Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У грудні 2015 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява представника позивача ТОВ «Дата [PERSON]», який діє на підставі довіреності, в якій він просить стягнути зі [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 30 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями. 08 грудня 2014 року у відповідності до додаткової угоди №2 до договору факторингу від 30 вересня 2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Отже внаслідок укладання вказаних договорів 08 грудня 2014 року відбулась зміна кредитора, а саме ТОВ «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №500913776 від 29 серпня 2013 року позичальником згідно якого є [PERSON]. 29 серпня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №500913776. Відповідно до кредитного договору ПАТ «Альфа-Банк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 50900,00 грн. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з цим відповідач станом на 25 жовтня 2015 року має загальну суму заборгованості у розмірі 70384,06 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 46650,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 5856,47 грн., заборгованості по комісії у розмірі 15877,59 грн. А також представник позивача просив стягнути штраф у розмірі 2000,00 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №500913776 від 29 серпня 2013 року в розмірі 70384,06 грн., та судові витрати по справі у розмірі 1314,13 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ТОВ «Дата [PERSON]» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що згідно із кредитним договором № 500913776 від 29.08.2013 року (далі Кредитний договір), укладеним між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON], Кредитодавець надає Позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту 50900 грн., процентна ставка за користування кредитом 12,99% річних. Тип процентної ставки фіксована. Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій 30.08.2016 року (а.с. 5-7). Відповідно до п. 2.6 Кредитного договору платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його використання, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невід'ємною частиною. Відповідно до п.4 Кредитного договору Позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування та/або комісій, якщо плата комісій передбачена Розділом 1 цього Договору та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором, сплатити банку штраф у розмірі 300,00 грн. за перший прострочений платіж, та 700 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. 30.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено Договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями (а.с. 15-20). Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Фактор (ТОВ «Дата [PERSON]») зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої Права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів 30.09.2014 року відбулася зміна кредитора, а саме ТОВ «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 500913776 від 29.08.2013 року, згідно якого позичальником є [PERSON] [PERSON] взяті на себе зобовязання за Кредитним договором № 500913776 від 29.08.2013 року не виконав. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 УК України. Згідно п. 15 Розділу №2 Кредитного договору сторони погодили, що у випадку настання будь-якої із обставин (згідно даного пункту), Банк має право вимагати дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за Кредитним договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом. Відповідно до вимоги про дострокове повернення кредиту № 67/ДМГ -15 від 10.11.2015 року ТОВ «Дата [PERSON]» повідомило відповідача про зміну кредитора у зобовязанні та зажадало від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитом і нарахованих штрафних санкцій (а.с. 13). Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості [PERSON] та змісту заявлених позовних вимог вбачається, що станом на 25.10.2015 року позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 70384,06 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 46650 грн.; - заборгованість за відсотками 5856,47 грн.; - заборгованість по комісії 15877,59 грн.; - штраф за рік 2000,00 грн. Проте, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Кредитним договором неустойки: суми штрафу за період з 25.10.2014 року по 25.10.2015 року), оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № [NUMBER] цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у Донецькій області в м. Маріуполі, який відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 року та від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати неустойки (штрафу) на основну суму заборгованості із зобов'язань за Кредитним договором № 500913776 від 29.08.2013 року. Отже, суд вважає необхідним стягнути зі [PERSON] на користь ТОВ «Дата [PERSON]» заборгованість за Кредитним договором № 500913776 від 29.08.2013 року у розмірі 68384,06 грн., а саме: - за кредитом 46650 грн.; - по відсотках - 5856,47 грн.; - по комісії 15877,59 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням того, що вимоги позивача задоволені частково, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі мінімальної ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру в сумі 1218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial