Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою з уточненням до [PERSON] та в обґрунтуванні вказала, що 16 грудня 2010 року між нею і [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав від неї грошові кошти у сумі 10 000,00 гривень, які зобов'язався повернути на в строк три місяці на умовах, вказаних у розписці в підтвердження договору позики, та сплатити відсотки - 6 процентів на місяць за користування коштами. Взяті на себе зобов'язання за договором позики [PERSON] не виконував, у зв'язку із чим позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. Внаслідок дій [PERSON] має місце заборгованість по виплаті позики, яка станом на 10.07.2014 року становить 16 942 грн. 12 коп., а саме: 10 000 грн. 00 коп. - основний борг, 4265 гривень 14 коп. - нарахованих процентів, 1680 грн. 00 коп. - нарахування за індексом інфляції, 996 грн. 98 коп. - три відсотків річних від простроченого боргу (а.с. 2-3, 29). Позивач та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача її представника, підтримує позовні вимоги і просить позов задовольнити, на заочне рішення згодна. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі «Слобідський край» від 20.03.2014 року №34, заяв про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін у заочному порядку та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі|установлені| факти та відповідні їм правовідносини.|правостосунки| Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Судом установлено, що 16 грудня 2010 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, був укладений договір позики грошових коштів, про що відповідач надав позивачці письмову розписку від 16.12.2010 року, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 гривень, а [PERSON] зобов'язувалася повернути [PERSON] таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) та сплатити відсотки - 6 процентів на місяць за користування коштами у визначений строк - три місяці (а.с. 6). Згідно ч.3 ст. 10, ст. 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачка надала суду письмову розписку як доказ про укладення договору позики між сторонами від 16.12.2010 року (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. На звернення [PERSON] до відповідача виконати умови правочину і повернути суму позики, [PERSON] у добровільному порядку відмовляється. У зв'язку з неналежним виконанням умов грошового зобов'язання позичальник [PERSON] допустив заборгованість за позикою. Як вбачається з позовної заяви з уточненнями, предметом позову є також відповідальність за порушення виконання договору позики стягнення суми боргу з урахуванням нарахованих процентів в розмірі 4265 грн. 14 коп., з урахуванням нарахованих процентів встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 1680 грн. 00 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 996 грн. 98 коп. - на підставі ст. 625 ЦК України. З урахуванням ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] зобов'язувалася повернути [PERSON] таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) в розмірі 10 000,00 гривень у визначений строк три місяці, але своїх зобов'язань позичальника не виконав. Внаслідок дій [PERSON] має місце заборгованість по виплаті позики, яка станом на 10.07.2014 року становить 16 942 грн. 12 коп., а саме: 10 000 грн. 00 коп. - основний борг, 4265 гривень 14 коп. - нарахованих процентів, 1680 грн. 00 коп. - нарахування за індексом інфляції, 996 грн. 98 коп. - три відсотків річних від простроченого боргу (а.с. 4-5, 30-31). За таких установлених судом обставинах по суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати, які документально підтверджуються в сумі 229 грн. 40 коп. та 199 грн. 20 коп., суд стягує з відповідача на користь позивачки (а.с. 1, 28) На підставі викладеного,

Outcome: approved