Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суда із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, в якій просила: відібрати негайно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у батька [PERSON] та повернути матері [PERSON] . Свої вимоги мотивувала тим, що з 2004 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 27.09.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.10.2010 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , далі 250 грн. до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.05.2014 року збільшено розмір аліментів стягнутих за рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.10.2010 року з 500 грн. до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Роздільтнянського районного суду Одеської області від 16.12.2015 року визначкено місцем проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за його фактичною адресою проживання та визначено місцем проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за її фактичною адресою проживання. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.04.2019 року змінено розмір аліментів стягнутих з [PERSON] , [INFO] , рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.05.2014 року по справі 511/1294/14-ц (провадження 2/511/551/14) та стягнуто з відповідача [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Згідно розрахунку заборговангості по аліментах [PERSON] з 07.05.2019 року по 01.03.2021 рік має заборгованість у розмірі 29459,50грн. Щодо спілкування дітей з батьком, вона не забороняла. В черговий раз, у червні 2020 року, [PERSON] взяв синів для суміснового відпочинку на морі, після чого діти до дому не повернулися. Крім того, він їх налаштував, щоб вони зі мною не спілкувались. За даним фактом вона зверталась до самого [PERSON] усно та в письмовій формі, зверталась до служби у справах дітей Роздільнянського РДА, до школи з метою повернення дітей за місцем проживання, але діти до теперішнього часу знаходяться з батьком. Відповідач рішення суду від 16.12.2015 року ігнорує та синів не повертає і бачитись з дітьми не дозволяє, що і стало приводом для звернення до суду в порядку, встановленомуст. 162 СК України. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, та витребувано із Органу опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації висновок щодо доцільності місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.03.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.09.2021 року залучено в якості правонаступника третьої особи - служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації у справі - службу у справах дітей Роздільнянської міської ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення з підстав зазначених в позові, просила суд відібрати негайно синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у батька [PERSON] та повернути їй. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі та залишити дітей з ним. Представник відповідача - адвокат Теренчук Є.М., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 11.01.2021 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, надав суду відзив на позовну заяву ( а.с. 53-57), в якому просив суд відмовити у позовних вимогах [PERSON] у повному обсязі. В подальшому надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача. Представник органу опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. ( а.с. 90) Представник служби у справах дітей Роздільнянської міської ради Подолинський О.М., в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог [PERSON] та вважав за можливим відібрати дітей у відповідача. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом даного позову є вирішення питання про визначення місця проживання малоліньої дитини, що регулюється положеннями Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2004 року, який був розірваний рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.09.2010 року.( а.с.19) Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 113, батьком якого є відповідач - [PERSON] (а.с.20), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 133, батьком якого є відповідач - [PERSON] (а.с.22) та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 303, батьком якого є відповідач - [PERSON] . (а.с.21) Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.10.2010 року по справі №2-1205/2010 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , далі 250 грн. до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.05.2014 року по справі №511/1294/14-ц (провадження 2/511/551/14) збільшено розмір аліментів стягнутих за рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.10.2010 року з 500 грн. щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , далі 250 грн. до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, а саме: на утримання сина [PERSON] - до [INFO] , на утримання сина [PERSON] - до [INFO] року та стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . (а.с.34) Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.04.2019 року по справі 511/117/19 ( проваждження 2/511/186/19) змінено розмір аліментів стягнутих з [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Леніно Фрунзівського району Одеської області, рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.05.2014 року по справі 511/1294/14-ц (провадження 2/511/551/14) та стягнуто з відповідача [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . (а.с.27-33) Однак, [PERSON] , зазначені аліменти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 01.03.2021 року у розмірі 29459,50грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах ( а.с.89). Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.12.2015 року визначено місцем проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за його фактичною адресою проживання та визначено місцем проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за її фактичною адресою проживання. ( а.с. 76) Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради від 26.11.2020 року, неповнолітні : [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2011 року народнення зареєстровані з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . ( а.с.18) Позивач вказувала, що не давала своєї згоди на зміну місця проживання синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У червні 2020 року [PERSON] забрав синів [PERSON] та [PERSON] до себе, де воні і проживають до цього часу. Відповідно до характеристики за місцем проживання, наданою депутатом Роздільнянської міської ради Ісаєвим О.В., за час проживання [PERSON] не помічена в іактах порушеннґ громадського порядку і зловживааняґ алкогольними напоямси, врівноважена, ввічлива, порядок гне порушує. ( а.с. 14) Згідно характеристики №ПКВЧДК-3-82/241, виданої виробничим підрозділом депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» від 21.10.2020 року, [PERSON] , [INFO] з липня 2019 року і по теперішній час працює на посаді провідника пасажирського вагона.. За період роботи зарекомендувала себе з позитивної сторони, як відповідальний працівник. Забезпечує безпеку руху поїздів і культуру обслуговування пасажирів. Посадові обов`язки і доручення виконує чесно та сумлінно. Користується повагою та авторитетом у колективі. Порушень трудової та технологічної дисципліни не має. Нарікань на роботу [PERSON] у керівництва депо немає. У вживані спиртних напоїв і наркотичних речовин помічена не була. ( а.с.15) [PERSON] на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯУ №213945 від 05.03.2019 року та сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЄ №366293 від 05.03.2019 року, виданими КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради». ( а.с.16-17) 24.11.2020 року позивач зверталася до органу опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації щодо прийняття мір до [PERSON] щодо повернення неповнолітніх дітей [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2011 року народження, відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області про визначення проживання дітей разом з матір`ю. ( а.с.10-11). Листом Начальника служби у справах дітей районної державної адмінстрпвції від 25.11.2020 року пропоновано [PERSON] звернутися до Роздільнянського міжрайногооь відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ( а.с.13) Крім того, в судовому засіданні був допитаний свідок: [PERSON] , [INFO] , яка є кумою сторін та суду пояснила, що знайома з [PERSON] та [PERSON] ще до їх розлучення. Ій відомо, що у [PERSON] є двоє синів [PERSON] та [PERSON] , які були народжені в шлюбі з відповідачем. Також ій відомо, що у 2010 році [PERSON] офіційно розлучилася з [PERSON] , а потім вони якійсь період часу знову проживали разом і в 2011 році у [PERSON] народився син [PERSON] , якого вона хрестила, а тому є його хрещеною матір`ю і постійно спілкується з ним. Також, свідок повідомила суду, що ій відомо що на даний час [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком та його новою дружиною, оскільки [PERSON] літом забрав дітей для сумісного відпочинку, та до теперішньгого часу дітей матері не повернув. Без згоди матері перевів їх до іншої школи. Крім того, повідомила, що [PERSON] хороша матір, коли діти жили з нею, вони були охайні, нагодовані, вона їх дуже любить. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина,змінить її місце проживання,у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Органом опіки та піклування Роздільнянської райдержадміністрації надано висновок № 2451/1/15/01-33 від 16.12.2020 року про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] ( а.с.48-52) Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК Україниорган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей. (ч. 6 ст. 19 СК України). Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. На думку суду, вказаний висновок прийнято з порушенням ч. 5 ст. 19 СК України, без повного, всебічного та об`єктивного розгляду, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого висновку. У висновку не зазначено що залишення дітей за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для їх життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить їх інтересам. Ст. 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 4 ст. 160 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину. Частиною 2 ст. 155 СК Українипередбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положення ст. 162 СК України спрямовані захистити права того з батьків, з ким на підставі закону або рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання. Судом встановлено, що місце проживання дітей було визначено рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.12.2015 року, яке на даний час не скасовано і є чинним. Відповідно до ст. 3, ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведені обставини, що фактично відбуваються між сторонами достовірно доводять той факт, що з червня 2020 року діти: [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без жодної правової підстави на це, оскільки рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.12.2015 року визначено місце проживання дітей з матір`ю. Для повернення дітей немає необхідності надавати докази створення для неї нормальних умов для її виховання та розвитку, оскільки ст. 162 СК України базується на юридичній презумпції правомірності поведінки того з батьків, з ким вона проживала. Тобто, положеннями вищевказаної статті встановлені правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини, якими є відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Відповідно при застосуванні вимогст. 162 СК України доказуванню підлягає факт визначення місця проживання дитини та протиправність дій одного з батьків щодо неповернення дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує, але таких доказів стороною відповідача надано не було. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів) Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що вимоги позивача правомірні, і підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд дійшов висновку, що відповідач змінив місце проживання неповнолітніх дітей без згоди їх матері, позивача у справі, чим порушив права дітей щодо місця їх проживання, тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] про відібрання дітей від батька [PERSON] та повернення їх матері. Судом не встановлено обставин, за яких залишення дітей за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для їх життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить їх інтересам. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 430 ЦПК України, рішення суду про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала допускається до негайного виконання. Також суд зауважує, що вирішення справи на користь позивача не впливає на права батька неповнолітніх дітей спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 840 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved