Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому, згідно уточнених позовних вимог просила стягнути на її користь з [PERSON] 9203,40 грн., з яких: 8200 грн. - аванс за будинок, 246 грн. - 3% річних за користування коштами, 400 грн. - витрати на адвоката, 229,40 судовий збір, 128 грн. - вартість проїзду до суду. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона домовилась з [PERSON] про купівлю-продаж садового будинку та земельної ділянки за 34000 доларів США та сплатила [PERSON] аванс в рахунок майбутнього платежу у розмірі 8200 грн., що підтверджується відповідною розпискою. Оскільки [PERSON] садовий будинок продав іншій особі та тривалий час не повертає позивачу суму сплаченого авансу, позивач просить стягнути з відповідача суму авансу, 3% річних та судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] у якому просив стягнути з останньої на його користь грошові кошти у сумі 7800 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він домовився з [PERSON] щодо укладення договору купівлі-продажу садового будинку з земельною ділянкою. З метою укладання договору [PERSON] підготував необхідні технічні документи. За послуги з виготовлення зазначених технічних документів ним було сплачено 7800 грн. Оскільки, [PERSON] відмовилась від укладення договору, зазначені технічні документи через певний час стали недійсними, чим було завдано [PERSON] матеріальну шкоду, яку він просить стягнути з [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала та просила його задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила відмовити у задоволенні зустрічного позову за його безпідставністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Представники [PERSON] заперечували проти задоволення позову [PERSON] та наполягали на задоволенні зустрічного позову [PERSON] з підстав зазначених у позові. Вислухавши позивача [PERSON], представників [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.09.2012р. [PERSON] було надано [PERSON] розписку про отримання від останньої 8200 грн. за садовий (дачний) будинок в садовому товаристві «Колос» (а.с.5). Оригінал зазначеної розписки було оглянуто у судовому засіданні, від представників відповідача заперечень щодо невідповідності копії розписки, яка знаходиться в матеріалах справи не було. З пояснень позивача, які не заперечувались представниками відповідача, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] домовились про продаж належного [PERSON] садового будинку та земельної ділянки [PERSON] за 34 000 доларів США. Представники відповідача не заперечували проти того, що [PERSON] отримав від [PERSON] 8200 грн. на підставі зазначеної вище розписки. Згідно наданої [PERSON] копії договору купівлі-продажу від 18.05.2013р. (а.с.6), [PERSON] продав садовий будинок [PERSON], а не [PERSON] Представники [PERSON] підтвердили, що дійсно, 18.05.2013р. було укладено зазначений вище договір. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання зобов'язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору купівлі-продажу будинку. Зі справи вбачається, що 11.09.2012р. сторони домовилися про продаж відповідачем позивачу садового будинку та земельної ділянки за 34000 доларів США, у зв'язку з чим відповідач отримав від позивача у вигляді завдатку 8200 грн. Вказана домовленість була викладена в розписці, де зазначені умови купівлі-продажу будинку та земельної ділянки та інше. Договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було, тому суд дійшов висновку, що передана позивачем відповідачу сума у розмірі 8200 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу. В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] трьох відсотків річних за користування грошовими коштами [PERSON] посилалась на ст. ст. 536, 625 ЦК України. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача на її користь 3% річних, слід відмовити, оскільки аванс виконує лише платіжну функцію і незалежно від причини невиконання підлягає поверненню та не є грошовим зобов'язанням. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та вартості проїзду до суду, суд дійшов висновку про те, що ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не було надано суду доказів сплати зазначених витрат (квитанцій або інших розрахункових документів). За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню тільки в частині стягнення з [PERSON] 8200грн. Згідно зі ст. ст. 11, 58 - 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON], суд вважає, що [PERSON] не було надано суду доказів домовленості між сторонами щодо відшкодування з боку [PERSON] [PERSON] витрат на підготовку технічної документації. Також [PERSON] не було надано суду доказів порушення його прав з боку [PERSON] або завдання йому майнової шкоди. Надані [PERSON] копії договорів, протоколів погодження договірної ціни на надання послуг, рахунки-фактури та акт надання послуг, на думку суду, не свідчать про сплату [PERSON] коштів за виготовлення технічної документації. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 229,40 грн.

Outcome: partial