Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] (далі-позивач) звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» (далі відповідач), третя особа [PERSON] про визнання рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування незаконним, стягнення суми страхового відшкодування та стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 лютого 2015 року приблизно о 20 год. 30 хв. по вул. Васильківська в с. Бесп`ятне, Васильківського району, Київської області сталося ДТП за участю автомобіля позивача Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля Nissan Sunny, державний номерний знак [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Nissan Sunny, державний номерний знак [NUMBER] застрахована в ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега». Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року, водія автомобіля Nissan Sunny, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Згідно звіту незалежного експерта № 3756 від 19 березня 2015 року сума матеріального збитку становить 64186,73 грн., ліміт відповідальності згідно полісу ОСЦВВНТЗ винної особи становить 50000,00 грн., франшиза згідно договору становить 0,00 грн. Крім цього, відповідальність власника автомобіля Nissan Sunny, державний номерний знак [NUMBER] застрахована додатково на суму 10000,00 грн. відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №018-16-0313-10 від 22.01.2015 року. 03 червня 2015 року відповідачем було направлено лист, яким позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Внаслідок неналежного виконання свого зобов'язання відповідачем позивач має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, на підтвердження чого надає розрахунок, крім того, зазначає, що відповідач повинен сплатити суму матеріального збитку в розмірі ліміту відшкодування збитків в розмірі 10000,00 грн. Тому, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2016 року вказані матеріали позовної заяви було передано для розгляду судді Малинникову О.Ф. Ухвалою від 24.02.2017 року суддею Малинниковим О.Ф. було відкрито провадження у цивільній справі. У відповідності до розпорядження Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року, здійснено перерозподіл даної справи у звязку зі звільненням судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. з посади судді на підставі рішення ВРП від 25.09.2018 року. Ухвалою судді від 22.11.2018 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01.06.2016 року, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» про визнання рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування незаконним, стягнення суми страхового відшкодування, стягнення інфляційних витрат та 3% річних задоволено. Визнано незаконним рішення Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» від 03.06.2015 року про відмову [PERSON] у виплаті страхового відшкодування. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 50454 (пятдесят тисяч чотириста пятдесят чотири) грн. 79 коп., судові витрати в розмірі 504 (пятсот чотири) грн. 55 коп., а всього підлягає стягненню 50959 (пятдесят тисяч девятсот пятдесят девять) грн. 34 коп. Судом встановлено, що 24 лютого 2015 року по вул. Васильківській в с. Беспятне, Васильківського району, Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю належного позивачу автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля Nissan Sunny, державний номерний знак [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля NissanSunny застрахована в ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» згідно полісу Серії АІ № 4915247. В результаті даної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року [PERSON], водія автомобіля Nissan Sunny, визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до Полісу № АІ/4915247 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.01.2015 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Nissan Sunny, державний номерний знак [NUMBER] застрахована в ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега». 25.02.2015 року позивач звернувся до ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 03 червня 2015 року страховиком було направлено лист позивачу, яким відмовлено у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи це рішення висновком по матеріалах перевірки Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області від 22.05.2015 року та актом про результати огляду місця події. Разом з тим в даному висновку не зазначено, що 24.08.2015 року о 08.00 год. ДТП сталося саме за участю автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та встановлено, що 24 лютого 2015 року о 20 год. 30 хв. він керуючи автомобілем Nissan Sunny, державний номерний знак [NUMBER], рухаючись в с. Безпяте по вул. Васильківській, в порушення вимог п. 13.1 та 2.3б Правил Дорожнього руху України, при виконанні маневру обгону не дотримався безпечного інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER], який в подальшому здійснив наїзд на земельний насип та камяний паркан, внаслідок чого вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження Факт настання даного ДТП підтверджуеться також і сукупністю інших доказів, які не виявляють сумнівів у своїй достовірності і допустимості, даними, які містить схема ДТП, від 24 лютого 2015 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №09585, поясненнями самого [PERSON] Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України). Згідно звіту незалежного експерта № 3756 від 19 березня 2015 року сума матеріального збитку становить 64186,73 грн., ліміт відповідальності згідно полісу ОСЦВВНТЗ винної особи становить 50000,00 грн., франшиза згідно договору становить 0,00 грн. Крім цього, відповідальність власника автомобіля Nissan Sunny, державний номерний знак [NUMBER] застрахована додатково на суму 10000,00 грн. відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №018-16-0313-10 від 22.01.2015 року. 03 червня 2015 року відповідачем було направлено лист, яким позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Внаслідок неналежного виконання свого зобов'язання відповідачем позивач має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, на підтвердження чого надає розрахунок, крім того, зазначає, що відповідач повинен сплатити суму матеріального збитку в розмірі ліміту відшкодування збитків в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством (ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений говором або законом. Верховний суд України у справі № 6-1003цс16 від 21 грудня 2016 року прийшов до висновку, що стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобовязання. Грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів є грошовим зобов'язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Оскільки, страховою компанією не було виплачено страхове відшкодування, відповідач повинен сплатити позивачу інфляційні витрати та 3% річних за весь час прострочення виплати страхового відшкодування та страхове відшкодування. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за період з 03.06.2015 року по 25.05.2017 року становить: інфляційні втрати - 2051,24 грн., 3% річних - 593,00 грн. Перевівши розрахунок, суд прийшов до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 10000,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 2051,24 грн., 3% річних в розмірі 593,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, враховуючи, що страховою компанією було порушено строки виплати страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити позивачу страхове відшкодування, інфляційні витрати та 3% річних за весь час прострочення виплати страхового відшкодування, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved