Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У жовтні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення заробітної плати за вимушений прогул та стягнення моральної шкоди, в якому посилається на те, що згідно наказу № 3 від 01.09.2003 року її було прийнято на посаду мийника посуду до ТОВ «Торгівельно-виробничий центр № 1308». Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2008 року товариство було оголошено банкрутом та призначено процедуру ліквідації. 12 березня 2009 року рішенням господарського суду Дніпропетровської області арбітражним керуючим ТОВ «Торгівельно-виробничий центр № 1308» призначено Багно Ю.В. Однак, в порушення вимог чинного законодавства, за час проведення ліквідаційної процедури, відповідач не повідомив в установлений строк працівників підприємства щодо їх звільнення та не провів належні з ними виплати. У зв'язку з цим позивачка вимушена звернутися до суду. Просила звільнити її, стягнути з відповідача на її користь суму мінімальної заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01.01.2009 року по 31.10.2013 року у розмірі 54 517 грн., та суму моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилася. До суду надіслала листа, в якому просила розглядати справу без її участі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно наказу № 3 від 01.09.2003 року позивачку [PERSON] було прийнято на посаду мийника посуду до ТОВ «Торгівельно-виробничий центр № 1308». Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2008 року ТОВ «Торгівельно-виробничий центр № 1308» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором якої призначено Андросова В.Є. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2009 року повноваження арбітражного керуючого Андросової В.Є., припинені та ліквідатором ТОВ «Торгівельно-виробничий центр № 1308» призначено відповідача по справі Багно Ю.В. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що з моменту визнання товариства банкрутом та проведення ліквідаційної процедури арбітражним керуючим її не було повідомлено належним чином про припинення діяльності ТОВ «Торгівельно-виробничий центр № 1308» та до теперішнього часу з нею не проведені відповідні виплати. Так, заборгованість по заробітній платі ТОВ «ТВЦ № 1308» перед [PERSON] за період з 01.01.2009 року по 31.10.2013 року з розрахунку встановленого урядом мінімального розміру заробітної плати складає 54 517 грн. У відповідності зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в терміни, що встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру і обсягу заподіяних позивачам моральних страждань, їх давності, розміру невиплаченої позивачці заробітної плати, суд вважає, що вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, а саме стягненню підлягає 15 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 214,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial