Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

У грудні 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в розмірі 134 400,00 грн, посилаючись на те, що 30.10.2019 р. між ними укладено договір позики шляхом складення розписки, за умовами якого [PERSON] взяв у нього в борг 72 000,00 грн, які зобов`язався повернути до 05.12.2019 р., 05.11.2019 р. між ними укладено договір позики шляхом складення розписки, за умовами якого [PERSON] взяв у нього в борг 60 000,00 грн терміном до 06.11.2019 р. з умовою повернути 62 400,00 грн. Втім в зазначені строки відповідач кошти не повернув, свої зобов`язання за укладеними договорами не виконав та в добровільному порядку повернути суму боргу відмовляється. Ухвалою судді від 26.12.2019 р. у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження. Повідомленням суду від 26.12.2019 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 30.10.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики шляхом складання розписки, за умовами якого [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 72 000,00 грн, які зобов`язався повернути до 05.12.2019 р., що підтверджується розпискою (а.с. 12). Судом встановлено, що 05.11.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики шляхом складання розписки, за умовами якого [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 60 000,00 грн терміном до 06.11.2019 р. з умовою повернути 62 400,00 грн, що підтверджується розпискою (а.с. 13). Разом з тим, [PERSON] в зазначені в розписках строки борг не повернув. Відповідно до статті1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до статті 1049 ЦК України. Із наданих позивачем до позовної заяви розписок вбачається, що відповідач отримав від нього в борг 72 00,00 грн та 60 000,00 грн. Означені розписки підтверджують укладення договорів позики між [PERSON] та [PERSON] і отримання останнім коштів у визначених сумах. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. (справа № 6-63цс13). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідач не виконує умови договорів у добровільному порядку, сума отриманих грошових коштів за договором від 30.10.2019 р., обумовлена договором від 05.11.2019 р. сума грошових коштів підлягають стягненню з відповідача. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у виді судового збору в розмірі 1920,30 грн. відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи та документально підтверджено витрати позивача на правову допомогу, пов`язану з розглядом справи, в розмірі 22 250,00 грн, які включають в себе: 10 000,00 грн - підготовка та подача позовної заяви, оплата судового збору, 2 500,00 грн - підготовка та подача клопотання про накладення арешту на майно відповідача, оплата судового збору, 10 000,00 грн - представництво інтересів в суді по справі. Зазначені витрати підтверджуються договором про надання правничої допомоги № 302 від 20.11.2019 р., квитанцією № 0.0.1550136866.1 від 12.12.2019 р. на суму 23 400,00 грн, в якій зазначено призначення платежу: надання правової допомоги. Окрім того повноваження адвоката підтверджені ордером на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю. Таким чином, витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 22 250,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином загальна сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 24 420,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved