Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до\~суду із\~зазначеним позовом\~до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2284. За час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей-двійнят: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю. Позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, з серпня 2018 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, фактично сімейні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаєморозуміння, втрата почуття любові один до одного. Стверджувала, що відповідач вчиняє відносно неї знущання, вчиняє домашнє насильство, за що останній був притягнутий постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2018 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Вказувала, що на примирення не згодна, оскільки вважає, що збереження сімї є неможливим та суперечить її інтересам, сімя фактично припинила своє існування. Посилаючись на дані обставини, позивачка просила суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути на її користь сплачений судовий збір. Позивачка в підготовче судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути подану позовну заяву за її відсутності (а.с. 56). Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, про що надав відповідну заяву. Раніше надав до суду відзив на позов, в якому зазначав, що проти розірвання шлюбу не заперечує, але не згоден сплачувати судовий збір (а.с. 27-54). Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року заява [PERSON]про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради була залишена без задоволення. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою та відзивом, в яких зазначав про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2284, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 14). В період шлюбу у подружжя народилося двоє дітей-двійнят: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8, 9). Діти проживають разом з матірю, позивачкою у справі. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони з серпня 2018 року припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, втрата почуття любові один до одного. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 704,80 грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги позивачки, суд вважає за необхідне повернути останній 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову та стягнути з відповідача інші 50% - в рахунок відшкодування понесених судових витрат. На підставі ч.3 ст. 105, ст. ст. 110, 112, 115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved