Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У грудні 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 1850,00 грн. заборгованості за користування гуртожитком. Вимоги обгрунтовані тим, що на балансі ВП «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля» перебуває гуртожиток, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачу на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку від 05.05.2010 року надана для проживання житлова кімната [NUMBER] площею 22,5 кв.м. За період з вересня 2013 року по грудень 2014 року відповідач не сплачує плату за користування житловою кімнатою, тому станом на 01.12.2014 року заборгованість останнього становить 1850,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що він є інвалідом II групи та дійсно проживає у виділеній йому кімнаті № 74 гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На сплату заборгованості погоджується. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що відповідачу на підставі ордеру № 101 на житлову площу в гуртожитку від 05.05.2010 року надана для проживання житлова кімната [NUMBER] площею 22,5 кв.м. Як видно з картки-прописки [PERSON], останній проживає у гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до довідки ВП «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля» від 22.12.2014 року № 1-9/1247, станом на 01.12.2014 року заборгованість [PERSON] за користування житловою кімнатою № 74 в гуртожитку, що перебуває на балансі ВП «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля», що за адресою: [ADDRESS], становить 1850,00 грн. Період виникнення заборгованості - з 01.09.2013 року по 01.12.2014 року (а.с. 6). Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до законодавства Союзу РСР Примірне положення про гуртожитки затверджується Радою Міністрів Української РСР, міністерствами, державними комітетами і відомствами СРСР за погодженням з відповідними профспілковими і комсомольськими органами (ст.ст. 130, 131 Житлового кодексу). Відповідно до п.п. 9 п.9 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 03.06.1986 року № 208 робітники, службовці, студенти, учні, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку зобов'язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 цього Примірного положення. Згідно з п. 39 цього Положення плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1850,00 грн. заборгованості за користування гуртожитком. Що стосується розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Як видно з платіжного доручення № 944 від 11.12.2014 року, позивач за подання до суду цієї позовної заяви сплатив 243,60 грн. судового збору. Відповідач є інвалідом II групи (пенсійне посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER]), тому згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відповідно до першого речення ч. 1, ч. 2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідав звільнений від сплати судового збору (третє речення абз. 2 п. 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». З урахуванням наведеного сплачену позивачем суму судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави шляхом стягнення її на користь позивача.

Outcome: approved