Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати недостовірними відомості, які були наведені у зверненні [PERSON] до в.о. Генерального прокурора України [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що в травні 2014 року відповідач звернулася до Генеральної прокуратури України із зверненням, в якому вказала ряд недостовірних відомостей, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. Скориставшись своїм правом, позивач звернулась до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували з підстав невідповідності вимог положенням чинного законодавства. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач на час розгляду справи працює на посаді начальника головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області. У травні 2014 року до Генаральної прокуратури України на імя в.о. Генерального прокурора України [PERSON] надійшло колективне звернення колишніх працівників ВАТ «Херсонські комбайни», від імені яких діяла [PERSON] У вказаному зверненні серед іншого зазначається про корупційні дії позивача як начальника головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, зокрема, про працевлаштування нею на керівні посади в установах Пенсійного фонду України близьких родичів, про неправомірне використання технічних працівників на свою користь, про володіння нерухомим майном на березі моря, про сприяння корупційним схемам виведення активів з ВАТ «Херсонські комбайни» та інше. За фактами викладеними у зверненні за дорученням Генеральної прокуратури України та в.о. голови правління Пенсійного Фонду України [PERSON] прокуратурою Херсонської області та головним спеціалістом з питань запобігання та виявлення корупції головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області проведено відповідні перевірки, за наслідками яких порушень законодавства в діях начальника головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області [PERSON] не встановлено, про що повідомлено [PERSON] Згідно розяснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Отже, направивши звернення на імя Генерального прокурора України [PERSON], відповідач поширила відносно позивача певну інформацію. Частина 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі. Згідно положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. З огляду на викладене та враховуючи характер поширеної відповідачем інформації, суд вважає, що така інформація не є оцінкою певних фактів, оскільки поширена у формі подачі істинних фактів, які дійсно мали місце, первинним джерелом поширення цієї інформації є сама відповідач. Тому доводи відповідача відносно того, що нею у зверненні висловлено оціночні судження, є безпідставними та не підлягають врахуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 15 постанови Пленуму від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Будь-яких доказів на підтвердження дійсності фактів та інформації, викладених у зверненні, відповідач суду не надала. Натомість позивачем до матеріалів долучено письмові докази (висновки та матеріали перевірок та інші), які підтверджують доводи позивача відносно того, що спірна інформація не відповідає дійсності. Крім того, відповідач в установах Пенсійного фонду не працює і ніколи не працювала, джерела походження інформації їй не відомі, про що свідчать матеріали прокурорської перевірки і її особисті пояснення, про недостовірність інформації їй було відомо. Отже, суд вважає, що для звернення до Генеральної прокуратури України відповідач не мала підстав і воно не було викликано наміром виконати свій громадський обовязок або захисти порушені права. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що інформація, викладена у зверненні відповідача до в.о. Генерального прокурора України [PERSON], відносно позивача є недостовірною та такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved