Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У грудні 2013 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування звернулася [PERSON] Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], фактичний власник будинку [ADDRESS]. Мати, [PERSON], померла [INFO]. Позивач вказувала, що після поховання батька, вона, як єдиний спадкоємець за законом, фактично вступила у права спадкоємця: ще за життя батька, здійснюючи за ним догляд, разом зі своїм чоловіком стала проживати в спадковому будинку, до цього часу за цільовим призначенням продовжує використовувати присадибну земельну ділянку, в будинку провела поточний ремонт, користується та розпоряджається предметами домашнього вжитку, несе витрати по утриманню будинку та земельної ділянки. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено державним нотаріусом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно спадкодавця. У зв'язку з цим просила визнати за нею право власності на спадкове майно після померлого [INFO] батька, [PERSON], яке складається з житлового будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши їх доводами, викладеними в позовній заяві. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, врахувавши думку позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні позивач вказувала, що її батько, [PERSON], був фактичним власником будинку [ADDRESS]. На обґрунтування своїх доводів позивач надала технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, оформлений 16 квітня 2007 року (а.с. 13-14). З вказаного документу вбачається, що будинок був побудований у 1957 році. Інших доказів, які б підтверджували право власності [PERSON] на вказаний будинок, позивач суду не надала. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину. З пояснень [PERSON], наданих у судовому засіданні, вбачається, що жодних правовстановлюючих документів на спірний будинок, ні у її покійного батька, [PERSON], ні в неї, немає. Однак умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У судовому засіданні позивач не надала жодних доказів на підтвердження того, що вона зверталась у встановленому законом порядку до нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право власності на майно у порядку спадкування. Таким чином суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги - необґрунтовані, тому до задоволення не підлягають. На підставі ст. 1218 ЦК України, п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,

Outcome: dismissed