Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 16 лютого 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 5600 гривень, а остання зобов`язалась повернути їх до 20 березня 2018 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написала йому боргову розписку від 16 лютого 2018 року. 16 лютого 2018 року між ним та відповідачем був укладений ще один договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 200000 гривень, а остання зобов`язалась повернути їх до 30 вересня 2018 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написала йому боргову розписку від 16 лютого 2018 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 205600 гривень боргу та сплачений судовий збір. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. [PERSON] позовну заяву з додатками отримала (а.с. 25), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 5600 гривень, а остання зобов`язалась повернути їх до 20 березня 2018 року. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] написала [PERSON] розписку про отримання коштів від 16 лютого 2018 року (а.с. 9). Крім того, 16 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 200000 гривень, а остання зобов`язалась повернути їх до 30 вересня 2018 року. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] написала [PERSON] розписку про отримання коштів від 16 лютого 2018 року (а.с. 10). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договорів позики від 16 лютого 2018 року [PERSON] має повернути [PERSON] 205600 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 205600 гривень, тобто стягненню з відповідача підлягає зазначена сума. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 2056 гривень.

Outcome: approved