Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» (далі - ПАТ «Трест «Київміськбуд-2») звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про виселення без надання іншого жилого приміщення та стягнення неустойки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 1998 року ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» є власником гуртожитку по вул. Салютна, 1 в м. Києві. В ході внутрішньої перевірки було встановлено, що в кімнаті № 123 гуртожитку незаконно без будь-яких правових підстав проживає відповідач разом з малолітніми дітьми. Зауважує, що 17.10.2013 року між ним та відповідачкою було укладено короткостроковий договір № 68ф найму (оренди) житла (далі - Договір), термін дії якого закінчився 25.15.2013 року. Також укладено додаткову угоду № 1 до Договору, якою внесли зміни до п. 6.1. Договору і продовжили термін його дії до 31.08.2014 року, при цьому Договір залишався короткостроковим. Зазначає, що у п.5.1. Договору встановлено, що повернення майна здійснюється відповідачем негайно, шляхом фактичного звільнення майна не пізніше останнього дня закінчення строку дії або розірвання (припинення) даного Договору. Крім того, зазначає, що Договором передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за даним Договором сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України та за несвоєчасне повернення майна Відповідач сплачує Позивачу неустойку, у розмірі подвійної плати за найм (оренду) встановлену Договором, за час прострочення, а тому з підстав закінчення строку дії договору найму житла та невиконання узгоджених у ньому зобов»язань відповідачем, позивач просив суд виселити відповідача разом з дітьми з кімнати № 123 в гуртожитку по вул. Салютна, 1 без надання іншого житлового приміщення, стягнути суму неустойки та судові витрати пов'язані із розглядом справи. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити з підстав наведених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з′явилась, про місце, день та час судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність до суду не подавала. Представник третьої особи Відділ опіки та піклування Шевченківського району м. Києва - Астапенко Л.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та наголосила, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вважала, що виселення відповідача разом з її малолітніми дітьми без надання їм іншого жилого приміщення є порушенням прав дітей на житло. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що гуртожиток, який знаходиться за адресою: вул. Салютна, 1 в м. Києві, належить на праві колективної власності Відкритому акціонерному товариству «Трест «Київміськбуд - 2», про що свідчить копія Свідоцтва про право власності на жилий будинок від 18 вересня 1998 року, Серії ЖБ № 23480 (а.с.8). На даний час Відкрите акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2», що підтверджується копією Статуту (а.с.19-27). У судовому засіданні встановлено, що право на проживання в кімнаті [ADDRESS] надавалось [PERSON] з малолітніми дітьми: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] на підставі заяви відповідача та за умовами укладеного між сторонами договору найму (оренди) житла №68ф від 17.10.2013 року (а.с.9-15). Зокрема, 17.10.2013 року між ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» в особі генерального директора [PERSON] та [PERSON] було укладено договір найму (оренди) житла №68ф, відповідно до якого наймодавець передав, а наймач прийняв в строкове платне користування ліжко-місця в кількості 2 штук у кімнаті [ADDRESS], на строк з 17.10.2013 до 25.12.2013 року. Згідно переліку осіб, що мають права проживати із відповідачем, зазначено про її 3-х малолітніх дітей. За умовами п.2.1 вказаного договору плата за найм одного ліжко-місця встановлена в розмірі - 650 грн., а щомісячна плата за 2 ліжко місця становить - 1300 грн. в місяць. 25.12.2013 між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору найму житла №68ф від 17.10.2013, відповідно до якої термін дії договору продовжено до 31 серпня 2014 року. За умовами частини 1,2 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Право користування чужим майном (сервітут) відповідно до ст.402 ЦК України може бути встановлено, зокрема, договором, і припиняється у разі спливу строку, на який було встановлено. Отже, дія укладеного між сторонами договору оренди припинена з 01.09.2014 року. За умовами ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна, як зазначено у ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ. Судом встановлено, що в липні 2014 року позивач направляв на адресу [PERSON] повідомлення про повернення майна та звільнення приміщення у зв'язку із закінченням терміну оренди житла за договором №68ф від 17.10.2013 року, чим висловив свої вимоги щодо повернення належного йому майна (а.с.16). Між тим, вказана вимога позивача залишена відповідачем поза увагою та вона станом на даний час продовжує проживати у належному позивачу приміщення, але вже без відповідних правових підстав на це. Відповідно до п.6.3 договору найму (оренди) житла № 68ф від 17 жовтня 2013 року у разі закінчення строку дії договору наймач та інші особи, які проживали з ним, підлягають виселенню без надання їм іншого житла. У разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживають у помешканні, відповідно до положень ст.826 ЦК України підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Таким чином, розірвання договору найму житла є формою припинення цього договору, а також що законодавцем не визначені правові наслідки припинення договору найму житла, проте загальною нормою про припинення договору найму (ст.785 ЦК України) передбачено зобов'язання наймача повернути річ, - способом повернення предмета найму житла слід вважати виселення з нього наймача та інших осіб, які проживають у помешканні (ст.785,826 ЦК України), на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Судом достовірно встановлено, що відповідач разом з малолітніми дітьми займає спірну кімнату в гуртожитку, який є власністю позивача, з 01.09.2014 року без належних правових підстав, оскільки строк дії договору найму житла закінчився. Доказів зворотного у судовому засіданні не здобуто. Виходячи з того, що [PERSON], які діє в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей, без законних на те підстав, без спеціального ордеру та договору проживають в кімнаті гуртожитку ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» і тим самим позбавляють можливості проживати у ній іншим особам, а також виходячи з положень п.6.3 договору найму (оренди) житла №68ф від 17.10.2013 року, відповідно до якого у разі закінчення строку дії договору наймач та інші особи, які проживали з ним, підлягають виселенню без надання їм іншого житла, суд вважає такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині виселення відповідача та її дітей зі спірного жилого приміщення - з кімнати [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення на підставі ст. 391 ЦК України. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення проти позову третьої особи щодо неможливості виселення відповідача та її дітей з спірного житла, оскільки право на проживання позивача малолітніх дітей у гуртожитку позивача є похідним від прав на вказане проживання відповідача, яка у відповідності до вимог ст.55, 150, 180 Сімейного кодексу України ст. 27 Конвенції про права дитини зобов»язана виконувати свої обов»язки по утриманню дітей та забезпечення їх усім необхідним для життя, в тому числі житлом, а відтак підстави для покладення такого обов»язку на позивача відсутністі. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача неустойки суд встановлено наступне. Так, за умовами п.1.5 договору оренди житла передбачено, що не повернення/користування майном майном позивача та перебування відповідача у приміщенні позивача після спливу/розірвання/припинення дії договору без письмової згоди позивача є незаконним і тягне відповідальність, передбачену законодавством та договором. Пунктами 5.1, 5.3 Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за даним Договором сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України, За несвоєчасне повернення Відповідачем майна (фактичного звільнення приміщення) Відповідач сплачує Позивачу неустойку, у розмірі подвійної плати за найм (оренду) встановлену Договором, за час прострочення, Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.785 ЦК України, передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язки по поверненню речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Судом встановлено, що оскільки щомісячна сплата коштів за оренду житла становить - 1300 грн. за умовами п.2.1 укладеного між сторонами договору, тому станом на день звернення позивача до суду сума неустойки за неповернення майна за період з 01.09.2014 року по 22.12.2014 року складає - 9 645 грн. 14 коп. (а.с.5), які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 487,20 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. 116 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 169, 213, 215, 218 ЦПК України суд,-

Outcome: approved