Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що проживала разом з відповідачем, але у зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 21.11.2013 року Відділом громадянського стану Муніципалітету м. Реджіо ді Калабрія, згідно з реєстром актів обліку населення за 2013 рік, акт №181 - Частина 1 - Серія А. Батько з дитиною не спілкується, ні матеріально, ні будь-яким іншим чином не піклується про неї, у вихованні дитини жодної участі не приймає, ухиляється від сплати аліментів, має значну заборгованість. Малолітня [PERSON] фактично позбавлена піклування батька та перебуває на повному утриманні та вихованні матері. Вона забезпечує її харчуванням, одягом та всім необхідним, доглядає та виховує її. Просила позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Представник позивача у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Представник третьої особи органу опіки та піклуваннявиконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука у судове засідання не прибув, справу просили розглядати за їх відсутності, покладались на розсуд суду. Представник третьої особи служби у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не прибув, справу просили розглядати за їх відсутності, покладались на розсуд суду. Прокурор у судове засідання не прибула, не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв'язку приходить до наступного. Згідно зі ст. 164 п. 2 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони проживали разом, проте у зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 21.11.2013 року Відділом громадянського стану Муніципалітету м. Реджіо ді Калабрія, згідно з реєстром актів обліку населення за 2013 рік, акт №181 - Частина 1 - Серія А. Відповідно до акту депутата Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 27.11.2014 року встановлено, що гр. [PERSON] проживає разом з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Для дитини створені належні умови для проживання та всебічного розвитку. Батько з дитиною не спілкується, ні матеріально, ні будь-яким іншим чином не піклується про неї, у вихованні дитини жодної участі не приймає. Малолітня [PERSON] фактично позбавлена піклування батька та перебуває на повному утриманні та вихованні матері. Вона забезпечує її харчуванням, одягом та всім необхідним, доглядає та виховує її. Батько дитини ухиляється від сплати аліментів, має значну заборгованість. Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука надав відповідь про неможливість надати суду висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], у зв'язку з неможливістю об'єктивно встановити обставини справи, оскільки при виході спеціалістами служби у справах дітей за місцем реєстрації відповідача встановлено, що він вже більше двох років за даною адресою не проживає, на даний час мешкає в Італії. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області №15 від 13.03.2015 року надано висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Недоцільність позбавлення батьківських прав обґрунтована лише тим, що не має можливості обстежити житлово-побутові умови проживання батька дитини. Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Разом з тим, відповідач, як батько самоусунувся від виховання доньки та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо своєї доньки, не цікавиться її особистим життям, здоров'ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». З врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав є недостатньо обгрунтованим та суперечить інтересам дитини, а невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків дає підстави для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved