Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У грудні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, де третя особа - [PERSON] дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності, в обґрунтування позову посилаючись на те, що 22 жовтня 2008 року на імя [PERSON] [PERSON] складено заповіт. Разом з тим, після смерті останнього, [PERSON] не може отримати спадщину у передбачений законом спосіб, оскільки відповідач [PERSON] утримує правовстановлюючи документи на спадкове майно квартиру №38 по проспекту ім. газети «Правда», 11 в м . Дніпропетровську. 11 травня 2011 року між позивачем [PERSON] та позивачем [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого позивач [PERSON], виступав в якості представника позивача [PERSON] у справі про отримання останнім спадщини після смерті [PERSON] і за свої послуги у разі позитивного вирішення справи повинен був отримати 50% отриманих майнових прав у спадщині отриманою [PERSON] У звязку з тим, що відповідач [PERSON] не дає можливості отримати спадщину [PERSON],останній не може виконати умови договору укладеного з [PERSON] На підставі викладеного позивачі [PERSON] та [PERSON] просять визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети «Правда» в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 24 жовтня 2008 року; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети «Правда» в м.Дніпропетровську; зобовязати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати за [PERSON] право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети «Правда» в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 24 жовтня 2008 року; зареєструвати за [PERSON] право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети «Правда» в м. Дніпропетровську та стягнути з [PERSON] судові витрати на користь [PERSON] у розмірі 243,60 грн. та на користь [PERSON] в розмірі 243,60 грн. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року позовні вимоги позивача задоволені частково. Ухвалою суду від 28 квітня 2015 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 22 червня 2015 року позовні вимоги [PERSON] у частині визнання за ним право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети Правда у м. Дніпропетровську за його заявою залишені без розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим що вказані в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] у судовому засідання проти позову заперечували, підтримавши надані суду письмові заперечення на позов. Представник відповідача реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши суду письмові заперечення проти позовних вимог позивачів. Третя особа - [PERSON] дніпропетровська державна нотаріальна контора у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просили винести рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 жовтня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1901 від 03 листопада 2008 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.13). За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповідав усе належні йому майно на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що він, на день смерті, за законом матиме право [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені газети «Правда» в м.Дніпропетровську. Спадкоємцем згідно з заповітом є [PERSON] Судом також встановлено, що відповідачем [PERSON] оскаржувався заповіт складений [PERSON] на імя [PERSON] Так, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2012 року закрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності (а.с.10). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2012 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання удаваного правочину було залишено без розгляду. З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 12 вересня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частину спірної квартири, яке було зареєстровано у державному реєстрі права власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON], через свого представника [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини. Постановою державного нотаріуса [PERSON] Дніпропетровської нотаріальної контори [PERSON] від 13 листопада 2012 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №38 в будинку №11 по проспекту імені газети «Правда» в м. Дніпропетровську відмовлено. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.11.2012 державним нотаріусом [PERSON] дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на квартиру, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Правда, 11/38, яка належить [PERSON], померлого 24 жовтня 2008 року не може бути видане в звязку з тим, що [PERSON], не надано правовстановлюючий документ на зазначені квартиру. Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України. Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Обовязок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Однак всупереч ст. 60 ЦПК України позивачем не надано жодного доказу щодо звернення його до відповідних органів з заявою про видачу йому правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS], а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо вимог [PERSON] про зобовязання реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати за ним право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети «Правда» в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 24 жовтня 2008 року, то суд вважає їх передчасно поданими, оскільки саме на реєстраційну службу покладено обовязок державної реєстрації права власності. Питання щодо реєстрації спадкового майна за [PERSON] не було предметом розгляду реєстраційної служби. Крім того, у разі неправомірних дій з боку реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції позивач [PERSON] не позбавлений права оскаржити такі дії у встановленому чинним законодавством порядку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачу у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: dismissed