.Каховська, 112 спільною сумісною власністю подружжя, а також визнати за позивачкою та відповідачем право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, смт. Малокатеринівка, вул.Каховська, 112 по ? частині будинку на кожного. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] [PERSON] Франсіско, який був присутнім в судовому засіданні та його адвокат [PERSON], який діяв на підставі угоди про надання правової допомоги від 20.11.2014 р. та адвокатського ордеру від 20.11.2014р, визнали позовні вимоги позивачки в повному обсязі та просили їх задовольнити, про що відповідач надав суду заяву. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 25.04.1995 р. між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у республіці Куба, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № 2394 від 22.08.1995р. та його засвідченим нотаріусом перекладом на російську мову. Відповідно до ст. 12 Договору між Україною та Республікою Куба про правові відносини та правову допомогу в цивільних та кримінальних справах, документи, що були складені або засвідчені відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені печаткою та засвідчені підписом компетентної особи, мають силу документа на території другої Договірної Сторони без потреби легалізації. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими й на території другої Договірної Сторони. Під час шлюбу, 27 червня 2007 року, ними був придбаний жилий будинок , який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, смт. Малокатеринівка, вул. Каховська, 112. Вказаний факт підтверджується договором купівлі - продажу від 27.06.2007р., копія якого міститься в матеріалах справи і за їх спільною згодою, вказаний житловий будинок був зареєстрований на позивачку [PERSON] З пояснень, які були надані сторонами у судовому засіданні, зрозуміло, що на протязі останніх років у них стали виникати непорозуміння щодо того, хто є власником їх спільного майна, як воно повинно ділитися у разі розірвання шлюбу і як воно буде спадкуватися їх дітьми. Відповідно до ст. 25 Договору між Україною та Республікою Куба про правові відносини та правову допомогу в цивільних та кримінальних справах, особисті та майнові правовідносини подружжя визначаються законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мають спільне місце проживання. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні приписи встановлені ст. 368 ЦК України. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно до ст. 12 Договору між Україною та Республікою Куба про правові відносини та правову допомогу в цивільних та кримінальних справах, суди кожної з Договірних Сторін компетентні розглядати цивільні справи, якщо відповідач має на її території місце проживання. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved