Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

у грудні 2019 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С., належить квартира [ADDRESS] . В квартирі зареєстрований її син [PERSON] , про що свідчить витяг з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. З травня 2019 року відповідач в квартирі не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні. Відповідач не приймає участь в утриманні квартири, не сплачує за комунальні послуги, в квартирі не з`являться протягом тривалого часу, що, на думку позивача, є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. За таких підстав, позивач просять усунути перешкоди в користуванні належною їй квартирою та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням шляхом зняття його з реєстраційного обліку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 25) Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06 жовтня 2015 року, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С., є власником квартири [ADDRESS] . (а.с.13) Згідно Витягу з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 15 листопада 2017 року відповідач [PERSON] з 15 червня 2016 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 14) Встановлено, що на цій житловій площі фактично проживає позивач [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає про порушення відповідачем її прав, як власника квартири, оскільки відповідач у квартирі не проживає, житлом не користуються. За змістом ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частиною першою ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини першої ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню, оскільки між позивачем, який є власником майна, і відповідачами, які порушують права позивача, як власника майна, не існує договірних відносин щодо цього майна. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі позивач посилається на письмові докази. У матеріалах справи міститься акти, засвідчені ОСББ «Скайленд 2А», від 31 травня 2019 року, 30 вересня 2019 року,31 жовтня 2019 року, 27 листопада 2019року, 31 липня 2019 року, 01 липня 2019 року та 02 вересня 2019 року, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою з травня 2019 року (а.с. 6-12). Відповідно до довідки, виданої Головою правління ОСББ «Скайленд 2А», відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , не проживає з травня 2019 року, станом на 19 листопада 2019 року особистих речей [PERSON] в квартирі не виявлено. (а.с. 15) Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню. Позивач також просить зобов`язати зняти відповідача з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . Зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням після набрання законної сили є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідним державним органом. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial