Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

У грудні 2015 р. [PERSON] пред'явила позов до [PERSON], у якому просила позбавити останнього батьківських прав відносно їхнього сина [PERSON], [INFO] Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі з 08.06.2003 р., який розірвано рішенням суду від 29.12.2010 р. Після розірвання шлюбу син сторін проживає разом з позивачем. Відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON]. Так, загальна сума боргу за судовими рішеннями про стягнення з нього на сина аліментів і пені за порушення строків сплати аліментів становить 34811 грн. 85 коп. [PERSON] навмисно не працевлаштовується, а тому він не має систематичного заробітку і не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач не бере участі у вихованні сина. Так, він жодного разу не відвідав школу, де син навчається, не спілкувався ні з її адміністрацією, ні з вчителями сина. [PERSON] байдужий до життя й розвитку сина: він не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не робить йому подарунки до свят та до дня народження. До того ж, [PERSON] відкрито демонструє нелюбов і байдужість до сина та небажання бути люблячим батьком. Так, він звертався до суду з позовом про виключення з актового запису про народження сина відомостей про його батьківство. У ході розгляду цієї справи на вимогу [PERSON] призначалося молекулярно-генетичне дослідження, що син болісно переніс. Наявність у відповідача батьківських прав відносно сина сторін може призвести до негативних наслідків у житті сина у майбутньому як з моральної, так і з правової точки зору. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і постановити рішення про задоволення позову. Доводи скарги зводяться до того, що позивач довела свої вимоги. Так, місцевий суд не врахував, що: - [PERSON] фактично не вважає [PERSON] своїм сином і ставиться до нього як до чужої дитини. Це підтверджується тим, що [PERSON] звертався до суду з позовом про виключення з актового запису про народження сина відомостей про його батьківство, - відповідач не спілкується з сином і його ставлення до сина завдає синові душевних страждань і негативно впливає на його розвиток, - згідно з висновком Козелецької селищної ради позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина сторін є доцільним, т.я. він не виконує своїх батьківських обов'язків, - відповідач має значну заборгованість за аліментами і по пені у зв'язку з простроченням їх сплати, що свідчить про його небажання брати участь у матеріальному утриманні сина, - пояснення [PERSON] про те, що йому забороняють спілкуватися з сином, є надуманими і нічим не підтверджується. У судовому засіданні [PERSON] підтримала апеляційну скаргу, а [PERSON] просив її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що позов є недоведеним. З таким висновком частково не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Сторони перебували у шлюбі з 08.06.2003 р., який розірвано рішенням Козелецького районного суду від 29.12.2010 р., що набрало законної сили. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з [PERSON] Це підтверджено копіями відповідних свідоцтв, згаданого рішення суду та довідкою виконкому Козелецької селищної ради від 19.11.2015 р. № 1653 (а.с. 11, 12, 10, 19). Рішенням Козелецького районного суду від 24.11.2005 р., яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON] з 08.11.2005 р. до досягнення останнім повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян. Дане рішення звернуто до виконання. Станом на 01.11.2015 р. заборгованість [PERSON] за аліментами [PERSON], що стягнуті цим рішенням, становить 24811 грн. 85 коп. Це підтверджено копіями вказаного рішення, виконавчого листа, виданого на його виконання, розрахунком заборгованості за аліментами, який виконано державним виконавцем ВДВС Козелецького районного управління юстиції (а.с. 16, 17, 13). Згідно з довідкою цього відділу від 20.11.2015 р. № 03-30/10889, з 01.05.2015 р. по 30.10.2015 р. [PERSON] сплатив [PERSON] аліменти на сина у таких розмірах: у травні - 20 грн. 50 коп., у червні - 23 грн. 50 коп., у липні, серпні, вересні - по 43 грн. 50 коп., у жовтні - 00 грн. 00 коп. (а.с. 14). З довідки ВДВС Козелецького районного управління юстиції від 25.11.2015 р. № 03-30/11009 і копії виконавчого листа, виданого Козелецьким районним судом по справі № 734/4412/13-ц р., вбачається, що за рішенням суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на сина [PERSON] за період з 01.06.2011 р. по 18.12.2013 р. включно у розмірі 10000 грн. 00 коп., що дане рішення звернуто до виконання, але стягнення на його виконання не проводилися (а.с. 15, 18). Рішенням Козелецького районного суду від 18.12.2012 р., яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про виключення з актового запису про народження їхнього сина [PERSON] відомостей про його батьківство. У мотивах цього рішення зазначено, що згідно з висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження, вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] становить не менш ніж 99,999999% (копія цього рішення на а.с. 28). У довідках Козелецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 від 19.11.2015 р. № 232 і від 20.11.2015 р. № 379 зазначається, що за період навчання сина сторін у школі відповідач не цікавився навчанням сина, протягом вересня-листопада 2015 р. не телефонував ні класному керівнику, ні вчителям сина, ні дирекції школи, не з'являвся на батьківські збори й не брав участі у ремонті класної кімнати та у відкритих виховних заходах (а.с. 22, 23). У довідці цієї ж школи від 17.03.2016 р. № 104/03 вказано, що відповідач останнього разу відвідував школу 15.02.2016 р. і до 17.03.2016 р. більш не цікавився навчанням та вихованням сина у школі (а.с. 114). Копіями наданих суду [PERSON] фіскальних чеків підтверджуються факти придбання ним 17.04.2014 р. мобільного телефону і сплати [PERSON] 47 разів аліментів у сумах від 20 грн. 00 коп. до 400 грн. 00 коп. в періоді з липня 2011 р. по січень 2016 р.(а.с. 60-73). Допитана судом І інстанції свідок [PERSON] (мати позивача) суду показала, що її онук - син сторін відноситься до [PERSON] як до чужої людини та що він не бере ніякої участі у житті сина. Допитаний місцевим судом як свідок брат відповідача [PERSON] показав, що [PERSON] забороняє синові сторін бачитися з [PERSON] та що вона зробила все можливе для того, щоб син сторін не спілкувався з [PERSON], що родичі [PERSON] погано ставляться до [PERSON] та що на прохання останнього він ходив до школи, де навчається син сторін, і передавав йому подарунки, зокрема, й на день народження. Так, він передавав [PERSON] 2 мобільних телефони, гроші й солодощі. Позивач проти показань свідка [PERSON] частково заперечила, пояснивши, що вона не чинить перешкод у спілкуванні відповідача з сином, натомість родичі відповідача до неї погано ставляться. Відповідач перебуває у другому шлюбі - з [PERSON], від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], з якими він і проживає. Це підтверджено копіями відповідних свідоцтв і довідкою Козелецької селищної ради від 16.03.2016 р. № 445 (а.с. 106-107, 105). [PERSON] не працює з 12.03.2007 р. і офіційних доходів не має, що підтверджено копією його трудової книжки та довідкою Козелецької ОДПІ від 17.03.2016 р. № 10733 (а.с. 108-110, 111). Його батько є інвалідом ІІ групи, а мати - інвалідом ІІІ групи; батьки відповідача отримують пенсію по інвалідності, що вбачається з копій їх пенсійних посвідчень (а.с. 112, 113). У довідці-характеристиці Козелецької селищної ради від 20.11.2015 р. № 96 зазначено, що відповідач за місцем проживання характеризується позитивно: веде нормальний спосіб життя, громадський порядок не порушує та не має приводів до міліції, спиртними напоями не зловживає і не підтримує стосунків з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя (а.с. 34). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 01.12.2015 р., який складено комісією, створеною Козелецькою селищною радою, а також сусідами [PERSON], син сторін [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] у належних умовах. У цьому акті також зазначено, що відповідач мешкає окремо від них та що він не виконує своїх батьківських обов'язків відносно сина, не любить його. У акті зазначено, що даний висновок комісією зроблено на підставі того, що позивач звертався до суду з позовом про виключення з актового запису про народження сина [PERSON] відомостей про його батьківство. З цього акту не вбачається, що [PERSON] брав участь в обстеженні, про яке йдеться, і що він знайомився з цим актом (а.с. 20). Позивач працює медсестрою в Козелецькій центральній районній лікарні з 02.06.2014 р. і її середньомісячний заробіток до видачі на руки за травень-жовтень 2015 р. становить 1845 грн. 85 коп. Це вбачається з довідок вказаної лікарні від 23.11.2015 р. №№ 1039, 1038 (а.с. 38, 39). Згідно з рішенням виконкому Козелецької селищної ради від 20.11.2015 р. № 116, виконком вирішив порушити перед судом питання про позбавлення відповідача батьківських прав і просити орган опіки подати висновок з питання направлення матеріалів до Козелецького районного суду про позбавлення відповідача вказаних прав (витяг з цього рішення на а.с. 8). У висновку Козелецької селищної ради (дата й номер у ньому відсутні) зазначається, що з метою соціального захисту дитини визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] як такого, що не виконує відносно сина своїх батьківських обов'язків по утриманню, вихованню дитини, створенню для неї належних умов для проживання й всебічного розвитку (а.с. 9). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. [PERSON] неналежно виконує передбачені ст.ст. 150 ч.ч. 1-3, 157 ч. 2 і 180 СК України батьківські обов'язки відносно сина [PERSON]. Так, він не бере участі у вихованні сина, не піклується про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує його до самостійного життя, не забезпечує здобуття сином повної середньої освіти і надає явно недостатньо коштів на утримання останнього. Показаннями свідка [PERSON] доведено твердження відповідача про те, що позивач перешкоджає йому підтримувати стосунки з сином, що є однією з причин неналежного виконання ним перелічених вище батьківських обов'язків. Ці показання ні у який спосіб не спростовано і, крім того, їх вірність частково підтвердила позивач у суді І інстанції. Перешкоджання позивачем відповідачеві у спілкуванні з сином суперечать ч. 3 ст. 157 СК України. Також доведено факт перебування [PERSON] у скрутному матеріальному становищі й те, що цей факт є причиною неналежного утримання ним сина. Доказів того, що відповідач навмисно - з метою ухилення від утримання сина не працевлаштовується, у ході розгляду справи не здобуто. Посилання позивача на небажання відповідача брати участь в матеріальному утриманні сина спростовується описаними вище доказами як участі відповідача у його утриманні, так і перебування відповідача у скрутному матеріальному становищі. Твердження [PERSON] про те, що [PERSON] не робить подарунки синові, спростовано показаннями свідка [PERSON] і копією чека про придбання [PERSON] мобільного телефону. Факт звернення [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про нього з актового запису про народження їхнього сина не свідчить про демонстрування [PERSON] нелюбові й байдужості до сина виходячи з мотивів, що змусили його звернутися з таким позовом (їх викладено у рішенні за цим позовом, а.с. 28). З викладеного випливає, що у ході судового розгляду справи спростовано посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON]. Апеляційний суд відкидає як доказ ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON] висновок Козелецької селищної ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина, т.я. Козелецька селищна рада не з'ясовувала причин неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків. Проте неналежне виховання відповідачем сина обумовлено не лише вищевказаними причинами, а й недбальством відповідача. Так, по справі не встановлено, що останньому чиняться перешкоди цікавитися навчанням сина, телефонувати класному керівнику, його вчителям та дирекції школи, де навчається син, зустрічатися з ними та взаємодіяти (брати участь у батьківських зборах, у ремонті класної кімнати та у відкритих виховних заходах тощо). Вирішуючи справу, апеляційний суд враховує також і те, що Козелецька селищна рада як орган опіки й піклування не намагалася надати відповідачеві допомогу у здійсненні батьківських обов'язків відносно сина [PERSON]. Зокрема, рада не намагалася здійснити спробу нормалізації стосунків між [PERSON] та [PERSON], хоча у цьому мається нагальна потреба і вона повинна була це зробити відповідно до абзаців 8, 16 п. 1.7 Правил опіки та піклування, які затверджено наказом Держкомсім'ямолоді України, МОЗ України, Міносвіти України і Мінпраці України від 26.05.1999 р. № 34/166/131/88 (зареєстрований у Мін'юсті України 17.06.1999 р. за № 387/3680). До того ж, [PERSON] самою Козелецькою селищною радою позитивно характеризується та у запереченнях на позов, апеляційну скаргу і у поясненнях суду він висловлює бажання нормалізувати стосунки з сином. Узагальнюючи вищевикладене, апеляційний суд констатує, що висновок суду І інстанції про недоведеність ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON] є вірним. Разом з тим апеляційний суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання й утримання [PERSON] та покласти на Козелецьку селищну раду контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків відносно сина. Також апеляційний суд вважає за необхідне зобов'язати Козелецьку селищну раду надати [PERSON] допомогу у здійсненні батьківських обов'язків відносно [PERSON] і, зокрема, здійснити спробу нормалізації стосунків між ними. Даний висновок випливає і з правової позиції, що викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 16.07.2015 р. у справі «Мамчур проти України». Отож оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до зазначеного вище.

Outcome: partial