Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» (далі за текстом ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС»), Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі за текстом ПАТ «ВіЕйБі Банк») про зняття арешту та скасування заборони на відчуження з вилученням запису щодо обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а саме автомобілю «Renault Megane» державний номерний знак [NUMBER] . В обґрунтовування позовних вимог, позивач зазначив, що 18.06.2008 року, між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений кредитний договір №522А/08-3, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 88408,50 грн. строком до 10.06.2015 року зі сплатою відсотків 22% річних. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 18.06.2008 року між сторонами також був укладений Договір застави транспортного засобу, відповідно до якого позивач передав в заставу ПАТ «ВіЕйБі Банк» належний йому на праві власності автомобіль марки «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, номер кузову [NUMBER] , застава транспортного засобу була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Станом на 04.09.2013 року заборгованість за кредитним договором відсутня та цей договір припинив свою дію. На теперішній час ПАТ «ВіЕйБі Банк» знаходиться в стані припинення, а обтяжувачем зазначено ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», підставою відступлення прав вимоги є договір від 25.04.2019 року. З вересня 2013 року позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором №522А/08-3 від 18.06.2008 року, про що отримав відповідну довідку ПАТ «ВіЕйБі Банк» №05-34012 від 04.09.2013 року, відтак підстави щодо продовження дії обтяження відпали. 14.08.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Тулаінова Е.А. щодо зняття обтяження з належного позивачеві рухомого майна, але отримав відмову, оскільки виконання такої дії суперечить п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат». Відтак наявність арешту транспортного засобу, заважає позивачу розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, в зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представники відповідачів - ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» та\~ ПАТ «ВіЕйБі Банк» - у судове засідання не з`явилися з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив на позов не надали, про причину неявки суд не повідомили. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою суду від 13.11.2020 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки представники відповідачів, будучи неодноразово належним чином повідомленими про час\~ та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали, в той же час позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~ Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Ці дані встановлюються такими засобами:\~ 1) письмовими, речовими і електронними доказами;\~ 2) висновками експертів;\~ 3) показаннями свідків. Стаття 77 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~ Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно п.2 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що 18.06.2008 року між [PERSON] , однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк»), з другої сторони, був укладений кредитний договір №522А/08-3, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 88408,50 грн. строком до 10.06.2015 року зі сплатою відсотків 22% річних. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 18.06.2008 року між сторонами був укладений Договір застави автомобілю марки «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, номер кузову [NUMBER] ,\~ який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] .\~ Застава транспортного засобу зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №Р63359 від 31.08.2020 року та №Р63357 від 31.08.2020 року. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23.05.2019 року по справі залучено правонаступника ПАТ «ВіЕйБі Банк» - ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС». Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13.11.2019 року позов ТОВ «ФК «ІнвестХаус» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІнвестХаус» заборгованість у розмірі 56 996, 52 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом №522А/08-3 від 18 червня 2008 року за період з 10 липня 2012 року по 10 листопада 2014 року в сумі 40 825, 17 грн., відсотків за користування кредитом за період з 10 липня 2012 року по 10 березня 2014 року в сумі 16 171, 35 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІнвестХаус» заборгованість за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року за період з 10 грудня 2014 року по 10 червня 2015 року в сумі 13 332, 55 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІнвестХаус» заборгованість за кредитним договором № 522А/08-3 від 18 червня 2008 року за відсотками за користування кредитом за період з 10 грудня 2014 року по 10 червня 2015 року в сумі 985,49 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено. Постановою Донецького апеляційного суду від 02.06.2020 року рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13.11.2019 року скасовано. У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 522А\\08-3 від 18 червня 2008 року, відмовлено. Згідно довідки ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» («ВіЕйБі Банк») вих.№05-34012 від 04.09.2013 року, [PERSON] повністю виконав кредитні зобов`язання за кредитним договором №522А/08-3 від 18.06.2008 року, у банка, як кредитора, фінансові та майнові претензії до нього, як позивальника, відсутні. Разом з тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №140/02-31 від 14.08.2020 року, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Тулаіновим Е.А. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії зняття обмеження з вищевказаного рухомого майна, так як це суперечить п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Предметом регулювання ст.1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном. В практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, «Джейс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року, «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року, «Еast/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року тощо) напрацьовано 3 критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється па підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу. Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Таким чином, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником автомобілю марки «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, зеленого кольору, номер кузову [NUMBER] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також беручи до уваги, що позивачем 04.09.2013 року у повному обсязі виконано кредитні зобов`язання за кредитним договором №522А/08-3 від 18.06.2008 року, а наявність заборони відчуження звужує зміст права власності останнього та унеможливлює вільне розпорядження позивачем майном, суд приходить до висновку, що створені в такій спосіб перешкоди підлягають усуненню шляхом зобов`язання співвідповідачів скасувати вказану заборону, а саме зняти арешт з транспортного засобу марки «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, зеленого кольору, номер кузову [NUMBER] .

Outcome: approved