Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

У грудні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просив встановити юридичний факт, належності його бабусі [PERSON] до польської національності, просив встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження [PERSON] в частині зазначення в графі «національність матері» - українка, замість вірного «полька». Та внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , № 217 від 05.09.1947 року, внесеного до книги реєстрації актів про народження В-Токмацького рай бюро РАЦС Запорізької області, а саме в графі «національність матері» - українка, замінити на «полька». Заява обгрунтована тим, що у свідоцтві про народження його бабусі [PERSON] , національність її матері [PERSON] вказана - «українка», хоча насправді бабуся заявника та її мати завжди вважали себе польками і належали до польської національності, але на час народження бабусі заявника у 1942 р., щоб уникнути переслідувань з боку влади, її батьки приховували як свою приналежність до польської нації, так і приналежність бабусі до польської нації. Запис в свідоцтві про народження, де зазначено, що [PERSON] була українкою, був зроблений в той час коли німці окупували територію України, але вже в 1944 році народилась рідна сестра бабці заявника [PERSON] . В даному документі [PERSON] вказана вже як полька. У документах архівного фонду Підвідділи записів актів цивільного стану виконавчих комітет районних рад Херсонщини у книзі записів актів цивільного стану Косаківської сільської ради Нижньосірогоського району, Мелітопольського округу за 1925 рік актовий запис від 30.10.1925 року № 64 про народження [INFO] [PERSON] , батьками новонародженого вказані батько [PERSON] , національність поляк, мати [PERSON] ., національність - полька. Підтвердити факт того, що мати бабусі заявника [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] , [INFO] не має можливості. Заявник та її представник, яка діє на підставі ордеру про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник заінтересованої особи Токмацький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області до судового засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) Серії [NUMBER] . Як вбачається із вищезазначеного свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , після реєстрації якого мати заявника взяла прізвище - [PERSON] . У свідоцтві про народження матері заявника - [PERSON] , зазначені батько - [PERSON] , за національністю - українець та [PERSON] , за національністю - українка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 25.06.1960 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , і після реєстрації якого бабця заявника взяла прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: батько - [PERSON] , за національністю - росіянин та мати [PERSON] , за національністю - українка. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00021515370 від 23.11.2018 року, прізвище [PERSON] , [INFO] до реєстрації шлюбу - [PERSON] . Як вбачається з повідомлення Державного архіву Херсонської області, заявнику повідомлено про те, що відповідно до документів архівного фонду Підвідділу записів актів цивільного стану виконавчих комітетів районних рад Херсонщини (ОАФ) у книзі записів актів цивільного стану Косаківської сільської ради Нижньосірогозького району Мелітопольського округу за 1925 рік є актовий запис від 30.10.1995 року № 64 про народження [INFO] року [PERSON] , в графі національність батька зазначено поляк, в графі національність матері гр. [PERSON] . зазначено «полька». Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ( із змінами, внесеними згідно з Постаново Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року ) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. В листі Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності. В той же час, звертаючись до суду, заявник просить встановити факт, що його бабуся - [PERSON] - полька. Встановлення даного факту необхідно йому для реалізації особистих прав, пов`язаних з можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством Республіки Польща для громадян України польського походження. Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Зазначена норма Закону не регулює встановлення факту, що має юридичне значення, про який просить заявник, тому в судовому порядку не підлягають встановленню юридичні факти щодо належності до певної національності. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Способи захисту цивільних прав визначено ст. ст.15, 16 ЦК України. З точки зору закону справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд зважає при цьому також на те, що Україна, ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, взяла на себе зобов`язання гарантувати права, закріпленні в ній, в тому числі й право на доступ до правосуддя. В статті 6 Конвенції міститься детальний опис гарантій, в тому числі доступу до суду. З аналізу практики Європейського суду з прав людини випливає, що будь-яка особа може звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. При цьому обмеження цього права, які можуть бути запроваджені державою, не повинні позбавляти особу права на захист. Європейський суд у своїх рішеннях констатує, що особа має не лише право порушити провадження у справі, але й право отримати «вирішення» спору судом, тобто розгляд справи повинен завжди закінчуватися судовим рішенням. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За містом ч.ч.1, 2, 4, 10 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Враховуючи ці обставини та приведені судом вище висновки, суд вважає за доцільне розглянути справу по суті з ухваленням судового рішення в межах звернення заявника до суду, а не будь-якого іншого рішення без вирішення справи по суті. Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed