Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] В якому прохала стягнути з [PERSON] на її - [PERSON] користь 13 247 грн. 17 коп., з яких : 4 798 грн. 60 коп. - борг за договором позики; 262 грн. - індекс інфляції, 8 185 грн. 85 коп. - 60% річних. В обґрунтування позову зазначила, що 12 листопада 2010 року [PERSON] під розписку позичила у [PERSON] 350 долларів США та обіцяла сплатити 60% річних за користування грошима. Гроші з відсотками зобов'язалась повернути 12 грудня 2010 року. Пізніше 21 грудня 2010 року [PERSON] ще позичила в неї - [PERSON] 2 000 гривень і також обіцяла сплатити 60% річних за дні користування, які зобов'язалась повернути через один місяць 25 січня 2011 року. По закінченню зазначеного строку [PERSON] боргу не повернула та не сплатила обіцяної винагороди, ухиляється вона від повернення боргу і до цього часу, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши що позов підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 12 листопада 2010 року [PERSON]. позичила у [PERSON] кошти в розмірі 350 доларів США, про що написала розписку 12 листопада 2010 року, в якій зобов'язувалася повернути кошти до 12 грудня 2010 року. Станом на 12 листопада 2010 року 350 доларів США складає по курсу НБУ України 2798,60 гривень. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконала не повернувши 12 грудня 2010 року кошти на вимогу [PERSON] з різних причин, що підтверджується наявністю у позивача зазначеної розписки. 21 грудня 2010 року [PERSON] позичила у [PERSON] кошти в розмірі 2000 гривень, про що написала розписку 21 грудня 2010 року, в якій зобов'язувалася повернути кошти до 25 січня 2011 року. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконала не повернувши 25 січня 2011 року кошти на вимогу [PERSON] з різних причин, що підтверджується наявністю у позивача зазначеної розписки. Виходячи із ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. За змістом ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON], суми позики у розмірі 13 246,45 грн., яка складається з : 4798,60 грн. борг за договором позики; 262 грн. індекс інфляції, 8185,85 грн. - відсотки та судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved