Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики. Свою позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що 22.04.2017 позивач надав відповідачу позику в розмірі 16700,00 грн. Як зазначено в розписці, відповідач зобовязувався повернути позику рівними частинами протягом семи місяців. Таким чином, останній день позики - 22.11.2017. Проте, з моменту передачі коштівта по даний час відпвоідач повернення грошових коштів не здійснює, не повідомляє про можливість повернення отриманої позики. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. З урахуванням збільшених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 18269,11 грн боргу та судовий збір в розмірі 640,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новака А.В. від 09.01.2018 року у справі відкрито провадження та призначено до судового засідання. Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 581 від 05.05.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Ладиченко С.В. прийнято до провадження дану цивільну справу. Розпорядженням керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 2096 від 05.09.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новака А.В. від 07.09.2018 прийнято до провадження дану цивільну справу та призначено судове засідання. Відповідно до Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 79 від 14.01.2019 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 16.01.2019 прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 13.05.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Розпорядженням керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 402 від 10.06.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений про дату та час слухання справи належним чином. Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті влади України в мережі Інтернет, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не направив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, неявкою повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання відповідача без повідомлення причин, суд у відповідності з ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що 22.04.2017 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким відповідач отримав від позивача 16700,00 грн, про що склав власноручно написану розписку. Передачу коштів сторони оформили відповідною розпискою. Згідно договору позики відпвідач мав повернути грошову суму в розмірі протягом семи місяців рівними частинами по 2500,00 грн. Таким чином, останній день позики - 22.11.2017. Станом на день розгляду справи [PERSON] грошові кошти, які отримав за розпискою від [PERSON] не повернув, а відтак, права позивача підлягають захисту судовим рішенням. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання, що випливають з договору позики. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наявність розписки у позивача, вказує на те, що борг відповідачем не погашено. Разом з тим, статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість з урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції за період прострочення сплати боргу, а саме з 23.11.2017 до 16.10.2018 року, які становлять 3% річних (за 328 днів прострочення) 450,21 грн. Що стосується інфляційних витрат, то враховуючи індекс інфляції за період з 23.11.2017 по 16.10.2018 індексація заборгованості становить 1118,90 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 16700,00 + 1118,90 + 450,21 = 18269,11 грн. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Крім того, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін. Враховуючи відсутність доказів про те, що станом на день розгляду справи у суді відповідач виконав умови укладеного з позивачем договору позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак і про їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved