Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-01 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати припиненими з 05.10.2018 трудові відносини між ним Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Маестро» у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Свої вимоги обґрунтував тим, що з березня 2008 року він перебував на посаді директора ТОВ «Гранд Маестро». Вказане Товариство фактично припинило свою діяльність у 2011 році, також з січня 2011 року позивачеві перестали нараховувати заробітну плату та соціальні внески. З припиненням фактичної діяльності Товариства функції позивача як директора також фактично припинилися, у нього відсутні будь-які статутні документи Товариства, печатки, штампи. 21.09.2018 позивач на ім`я Загальних зборів учасників ТОВ «Гранд Маестро» надіслав заяву про звільнення за власним бажанням з 05.10.2018 на підставі ст. 38 КЗпП України. Проте, станом на 10.12.2018 його звільнено, відомості про нього як про керівника ТОВ «Гранд Маестро» з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не виключено. Позивач вважає, що відповідачем порушено його право на звільнення та право вільного вибору праці, тому просить суд визнати припиненими з 05.10.2018 трудові відносини між ним Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Маестро» у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та стягнути з Товариства на свою користь сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 14.01.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Від відповідача відзиву на позовну заяву не надійшло. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Гранд Маестро», займав посаду директора, відомості про нього як про підписанта (керівника) внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 10, 12-18). Товариство фактично припинило свою діяльність в 2011 році. З січня 2011 року [PERSON] перестали нараховувати заробітну плату та єдиний соціальний внесок, що стверджується довідкою ОК-5 ПФУ (а.с. 6-7). Також [PERSON] стверджує, що у нього відсутні будь-які статутні документи Товариства, печатки, штампи. Тобто, з припиненням фактичної діяльності Товариства його функції як директора також фактично припинилися. 21.09.2018 [PERSON] надіслав на ім`я Загальних зборів учасників ТОВ «Гранд Маестро» заяву про звільнення за власним бажанням з 05.10.2018 на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповіді від ТОВ «Гранд Маестро» позивач не отримав. Таким чином, станом на 10.12.2018 позивача не звільнено, відомостей щодо нього як керівника ТОВ «Гранд Маестро» з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не виключено, чим порушується його право на звільнення та вільного вибору праці. З огляду на це, суд зазначає наступне. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 2ст .8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підстав і Конституції України гарантується. Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема вільний вибір виду діяльності, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом 1 групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Відповідно до вимог пункту 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, 08.06.2001 року №260, у разі закінчення строку дії трудового договору або припинення його дії безстроково в трудовому договір фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для реалізації права позивача на звільнення у зв`язку з бажанням працевлаштуватися на іншу роботу є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є позивач, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову про припинення трудових відносин, що надасть можливість позивачеві реалізувати своє право на звільнення у зв`язку з працевлаштування на нову роботу в порядку, передбаченому трудовим законодавством України. За таких обставин суд приходить до висновку, що сукупність наданих позивачем [PERSON] доказів дозволяє зробити висновок про припинення трудових відносин між ним та ТОВ «Гранд Маестро» з 05.10.2018 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, а тому позов підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved