Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Першої Київської Державної нотаріальної контори, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва, Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про звільнення майна з-під арешту. Позовна заява обґрунтована тим, що згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2019, яке було залишено без змін згідно з постановою Київського апеляційного суду від 12.06.2019 за [PERSON] визнано право користування на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Водночас, позивач не може реалізувати свої права на приватизацію вказаної квартири, оскільки з`ясувалось, що на вказану квартиру накладено обтяження у вигляді арешту. У зв`язку з чим, з огляду на неможливість зняття вказаного обтяження в позасудовому порядку, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2019 у справі відкрито провадження (а.с.26). В подальшому, згідно з ухвалами Святошинського районного суду м. Києва від 04.11.2019 та від 16.11.2020 було задоволено клопотання позивача про витребування від Першої київської державної нотаріальної контори, Київського державного нотаріального архіву, Київського Бюро технічної інвентаризації, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) інформацію та копію документів, на підставі яких було накладено на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також, постановлено закрити підготовче провадження. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, зазначила, що їй стало відомо про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В цій квартирі вона проживала з народження. Наскільки їй відомо, в минулому була поширена практика накладення арешту на квартири, в яких були зареєстровані діти, на час їх перебування в дитячому будинку, з метою збереження такого майна. Позивач зазначає, що. Наразі не може зняти арешт в позасудовому порядку, при цьому, таке обтяження значно порушує її права, оскільки обмежує можливість ініціювання процедури приватизації вказаного житла. Позов просила задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України. (а.с.27-31, 37, 39-40, 52). Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що на підставі ордеру № 9209 від 10 серпня 1960 року одну кімнату площею 13,67 кв.м. квартири [ADDRESS] передано в користування [PERSON] та його дружині [PERSON] . В подальшому [PERSON] та [PERSON] було видано ордер на другу кімнату спірної квартири та вони почали користуватися спірною квартирою, загальна площа якої складає 56,5 кв.м., житлова -32,8 кв.м., однак ордер було втрачено. Наймачем квартири [ADDRESS] , відповідно до довідки є [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачк [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] . [PERSON] , батько позивачки, та [PERSON] - сини [PERSON] . Позивач [PERSON] , [INFO] , з самого народження вселена, як член сім`ї наймача та зареєстрована в квартирі з 16 листопада 1995 року. [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 16 листопада 1995 року, за заявою [PERSON] [PERSON] , мати позивачки, померла [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 10 березня 2005 року був задоволений позов Органу опіки та піклування Святошинського району м.Києва та [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] мала статус дитини позбавленої батьківського піклування, з 4 жовтня 2004 року виховувалася в санаторній школі-інтернату № 21 для дітей сиріт та дітей, що залишилися без батьківської опіки. За даними адміністрації інтернату до поміщення в інтернат [PERSON] була прописана та проживала за адресою: [ADDRESS] . На підставі листа Управління освіти Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 30 листопада 2004 року квартира [ADDRESS] , в якій зареєстрована неповнолітня дитина [PERSON] , яка має статус сироти, була взята на контроль житлово-експлуатаційною організацією № 813 (а.с.81, 79). Вказані обставини встановлені згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2019, яке набрало законної сили, що відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню (а.с.8-9). Вказаним рішенням задоволено позовні вимоги [PERSON] до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», Святошинська районна у м. Києві державна адміністрації про визнання права користування квартирою. Визнано за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] , загальною площею 56,5 кв.м. та житлового площею 32,8 кв.м. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1447078; зареєстровано:08.11.2004 11:04:33 за №1447078 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35; підстава обтяження: заява. ВХ.1195, 11.07.1995, Перша київська державна нотаріальна контора; об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние:добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер 24906KIEV1, архівна дата: 18.10.1996, дата виникнення:11.07.1995, № реєстра :2176-23, внутр. № ICO117332BED2D342621 (а.с.15). При цьому, за інформацією Першої київської державної нотаріальної контори, відповідно до номенклатури справ Першої київської державної нотаріальної контори за 1995 рік, термін зберігання документів, на підставі яких були накладені (зняті) арешти на майно складає три роки, тому надати копії документів на підставі яких було накладено заборону відчуження майна не має можливості, в зв`язку з їх відсутністю (а.с.41, 13, 53). Згідно з листом заступника начальника відділу - начальника слідчого відділення ВП№2 Святошинського управління поліції ГУНП у місті Києві А. Коширця за результатами аналізу пошукових систем, які використовуються працівниками Національної поліції України, не встановлено матеріалів, які стали підставою для накладення арешту на вказану квартиру(а.с.14). Київська місцева прокуратура №8 також не володіє інформацією про ініціатора накладення арешту на вказану квартиру (а.с.16). В Службі у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації також відсутня інформація щодо арешту вказаної квартири (а.с.17). Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві повідомило, що виконавче провадження, за яким [PERSON] є боржником у відділі не перебуває та зареєстрованим не значиться (а.с.18). Київський державний нотаріальний архів повідомив, що до архіву на державне відповідальне зберігання були передані лише документи за 1951-1976. КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», Головне управління юстиції у м. Києві також повідомили про відсутність інформації щодо підстав арешту(а.с.46, 47). Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представниками відповідачів в судове засідання не надано жодного доказу на спростування позовних вимоги. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила. Про наявність відповідного обтяження, позивач дізналась 18.11.2019 , коли отримала інформацію з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що не спростовано матеріалами справи. Відтак, суд вважає, що позивач користується квартирою на законних підставах, що підтверджується рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2019, яке набрало законної сили, з позовом про порушення свого права на житло звернулась в межах строку позовної давності, тому необхідно позовні вимоги задовольнити. Враховуючи наведене та

Outcome: approved