Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У грудні\~2020\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Першої дніпровської\~державної нотаріальної\~контори,\~де треті\~особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог на\~предмет спору\~-\~ [PERSON] ,\~Департамент адміністративних\~послуг та\~дозвільних процедур\~Дніпровської міської\~ради,\~про зняття\~арешту з\~майна. В обґрунтування позову посилаючись на те, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , якій на праві власності належало 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Воробйової О.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка залишилася після його матері [PERSON] . Утім, позивачу було відмовлено, оскільки ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2004 накладено заборону оформлення документів, пов`язаних з відчуженням домоволодіння [ADDRESS] , 1/2 частина якого належить [PERSON] , 1/6 частина померлій [PERSON] , 1/3 частина [PERSON] . Наявність арешту на частину домоволодіння, перешкоджає позивачу у реалізації своїх спадкових прав. За таких обставин, просив суд зняти арешт на домоволодіння [ADDRESS] , який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1347518, зареєстровано: 01.10.2004 о 15:28:06 за №1347518 реєстратором: Першою дніпровською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: ухвала суду, б/н, 21.09.2004, суд АНД району м. Дніпропетровська, 4ДДНК, власник: [PERSON] та зняти арешт нерухомого майна, а саме: домоволодіння [ADDRESS] , який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1347599, зареєстровано: 01.10.2004 о 15:37:44 за №1347599 реєстратором: Першою дніпровською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: ухвала суду, б/н, 21.09.2004, суд АНД району м. Дніпропетровська, 4ДДНК, власник: [PERSON] (а.с.1-5). Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.29). Ухвалою суду від 26 січня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті (а.с.43). 23 лютого 2021 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення суду. В судове засідання позивач не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Грицькевич Г.С. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.41). Представник відповідача Першої дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства (а.с.39). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.1 ст.223 ЦПК України). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.8 зв.). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 07 липня 1993 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-3706, реєстраційне посвідчення видане 01 листопада 1993 року Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації, записане в реєстрову книгу №313 за реєстровими №142, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 квітня 2004 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-603, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 13 серпня 2004 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер: 5350678, номер запису: 142 в книзі: 313, [PERSON] належить 1/2 частина домоволодіння [ADDRESS] (а.с.10,11,12). Як вбачається з відповіді Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради №11430 від 30.09.2020 в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 міститься: - ухвала судді АНД районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2004 про заборону оформлення документів, пов`язаних з відчуженням домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частини якого належить [PERSON] , 1/6 частини померлій [PERSON] , 1/3 частини [PERSON] ; - ухвалою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2005 скасовано заборону оформлення документів, пов`язаних з відчужуванням 1/6 частини буд. [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] ; - відомості щодо скасування заборони по ухвалі судді АНД районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2004 часток інших співвласників, в матеріалах інвентаризаційної справи, відсутні (а.с.16). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, зазначено, що в Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 1347518; зареєстровано: 01.10.2004 15:28:06 за №1347518 реєстратором: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, 49044, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 19/21; підстава обтяження: ухвала суду, б/н, 21.09.2004, Суд АНД району м. Дніпропетровська, 4 ДДНК; об`єкт обтяження: домоволодіння, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; заявник: 4 ДДНК. Також, в Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис, а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 1347599; зареєстровано: 01.10.2004 15:37:44 за №1347599 реєстратором: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, 49044, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 19/21; підстава обтяження: ухвала суду, б/н, 21.09.2004, Суд АНД району м. Дніпропетровська, 4 ДДНК; об`єкт обтяження: домоволодіння, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; заявник: 4 ДДНК (а.с.14-15). Як встановлено в судовому засіданні, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №2-34/11 за об`єднаними в одне провадження позовами [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою. Під час розгляду вищезазначеної справи [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову, внаслідок чого судом 21.09.2004 була постановлена ухвала, відповідно до якої було заборонено оформлення документів, пов`язаних з відчуженням будинку [ADDRESS] , 1/2 частина якого належить на праві власності відповідачці [PERSON] , 1/6 частина належить на праві власності померлій [PERSON] , 1/3 частина належить на праві власності позивачеві [PERSON] (а.с.19). 27.12.2011 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-34/11 за об`єднаними в одне провадження позовами [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою було ухвалене рішенням, яким у позовних вимогах [PERSON] , а також [PERSON] про поділ домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, відмовлено (а.с.21-22). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.03.2012 (справа №22- ц/490/2213/12) апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON] були відхилені, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2011 залишено без змін (а.с.23). Утім, ні Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська в рішенні від 27.12.2011, ні колегією Апеляційного суду Дніпропетровської області в ухвалі від 26.03.2012 не було скасовано заходів забезпечення позову у цивільній справі № 2-34/11. У відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, в редакції ЦПК України від 18.03.2004, що діяла на час постановления ухвали суду від 21.09.2004, було передбачено, що якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2005 під час розгляду цивільної справи №2-34/11 за клопотанням [PERSON] судом була скасована заборона оформлення документів, пов`язаних з відчуженням 1/6 частини буд. [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності померлій [PERSON] , однак, відповідні відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені не були, про що свідчить запис про арешт нерухомого майна у вказаному реєстрі (а.с.20). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 серпня 2020 року, актовий запис №1213 (а.с.9). Спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON] . [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Воробйової О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яке залишилося після смерті його матері - [PERSON] , утім, останньому було відмовлено. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час цивільна справа №2-34/11 за об`єднаними в одне провадження позовами [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, судом розглянута, у позовних вимогах [PERSON] та [PERSON] , відмовлено, у зв`язку з чим законних підстав для продовження вжиття заходів забезпечення позову по вказаній цивільній справі немає, тому необхідність арешту нерухомого майна відсутня, відтак, обтяження за № 1347518 та за № 1347599 на даний час не зняті безпідставно, а тому арешт зазначеного майна, яке належало [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, перешкоджає позивачу у оформлені спадкових прав. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов`язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В даному випадку, позивач є спадкоємцем першої черги і накладення арешту на частину домоволодіння [PERSON] , перешкоджає їй користуватись, володіти та розпоряджатись належним їй майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність арешту на вищевказане майно за відсутності правових підстав для цього порушує права позивача. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та ту обставину, що позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, суд вважає необхідним віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved