Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що 28 травня 2008 року [PERSON] та ЗАТ «Альфа Банк» уклали кредитний договір №800004046 за умовами якого [PERSON] отримав кошти в сумі 101705,00 дол. США та на даний час усі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать АТ «Альфа -Банк». Також 28 травня 2008 року укладено Іпотечний договір, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: житлову квартиру, загальною площею 94,7 кв.м. та житловою площею - 61,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Через систематичне невиконання Боржником умов кредитного договору, Банк був змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. 15 липня 2019 року право власності на майно було зареєстроване за АТ «Альфа Банк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №174640349 від 22.07.2019 року. Однак Позивачу стало відомо, що реалізувати власне майно на даний час неможливо, оскільки Індустріальним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про арешт майна Відповідача та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно. На сьогоднішній день, внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт, порушено права позивача, як власника майна. Просили суд: звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Альфа-Банк», а саме: житлову квартиру, загальною площею - 61,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що накладений Індустріальним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Та стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2019 року, справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 02 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. 04 березня 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в цілому без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року підготовче судове засідання закрито. 08 травня 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення слухання справи на іншу дату. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року закрито провадження у справі в частині заявлених позовних вимог до [PERSON] у зв`язку з його смертю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просила в задоволенні позову відмовити. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , був укладений кредитний договір №800004046, предметом якого є надання споживчого кредиту в розмірі 101705 доларів США, на власні потреби, з оплатою 13,80% річних з терміном погашення 28.05.2023 р. В забезпечення основного зобов`язання між ЗАТ «АльфаБанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено Іпотечний договір №800004046-И від 28.05.2008 р., відповідно до умов якого Іпотекодавеці передали в іпотеку Іпотекодержателю належне на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру №3, що знаходиться в житловому будинку А-10 , та складається із: 1- коридор, 2,3,4,7,8 - житлові, 5 - туалет, 6-ванна, 9- кухня, 10- кладова, І - лоджія, ІІ - балкон, загальною площею 94,7 кв.м., та житловою площею 61,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 174640349, власником квартири [ADDRESS] є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», номер запису про право власності: 32438518, зареєстровано державним реєстратором Волос Оленою Володимирівною, Обласне комунальне підприємство «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області. Підстава виникнення права власності, іпотечний договір №800004046-И та номер: №1088, виданий 28.05.2008, видавник: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А.; Кредитний договір серія та номер: №800004046, виданий 28.05.2008, видавник: Сторони: ЗАТ «Альфа-Банк», [PERSON] : Вимога/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості, серія та номер: № 574, виданий 02.02.2018, видавник: АТ «Альфа-Банк». Згідно з актуальною інформацією зі спеціального розділу про державну реєстрацію обтяжень, накладено арешт на нерухоме майно кв. [ADDRESS] , постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 35915197, виданий 23.01.2013, видавник: Індустріальний відділ ДВС Дніпропетровського МУЮ. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно зі ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд бере до уваги, що позивачем не надано суду належних доказів щодо виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на спірну квартиру органом державної виконавчої служби, доказів щодо того, чи здійснюється дане виконавче провадження, чи воно закрите, та суд позбавлений можливості на наявних в матеріалах справи доказах визначитися, чи відпала потреба в арешті, чи ні. Також в судовому засіданні встановлено, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/6997/19 за позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису в Реєстрі права власності на нерухоме майно, однак всупереч ст. 43 ЦПК України позивач не надав усі наявні докази по справі. Виходячи із вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно дост. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed