Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду з відповідача стягуються аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з 08 квітня 2005 року і до повноліття дитини. На підставі виконавчого листа державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів без поважних причин, не сплачує аліменти, внаслідок чого станом на листопад 2014 року за ним утворилась заборгованість з виплати аліментів у сумі 66\~394,53 грн. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з вини відповідача. Відповідач працює, має дохід, проте не виконує рішення суду. Згідно розрахунку сума неустойки за період з 08 квітня 2005 року по 08 грудня 2015 року становить 20\~135,49 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 20\~135,49 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивачка не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Просила суд задоволити позов. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. . При розгляді справи судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серія ІІ-БК №268509, видане відділ РАГС Печерського району м. Києва). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області було ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 квітня 2005 року. На виконання вказаного рішення 13 травня 2005 року видано виконавчий лист №2-1261, який був поданий позивачкою для примусового виконання до відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області та відкрито виконавче провадження. 30 березня 2015 року виконавче провадження щодо стягнення аліментів з [PERSON] закінчено, через закінчення терміну для даного виду стягнення. При цьому вказано, що заборгованість по сплаті аліментів становить 66\~394,53 грн. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості №198/4 від 27 березня 2015 року державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області встановлено, що [PERSON] не виконував рішення суду по сплаті аліментів з 2005 року, станом на листопад 2014 року заборгованість по сплаті аліментів становить 66\~394,53 грн. Ст. 196 СК України передбачає що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як роз'яснено в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Крім цього, суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ч.3 ст. 197 СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважних причин виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Розрахований позивачкою розмір неустойки (пені), який вона вважає за доцільне стягнути, становить 20\~135,49 грн. Виходячи з положень ст. 196 СК України неустойка обраховується із суми несплачених аліментів за той місяць, в якому мали виплачуватися аліменти, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Аналізуючи обставини справи, при ухваленні рішення щодо стягнення неустойки, необхідно враховувати правову природу санкції, передбаченої ст.196 СК України в сукупності із загальними положеннями про відповідальність. Санкція у вигляді стягнення пені спрямована на забезпечення виконання платником аліментів своїх зобов'язань, визначених ст.ст.181,182 СК України і її розмір має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб стягувача і не повинен призводити до стягнення пені, яка перевищує сам розмір заборгованості по аліментам. З поданих розрахунків та довідок-розрахунків щодо наявної заборгованості по аліментах вбачається, що борг в розмірі 66\~394,53 грн. утворився за період з лютого 2005 року по листопад 2014 року. Враховуючи вказані обставини в сукупності, межі позовних вимог, зобов'язання відповідача щодо сплати аліментів слід вважати простроченим починаючи з лютого 2005 року по листопад 2014 року, та до стягнення підлягає пеня в розмірі 20\~135,49 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати з оплати судового збору в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved