Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON], в інтересах якого діє представник за довіреністю [PERSON], звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до Борщівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, у якій просить продовжити йому на один місяць строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті його матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що він пропустив строк для прийняття спадщини після [PERSON], оскільки про наявність права спадкодавця на земельну частку (пай) йому стало відомо лише у 2018 році. Ухвалою від 29.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче засідання не з'явився. Представник позивача надав заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача. Представник відповідача - Борщівської сільської ради Балаклійського району Харківської області у підготовче засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав та просив справу розглянути за його відсутності. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини. [PERSON] народився [INFO] в с.Борщівка Балаклійського району Харківської області, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.09.1978 року, та паспорта [PERSON] (а.с. 3, 4). Згідно свідоцтва про народження, складеного російською мовою, його батьком є «[PERSON]», матір'ю - «[PERSON]». [PERSON] померла [INFO] у с. Тхорин Овруцького району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 15.02.2017 року (а.с. 5). Згідно довідки, виданої 29.03.2018 року Борщівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS], та проживала за вказаною адресою одна (а.с. 6). Згідно відповіді Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 16.02.2018 року, у додатку до державного акта на право колективної власності на землю по КСП «Україна» серія [NUMBER] від 30.01.1996 року у список громадян-членів КСП за № 547 внесена «[PERSON]», розмір земельної частки (паю) КСП «Україна» становить 5,22 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат на право на земельну частку (пай) на [PERSON] відсутній, державний акт на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] не зареєстровано (а.с. 8). Згідно відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 31.01.2019 року на запит суду, після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до Балаклійської державної нотаріальної контори не звертався. При вирішенні цієї справи суд керується нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та положеннями п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в редакції 2003 року, згідно яких цей Цивільний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР у редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За змістом ст. ст. 548, 549 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 550 ЦК Української РСР передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Як зазначено у позовній заяві, у встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що про існування спадкового майна дізнався лише у 2018 році. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем обставини, у зв'язку з якими він пропустив строк для прийняття спадщини, є об'єктивними. Позовні вимоги про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved