Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У грудні 2014 року до суду звернулись [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначали, що 06 травня 2013 року, приблизно о 5-й год. 30 хв., [PERSON], [INFO], раніше знайомий з позивачами, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп'яніння, знаходячись у них вдома, в гостях, погрожував вбити [PERSON], перерізавши горло за допомогою кухонного ножу. У [PERSON] на той момент були всі підстави реально побоюватися за своє життя, оскільки [PERSON] застосовував до неї реальну фізичну силу, та вчиняв такі дії, які давали всі підстави реально боятися за те, що він її вб'є. Оскільки обставини та механізм заподіяння тілесних ушкоджень були підтверджені, вона мала всі підстави заявляти у справі позов про відшкодування завданої моральної шкоди.Для реалізації своїх законних прав та складення позовних вимог [PERSON] була змушена звернутися до адвоката за правовою допомогою та укласти угоду на представництво її інтересів як цивільного позивача.Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди були задоволені, а стосовно витрат понесених на правову допомогу залишені без розгляду. Просили стягнути з [PERSON] на їх користь вартість судових витрат на правову допомогу у розмірі 9100 грн. У судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв'язку, приходить до наступного. Судом встановлено, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.05.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Цивільний позов потерпілої [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково, а в частині стягнення судових витрат на правову допомогу залишено без розгляду. Для реалізації своїх законних прав та складення позовних вимог [PERSON] була змушена звернутися до адвоката за правовою допомогою та укласти угоду на представництво її інтересів як цивільного позивача. Згідно ст.59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. Відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов'язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов'язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов'язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів. Частинами 1 та 2 ст. 120 КПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Витрати, пов'язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. Витрати, пов'язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, - це витрати обвинуваченого, підозрюваного, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його захисника, представника потерпілого, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту, найманням житла, виплатою добових (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також втрачений заробіток чи витрати у зв'язку із відривом від звичайних занять. Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, Верховний Суд України, не приймаючи рішення про новий судовий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл процесуальних витрат. Відповідно до ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Аналізуючи наведені норми, можна дійти висновку, що за своєю правовою природою понесені позивачами витрати на оплату правової допомоги при розгляді кримінальної справи в порядку Кримінального процесуального кодексу України в розумінні ст. 118 КПК України, є процесуальними витратами, не відносяться до складу матеріальних вимог цивільного позову, їх не можна визнати збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні, тому питання про їх відшкодування підлягає вирішенню при розгляді кримінальної справи згідно ст. 124, 126 КПК України.

Outcome: dismissed