Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У грудні 2013 року Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» (далі - ПАТ «СГ «ТАС») звернулися до суду з вказаним позовом до [PERSON] про страхове відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу в сумі 21 228,92 гривень. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається, що 16.03.2013 року о 05-00 год. на дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський 623 км. 800 м. сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «ВАЗ 2105» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля «Фольксваген Транспортер» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті зазначеної ДТП автомобілю «Фольксваген Транспортер» державний номер [NUMBER] було завдано технічних пошкоджень. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження № 242 від 12.04.2013 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Фольксваген Транспортер» державний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, внаслідок його пошкодження при ДТП становить 21 228,92 грн.. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована згідно Полісу № АВ/ 0582539 від 05.05.2012 року в ПАТ «СГ «ТАС», за яким було здійснено виплату потерпілій стороні, власнику пошкодженого автомобіля «Фольксваген Транспортер» державний номер [NUMBER] - [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 21 228,92 грн. згідно платіжного доручення № 115539 від 18.10.2013 року. Згідно постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08.04.2013 року та постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2013 року [PERSON] було порушено ст. 124 КУпАП та ч.4 ст. 122 КУпАП. Винним у скоєнні ДТП визнано гр. [PERSON], який після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди. Зазначає, що ПАТ «СГ «ТАС» як страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, на підставі ст. 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо він не повідомив страховика у строки і за умови, визначених у п.п. 33.1.2. пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки, [PERSON] не звернувся до ПАТ «СГ «ТАС» в передбачені законом строки (не пізніше трьох робочих днів), а також самовільно залишив місце ДТП, лише затягує час в зв'язку з небажанням здійснювати виплати, тому єдиним способом захисту своїх прав позивач вбачає у зверненні до суду. (а.с. 2-4) Позивач в особі представника ПАТ «СГ «ТАС» в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, на заочне рішення згодні (а.с. 43, 48, 53). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності (а.с. 55-56). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи|речі|, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом установлені такі|установлені| факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Судом установлено, що 16.03.2013 року о 05-00 год., водій [PERSON] на дорозі М-03 623 км + 800 м. автошляху Київ-Харків-Довжанський в Ізюмському районі Харківської області, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-2105» державний номерний знак [NUMBER], скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку, що потягло за собою механічні ушкодження автомобілю «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак [NUMBER], після чого [PERSON] покинув місце ДТП. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку № 242 від 12.04.2013 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, внаслідок його пошкодження при ДТП становить 21 228,92 гривень. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ /0582539 між власником автомобіля «ВАЗ-2105» [PERSON] та ПАТ «СГ «ТАС» укладено договір страхування власників наземних транспортних засобів від 04.05.2012 року на строк дванадцять місяців з 05.05.2012 року по 04.05.2013 року. Відповідно до пункту 4 вищезазначеного страхового полісу ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю особи складає 100 000 (сто тисяч) гривень, заподіяна майну - 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень, сума франшизи встановлена у розмірі 0 (нуль) гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08.04.2013 року та постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2013 року за адміністративною справою, якими [PERSON] винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та ч.4 ст. 122 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу. Вказані обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечувались. (а.с. 5-33) Страхове відшкодування шкоди, завданої в дорожньо-транспортній пригоді, здійснюється в порядку, передбаченому параграфом 1 глави 82 ЦК України та Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Закон України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV, мета здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 33.1 ст. 33 Закону № 1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до пункту 38.1 ст. 38 Закону № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно п. 26 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована згідно Полісу № АВ/ 0582539 від 04.05.2012 року в ПАТ «СГ «ТАС», за яким було здійснено виплату потерпілій стороні, власнику пошкодженого автомобіля «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON], страхового відшкодування в розмірі 21 228,92 грн. згідно платіжного доручення № 115539 від 18.10.2013 року. На підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права та з врахуванням передбачених п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, з огляду на що ПАТ «СГ «ТАС» як страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до водія [PERSON] забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП та не звернувся до ПАТ «СГ «ТАС» в передбачені законом строки (не пізніше трьох робочих днів), а також самовільно залишив місце ДТП, лише затягує час в зв'язку з небажанням здійснювати виплати,|лічить| позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд відшкодовує з [PERSON] на користь ПАТ «СГ «ТАС» документально підтверджені судові витрати по справі в сумі 229 грн. 00 коп. (а.с. 1)

Outcome: approved