Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У грудні 2019 року ПрАТ «ТАС» в особі представника звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05.01.2018 по вул. Набережно-рибальська в м. Київ, керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ Lanos», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Murano», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Договором добровільного страхування наземного транспорту FO-00019642, укладеним між Приватним акціонерним товариством «ТАС» як страховиком, був забезпечений транспортний засіб «Nissan Murano», державний номерний знак [NUMBER] . 19.01.2019 ПрАТ «СК «ТАС» було зареєстровано заяву про страхове відшкодування від власника пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Nissan Murano», державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] . Розмір страхової суми згідно Договору добровільного страхування наземного страхування FO-00019642 від 15.09.2017 становить 700000,00 грн. Вартість відновлювального ремонту згідно Рахунку № СФ-0000007 від 10.01.2018 ФОП [PERSON] становить 52600,00 грн. ПрАТ «СК «ТАС» виконало всі обов`язки по виплаті страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю страхувальника, передбачені Законом України «Про страхування». 19.06.2019 позивач направив вимогу про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу на адресу [PERSON] 07.11.2019 позивачем була направлена повторна вимога до відповідача. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування в розмірі 52600,00 грн та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.04.2020, відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без виклику сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за місцезнаходженням відповідача, повернулись до суду у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 05.01.2018 близько 13 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Набережно-рибальська, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ ЛАНОС», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Нісан», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2018 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП. За вчинення адміністративного правопорушення накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - «Nissan Murano», державний номерний знак [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «СК «ТАС» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту FO-00019642, укладеним між ПрАТ «ТАС» та [PERSON] 19.01.2019 ПрАТ «Страхова група «ТАС» було зареєстровано заяву про страхове відшкодування від власника пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Nissan Murano», державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] . Розмір страхової суми згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту FO-00019642 від 15.09.2017 становить 700000,00 грн. Вартість відновлювального ремонту, згідно Рахунку № СФ-0000007 від 10.01.2018 ФОП [PERSON] становить 52600,00 грн. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів виконання обов`язків по виплаті страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю страхувальника. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини 2 статті 1187 ЦК). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Відповідно до статті 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (частин 2 статті 16 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що в даному випадку позивачем не доведено виконання обов`язків по виплаті страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю страхувальника, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» од [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, не підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір не стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed