Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано у Центрального відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 233 від 03 жовтня 2003 року та стягнути з відповідача на її користь витрати, пов`язані із сплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала на те, що у 2002 році між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони дітей не мають. Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною розпаду сім`ї стали постійні сварки на побутовому ґрунті, що надалі привело до втрати почуття любові і взаєморозуміння один до одного. Спору про розподіл спільно нажитого майна не мають. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Від позивача, [PERSON] , надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі. Свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання справи (17 лютого та 09 березня 2021 року) до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив. Зважаючи на прохання позивача про розгляд справи без його участі та належне повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суді дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 03 жовтня 2003 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 233. Після укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка [PERSON] . Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. [PERSON] та [PERSON] не підтримують шлюбних стосунків, поновити шлюбні стосунки сторони не бажають. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що сторони протягом тривалого часу (протягом останніх років) подружніх відносин не підтримують, примиритися та відновляти їх не мають наміру, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved