Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

У грудні 2017 р. позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про поділ майна подружжя, вказуючи на те, що 03 листопада 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. 18 серпня 2016 року рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу, а саме 05 квітня 1991 р. вони разом з відповідачем придбали у власність на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння за адресою:Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Хутірська (Фрунзе), 4. Після припинення шлюбних відносин взаємної згоди щодо поділу спільного майна сторони не дійшли, а тому позивач просить визнати право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, житловою площею 54,3 кв.м. без визначення частки в натурі. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали повністю та просили суд задовольнити його. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали та надали суду заперечення на позов. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог\~ст. 70 ч.1 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372 частиною 2 ЦК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Пунктом 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року\~\~роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями\~\~69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 03 листопада 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження вчинений Матусівською сільською радою Шполянського району Черкаської області, актовий запис № 29. 18 серпня 2016 року рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією вищевказаного рішення суду. Від шлюбу в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження за актовим записом № 4 від 04.07.2002 року, вчиненого Оситнязькою сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження за актовим записом № 10 від 31.01.2007 року, вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області. 09 серпня 2016 року заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дітей, що підтверджується копією вищевказаного рішення суду. Загальна сума заборгованості по аліментах, станом на 01.07.2017 року, складає 6\~506,53 грн., що підтверджується копією розрахунку виданого державним виконавцем. У період шлюбу, а саме 18 грудня 2006 р. подружжям за спільні кошти, що сторонами не заперечується, було придбано житловий будинок із надвірними спорудами за адресою:Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Хутірська (Фрунзе), 4, вартістю 25 250 гривень, що підтверджується копією вищевказаного договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Новомиргородського районного нотаріального округу [PERSON] Домоволодіння, придбане ними за договором купівлі-продажу є житловим будинком площею 54,3 м?. з господарчо-побутовими будівлями, балансовою вартістю 68 331 грн., що підтверджується копією вищевказаного договору купівлі-продажу. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що спірний будинок набуто сторонами у період зареєстрованого шлюбу, за спільні кошти, а тому він є спільною сумісною власністю подружжя в якій кожен із подружжя має рівну частку, тобто позивач має право на ? частину спірного будинку. Проте, суд не може погодитися з доводами сторони позивача про необхідність визнання відповідно до ст.70 ч.ч.2,3 СК України за позивачем право власності не на 1/2, а на 2/3 спірного нерухомого майна, оскільки позивач та його представник не довели у судовому засіданні наявності обставин, вказаних у наведеному Законі, які є підставою для відступлення засад рівності часток колишнього подружжя. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial