Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про припинення права власності. В обґрунтування позову зазначила, що є власником 3/4 частки квартири [ADDRESS]. Решта квартири, а саме 1/4 частки, на праві власності належить її рідному брату - відповідачеві [PERSON], як такому, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] Разом із тим, до сьогодення відповідач своє право власності на частку квартири належним чином не оформив та не бажає їх оформлювати, оскільки є громадянином [PERSON] та постійно проживає на її території. Відповідач даною квартирою ніколи не користувався, його частка є незначною, квартира є неподільною та її спільне користування є неможливим. Посилаючись на наведені обставини просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/4 частку вказаної квартири, визнати за нею право власності на неї, а також стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію вартості частки квартири у сумі 21670,00 гривень. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, якими позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про визнання предявленого позову. Просив вирішувати справу у його відсутність та за участю його представника [PERSON] При цьому за змістом своє заяви відповідач зазначив, що грошову компенсацію вартості 1/4 спірної нерухомості у сумі 21670,00 гривень він у повному обсязі отримав від [PERSON] Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності, також до суду не зявився, надавши заяву про визнання предявленого позову. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (ст. 1297 Цивільного кодексу України) Разом з тим, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ч.1 ст. 1218 ЦК України). Встановлено, що позивач [PERSON] станом на сьогодення є власником 3/4 частки квартири [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 20.07.2017 за реєстровим № 2-313. Також встановлено, що 27 жовтня 2010 року помер батько сторін, [PERSON], про Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області було вчинено актовий запис № 1526 від 28.10.2010. Відповідач [PERSON] спадщину після смерті батька у вигляді 1/4 частки квартири [ADDRESS] прийняв, звернувшись до органів нотаріату із відповідною заявою від 19.04.2011. При цьому до сьогодення відповідач [PERSON] свідоцтво про право власності на спадщину не отримав та не зареєстрував. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], надавши нотаріусу обсяг необхідних документів, що підтверджує виникнення у нього права на спадкування майна після смерті батька за законом. Аналіз положень статей 1216, 1218, 1219, ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. У встановленому законом порядку [PERSON] до сьогодення не отримав свідоцтво про право на спадщину, однак набув право володіння та користування 1/4 часткою спірної нерухомості. Статтею 355 Цивільного кодексу України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим, 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому обов'язковими умовами для припинення права особи на частку в майні є наявність однієї з умов, визначених п.п. 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України та умови, вказаної в п. 4 частини 1 цієї статті. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-68цс14, відповідно до статті 365 ЦК України, зокрема пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Враховуючи викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи зазначені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спільне володіння і користування спірною квартирою є неможливим, відповідач є громадянином іншої держави, не проживає та не має наміру проживати в ній, припинення права власності відповідача на належну йому частку квартири не завдасть шкоди його інтересам, зважаючи на визнання ним предявленого позову та отримання грошової компенсації, тому наявні підстави для застосування до виниклих правовідносин положень ч. 1 ст. 365 ЦК України і задоволення предявленого позову у цій частині. Вирішуючи питання компенсації частки в об'єкті нерухомого мийна, суд бере за основу Звіт про оцінку майна, складений на замовлення позивача оцінювачем ПП «Капітал Експерт» [PERSON] від 18.07.2017, яким встановлено ринкову вартість 1/4 частки спірної квартири у сумі 21670,00 гривень. При цьому суд враховує, що грошові кошти у розмірі 21670,00 гривень були отримані відповідачем [PERSON] у повному обсязі, про що свідчить його заява. У звязку із наведеними обставинами вимога позивача [PERSON] про стягнення з неї на користь відповідача [PERSON] грошової компенсації в сумі 21670,00 гривень задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: partial