Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 27 квітня 2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля «FAW CA 1031», реєстраційний номер [NUMBER]. 21 липня 2012 року на 36 км автодороги Київ - Суми сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «FAW CA 1031» та автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ СК «Лафорт» з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну - 25 500 грн, франшиза - 510 грн. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даного ДТП. Відповідно до умов договору страхування позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 50 366,88 гривень, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування 25 376,88 гривень, тобто суму, що виходить за межі ліміту відповідальності з урахуванням франшизи (50366,88- 25 500 - 510 = 25 376,88 грн), а також 700 гривень за проведення автотоварознавчого дослідження, що разом складає 26 076,88 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав письмову заяву, у якій просить задовольнити позов та розглянути справу в його відсутності. Відповідач по повторному виклику в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд за згодою позивача увважає за можливе хвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року між ПрАТ СК «ОНІКС» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 061-1720, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «FAW CA 1031», реєстраційний номер [NUMBER]. 21 липня 2012 року на 36 км автодороги Київ - Суми сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «FAW CA 1031», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «Лафорт», ліміт відповідальності за шкоду завдану майну - 25500 грн, франшиза - 510 грн. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 21.08.2012, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «FAW CA 1031» внаслідок його пошкодження при ДТП складає 66139,88 грн. Згідно страхового акту № 061-1720/703 від 11.09.2012 року, позивачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50 366,88 гривень. За заявою [PERSON] та на виконання умов договору добровільного страхування позивачем 12.09.2012 року виплачено страхове відшкодування в сумі 50 366,88 гривень. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Згідно вимог ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на наведене суд вважає, що до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, перейшло право вимоги до ПрАТ СК «Лафорт», як особи, відповідальної за збитки завдані [PERSON] в межах ліміту відповідальності (25500 грн - 510 грн франшизи) та до [PERSON], як особи винної в заподіянні шкоди. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню сума, що виходить за межі ліміту відповідальності з урахуванням франшизи (50366,88 - 25500 - 510 = 25376,88 грн), а також 700 гривень, сплачених позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження, що разом складає 26076,88 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved