Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини, що стягуються з нього на утримання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2013 року. В обґрунтуванні позову посилався на те, що з часу винесення рішення у нього змінилися обставини, а саме: він уклав другий шлюб з [PERSON], який було зареєстровано 20 липня 2013 року. Разом з нею виховують двох синів від її першого шлюбу - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Крім цього очікують на народження спільної дитини. Також позивач зазначив, що колишня дружина разом з сином від першого шлюбу проживають у його будинку, по вул. В.Ларіонова в м. Дніпропетровську, тому він вимушений тимчасово проживати за іншою адресою. 04 грудня 2013 року [PERSON] надав до суду уточнену позовну заяву, в якій вказано, що під час розгляду справи, у нього змінився сімейний стан, а саме: народився спільний син - [PERSON], [INFO], у зв'язку з цим, він просить суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], з 1/4 частини на 1/7 частину з його заробітку (доходу) щомісячно. У судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановленно, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, від 13 березня 2013 року з позивача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 14 лютого 2013 року і до повноліття, на користь матері [PERSON] (а.с.4). Як вбачається із матеріалів справи, позивач 20.07.2013 року одружився з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актова запис № 319 (а.с.3). Від даного шлюбу у позивача народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, (а.с.28). Враховуючи дані обставини, а також згідно ст. 192 СК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: partial