Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У жовтні 2013р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнення суми належної до відшкодування в перерахунку в національну валюту, поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь суми боргу за договором позики, яка складається з суми основного боргу в розмірі 13000,00 доларів США по курсу до національної валюти станом на час розгляду справи, а також суми процентів у розмірі 9435,07грн. та 3% річних у сумі 1920,88грн., що обраховано позивачем за період з 27.02.2013 р. по 09.10.2013 р., тобто з дня виникнення обов'язку у відповідача до дня подання позову в суд. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши всі докази у їх сукупності, вислухавши думку представника позивача дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом в лютому 2013 р. позивач [PERSON] надав грошові кошти в борг відповідачу [PERSON], про що останній написав розписку, в якій обумовив, що поверне борг до 26.02.2013р. Разом з тим, в обумовлену дату повернення позики [PERSON] суму боргу не повернув, що зумовило звернення до суду. При цьому, з посиланням на положення ст.ст.526, 536, 625 та 1048 ЦК України, позивач також просить стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошима та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості за період з 27.02.2013 р. по 09.10.2013 р. Відповідно до ч.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом установлено, що розпискою відповідач підтвердив отримання грошових коштів від позивача в сумі 13000,00 доларів США та прийняв на себе зобов'язання повернути суму позики не пізніше 26 лютого 2013 року (а.с. 5). Проте, у встановлений сторонами строк та по теперішній час [PERSON] не виконав своїх зобов'язань та суму позики [PERSON] не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав зобов'язання передбачене договором позики (розпискою) щодо повернення позивачеві суми позики, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення на його користь з відповідача суму позики у розмірі 13000,00 доларів США в перерахунку на офіційний курс долара до гривні станом на день розгляду справи ця сума становить 111159,10 грн., то такі вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При цьому, оскільки боржником (відповідачем у справі) зобов'язання не було виконано у строк (26.02.2013 р.), на підставі ст.536 ЦК України з відповідача мають бути стягнуті проценти за користування чужими грошовими коштами. Так, відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За таких обставин, за період з дня наступного після настання строку повернення коштами (26.02.2013 р.), відповідач має сплатити позивачеві проценти за користування грошовими коштами. Позивач просив стягнути з відповідача суму в розмірі 9435,07 грн. за період з 27.02.2013 р. по 09.10.2013 р., що також підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, відповідно до положень ст. 625 ЦК України задоволенню також підлягають позовні вимоги про стягнення на користь позивача з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості у зв'язку з простроченням останнім виконання грошового зобов'язання за період з 27.02.2013 р. по 09.10.2013 р., що становить 1920,88 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1152,26 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 530, 536, 625, 1047, 1048 ЦК України та

Outcome: approved