Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовується тим, що вона працювала на посаді юрисконсульта другої категорії юридичного відділу комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (далі - КП «Броваритепловодоенергія»). За період роботи із 2019 року вона чесно і сумлінно, своєчасно і у повному обсязі виконувала усі доручення колишнього директора та безпосереднього керівника. Між тим, посадова інструкція юрисконсульта другої категорії юридичного відділу від 20 жовтня 2019 року їй не була доведена, про що свідчить відсутність її підпису на копії цього документа. За період роботи безпосередньо до неї від керівництва підприємства зауважень не було щодо виконання трудових обов`язків за посадою. Вона неодноразово виконувала обов`язки начальника юридичного відділу, про що свідчать відповідні накази. У зв`язку із скороченням штату КП «Броваритепловодоенергія», 03 вересня 2020 року юрисконсульта юридичного відділу [PERSON] було ознайомлено із наказом про персональне попередження працівника про наступне звільнення від 01 вересня 2020 року за № 553-к, а також із наказом «Про внесення змін до штатного розпису і скорочення чисельності та штату працівників» від 01 вересня 2020 року. На усну вимогу [PERSON] їй було відмовлено у наданні копій цих наказів. Пізніше [PERSON] вдруге в усній формі попросила надати їй копії цих наказів. Однак начальник відділу персоналу підприємства повідомила заявника про необхідність скласти письмову заяву у довільній формі на ім`я директора КП «Броваритепловодоенергія» і тоді їй буде видана запитувана інформація. 03 вересня 2019 року [PERSON] склала письмову заяву, у якій зазначила про необхідність їй надати один наказ № 553-к «Про персональне попередження працівника [PERSON] про наступне вивільнення» та подана її до приймальні директора підприємства. Після цього, згадавши про наказ від 17 серпня 2020 року № 515-к «Про доручення виконання обов`язків начальника юридичного відділу за період із 25 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року», [PERSON] повернулася до канцелярії з метою дописати у заяві про необхідність надання їй і цього документу. Між тим, усі документи вже були надані директору для проставлення відповідної резолюції. Наступного дня, 04 вересня 2020 року, [PERSON] усно повідомила відповідальних працівників про те, що забула дописати у заяві ще один наказ по підприємству. Обговоривши дану ситуацію, вони дійшли згоди, що буде видано дві копії наказів, а у заяві від 03 вересня 2020 року [PERSON] допише ще наказ № 515-к. За період із 03 вересня по 17 вересня 2020 року копії наказів [PERSON] так і не були видані. Начальник юридичного відділу повідомила [PERSON] про те, що у неї на виконанні заява про надання наказів не перебуває. У подальшому, начальник юридичного відділу Демчук Т.П. захворіла й перебувала на лікарняному із 14 вересня по 17 вересня 2020 року, а позивач виконувала обов`язки начальника юридичного відділу. У телефонній розмові вона довідалася від Демчук Т.П. про те, що відповідь на заяву [PERSON] не надано, а тому надала їй усне розпорядження про отримання заяви [PERSON] у начальника відділу персоналу [PERSON] й надала на неї письмову відповідь з підстав того, що на її переконання заява про надання копій наказів є зверненням й таку відповідь слід надати відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян». Отримавши вимогу [PERSON] із резолюцією директора КП «Броваритепловодоенергія», позивач повідомила заступнику директора підприємства про те, вимога заявника про надання копій наказів не містить обов`язкових вимог відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та як наслідок не потребує надання письмової відповіді. Достатньо резолюції керівника підприємства про надання копій наказів та звернулася до [PERSON] з метою отримання вказаного письмового дозволу. У подальшому, зважаючи на те, що [PERSON] обговорила ситуацію із Демчук Т.П. , та [PERSON] про те, що лише допише у заяву і другий наказ від 17 серпня 2020 року № 515-к, позивач надала заявнику можливість це здійснити та дописати у заяву ще й другий наказ. Після того, як Демчук Т.П. вийшла із лікарняного (18 вересня 2020 року) від розмови відмовилася й у присутності заступника директора [PERSON] , зобов`язала її та [PERSON] надати письмові пояснення на ім`я директора підприємства щодо самовільного допису останньою другого наказу після резолюції директора та без погодження збільшення обсягу витребуваної інформації. Наказом «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 21 вересня 2020 року № 281 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за невиконання обов`язків згідно із посадовою інструкцією, не попередження керівника підприємства про виявлену фальсифікацію у заяві [PERSON] , а саме дописування у заяві додаткової вимоги. Із наказом позивач ознайомилася лише 05 жовтня 2020 року, оскільки перебувала на лікарняному із 21 вересня по 05 жовтня 2020 року. Після цього вона була викликана керівництвом підприємства і їй було запропоновано скласти заяву про звільнення із роботи. 07 жовтня 2020 року позивач склала заяву про звільнення із роботи за угодою сторін. На час звернення до суду перебуває на обліку у Броварському міськрайцентрі зайнятості. Вказаний наказ винесений на підставі статей 139, 140, 147, 147-1, 149 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та колективного договору без вказівки за 2019 чи 2020 роки. У позовній заяві [PERSON] просить суд: - визнати недійсним та скасувати наказ КП «Броваритепловодоенергія» «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 21 вересня 2020 року № 281 у частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності на накладення стягнення у вигляді догани за невиконання обов`язків згідно із посадовою інструкцією, не попередження керівника підприємства про виявлену фальсифікацію у заяві [PERSON] , а саме дописування додаткової вимоги в оригіналі заяви; - стягнути понесені судові витрати. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2020 року у цій справі відкрите спрощене позовне провадження. Прийнято рішення проводити розгляд справи із повідомленням (викликом) сторін. 15 лютого 2021 року від позивача [PERSON] подано до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. У відзиві на позовну заяву [PERSON] представником відповідача КП «Броваритепловодоенергія» - Усиком М.Г. зазначається про те, що позовні вимоги не відповідають фактичним обставинам виникнення та існування спірних правовідносин, оскільки при прийнятті рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани вимоги чинного законодавства відповідачем не були порушені. Позивач [PERSON] дійсно працювала у КП «Броваритепловодоенергія» на посаді юрисконсульта юридичного відділу із 07 жовтня 2020 року та була звільнена із роботи за її заявою на підставі частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін). 01 вересня 2020 року відповідачем видано наказ «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності і штату працівників» за № 270, яким скорочувалася посада [PERSON] , про що остання була повідомлена - 03 вересня 2020 року. Після ознайомлення із повідомленням про скорочення посади, [PERSON] звернулася до керівництва підприємства з проханням надати їй копію наказу від 01 вересня 2020 року № 553-к, на що їй було повідомлено про необхідність складення письмового звернення з цього питання. Діловодство у КП «Броваритепловодоенергія» здійснюється відповідно до «Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5 (далі - «Правила організації діловодства …»). Відповідно до підпункту 5 пункту 10 розділу ІІ «Правил організації діловодства …» копії документів виготовляються і видаються на вимогу інших установ або громадян з дозволу керівника установи, його заступників або керівника структурного підрозділу установи. Згідно із пунктом 1 розділу ІІІ «Правил організації діловодства …», - служба діловодства здійснює первинне опрацювання документів, що надійшли до установи, їх попередній розгляд, реєстрацію, передачу керівництву на розгляд, передачу виконавцям. Після виконання документи долучаються до справ. Функції служби діловодства у КП «Броваритепловодоенергія» здійснює секретаріат. Підпунктом 1 пункту 4 розділу ІІІ «Правил організації діловодства …» передбачено, що зареєстровані документи передаються на розгляд керівництва установи в день їх надходження або наступного робочого дня у разі надходження документів у неробочий час. Так, 03 вересня 2020 року у КП «Броваритепловодоенергія» була зареєстрована заява [PERSON] про надання їй копії наказу від 01 вересня 2020 року № 553-к та передана керівництву підприємства на погодження. Документи, розглянуті керівництвом установи, повертаються із резолюцією щодо їх виконання у службу діловодства, яка здійснює передачу документів на виконання (пункт 3, пункт 4 розділу ІІІ «Правил організації діловодства …). Передача документів у межах структурного підрозділу здійснюється через особу, відповідальну за діловодство у структурному підрозділі (секретаря) (пункт 5, пункт 4 розділу ІІІ «Правил організації діловодства …). Згідно із резолюцією керівника підприємства, розгляд та виконання заяви [PERSON] було розписано на заступника керівника [PERSON] та начальника юридичного відділу Демчук Т.П . Відповідно до наказу керівника підприємства від 14 вересня 2020 року № 579-к, - [PERSON] виконувала обов`язки начальника юридичного відділу із 14 по 17 вересня 2020 року. 16 вересня 2020 року позивач отримала у начальника відділу персоналу підприємства [PERSON] оригінал заяви [PERSON] з метою отримання у заступника директора [PERSON] дозволу на видачу копії наказу. Заступник директора [PERSON] надала дозвіл на видачу копії наказу, шляхом напису на заяві відповідного розпорядження із зазначенням дати та підпису. Після цього [PERSON] надала оригінал заяви [PERSON] , у якій остання дописала фразу про видачу їй ще одного наказу «Про виконання обов`язків начальника юридичного відділу» у термін із 25 по 31 серпня 2020 року. Оригінал заяви з додатковою інформацією було надано до відділу персоналу. Таким чином, позивач, всупереч «Правилам організації діловодства …», які не передбачають відповідного редагування вхідного документа після отримання резолюцій керівництва підприємства, передала документ [PERSON] , у якій остання доповнила витребувану інформацію, не повідомивши керівництво про зазначені дії [PERSON] , чим порушила трудову дисципліну. Посилання позивача [PERSON] на те, що [PERSON] отримала усну згоду та дозвіл від керівника юридичного відділу Демчук Т.П. та начальника відділу персоналу [PERSON] на отримання наказу № 515-к та про здійснення допису про його видачу у раніше поданій заяві від 03 вересня 2020 року є неправдивим й таким, що не відповідає дійсним обставинам. У своїх письмових поясненнях безпосередньо позивач зазначила, що про допис [PERSON] у раніше поданій заяві обов`язково повинно було повідомлено керівника та заступника директора, однак цього нею не було здійснено. У письмових поясненнях [PERSON] зазначила про здійснення такого допису та просила раніше подану заяву не розглядати. У відзиві представник КП «Броваритепловодоенергія» - Усик М.Г. просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. У судовому засіданні представник відповідача КП «Броваритепловодоенергія» - Усик М.Г. заперечив проти задоволення позову [PERSON] й просив у його задоволенні відмовити. Підтримав поданий ним відзив на позов. Заслухавши пояснення представника відповідача КП «Броваритепловодоенергія» - Усика М.Г., дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у КП «Броваритепловодоенергія» на посаді юрисконсульта юридичного відділу із 22 жовтня 2019 року (а.с.10). За положеннями посадової інструкції юрисконсульта другої категорії юридичного відділу КП «Броваритепловодоенергія», - юрисконсульт другої категорії належить до професійної групи «Професіонали» і безпосередньо підпорядковується начальнику юридичного відділу. Окрім іншого, контролює своєчасність подання довідок, розрахунків, пояснень та інших матеріалів для підготовки відповідей на претензії. Готує проекти відповідей на адвокатські та депутатські запити, звернення боржників, кредиторів, скаржників, запити на отримання публічної інформації. Подає службові запити до структурних підрозділів, служб, державних установ тощо, для виконання покладених завдань. Надає правову допомогу структурним підрозділам та відділам підприємства при розгляді звернень, запитів, підготовці внутрішніх документів підприємства, наказів, інструкцій, розпоряджень, проектів, тощо. Проводить своєчасну та якісну роботу по виконанню наказів, розпоряджень, протокольних доручень керівника підприємства. Юрисконсульт юридичного відділу несе персональну відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені посадовою інструкцією в межах, визначених чинним законодавством про працю. Неналежне виконання або невиконання наказів, розпоряджень та вказівок директора підприємства і начальника відділу, в межах своїх обов`язків (а.с.13). Як вбачається із копії наказу директора КП «Броваритепловодоенергія» від 14 вересня 2020 року № 579-к на [PERSON] було покладено обов`язки начальника юридичного відділу підприємства на період тимчасової непрацездатності Демчук Т.П. без звільнення від виконання своїх обов`язків, з доплатою в розмірі 15% посадового окладу відсутнього працівника до його фактичного виходу на роботу (а.с.17). Відповідно до наказу директора КП «Броваритепловодоенергія» від 21 вересня 2020 року № 281 «Про застосування дисциплінарного стягнення» оголошено догану юрисконсульту другої категорії юридичного відділу [PERSON] за невиконання обов`язків згідно з посадовою інструкцією, не попередження керівника підприємства про виявлену фальсифікацію у заяві [PERSON] , а саме дописування останньою додаткової вимоги в оригіналі заяви. Зі змісту наказу від 21 вересня 2020 року № 281 видно, що 03 вересня 2020 року юрисконсультом юридичного відділу [PERSON] було подано заяву на ім`я директора з проханням надати їй на руки копії наказу від 01 вересня 2020 року № 553-к «Про персональне попередження працівника про наступне вивільнення». Дана заява була розписана директором на виконавців: заступника директора [PERSON] і начальника юридичного відділу Демчук Т.П. і зберігалася в особовій справі [PERSON] 16 вересня 2020 року виконуюча обов`язки начальника юридичного відділу [PERSON] (виконувала обов`язки з 14 вересня по 17 вересня 2020 року, наказ від 14 вересня 2020 року № 579-к) одержала у начальника відділу персоналу [PERSON] оригінал заяви [PERSON] з метою отримання у заступника директора [PERSON] дозволу на видачу копії наказу. [PERSON] надано дозвіл на видачу копії наказу, шляхом здійснення напису на заяві та проставленням дати. Після підписання заяви заступником директора Боровською В.С., виконуюча обов`язки начальника юридичного відділу Матвієць Л.Є. надала оригінал заяви [PERSON] , в якій остання дописала фразу про видачу їй ще одного наказу «Про виконання обов`язків начальника юридичного відділу» в термін із 25 по 31 серпня 2020 року. Оригінал заяви з додатковою вимогою було надано до відділу персоналу. Підстави видання наказу статті 139, 140, 147, 147-1, 149 КЗпП України. У пояснювальній записці [PERSON] від 18 вересня 2020 року зазначено, що 03 вересня 2020 року нею було подано заяву на ім`я директора з приводу надання їй на руки наказу № 553 від 01 вересня 2020 року. Дану заяву не було зареєстровано належним чином, а саме не поставлено вхідного номеру та дати реєстрації, не зафіксовано у журналі підприємства як вхідні звернення. Станом на 17 вересня 2020 року вона не отримала відповіді на своє звернення, а тому просила видати їй ще один наказ, який стосується її роботи на підприємстві. Внаслідок цього виникли непорозуміння. Для уникнення спору щодо надання відповіді на її заяву від 03 вересня 2020 року з подальшим її доповненням, просила визнати її заяву від 03 вересня 2020 року недійсною. Зазначила, що повторно звернеться із відповідною заявою з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян» (а.с.42). У письмовій заяві [PERSON] від 18 вересня 2020 року вказується, що [PERSON] доповнила у своїй заяві про те, що хотіла отримати наказ про виконання обов`язків начальника юридичного відділу за період із 25 по 31 серпня 2020 року, про що в обов`язковому порядку мало бути повідомлено директора та заступника директора, але за великими об`ємами роботи це не було зроблено завчасно. Надалі зобов`язується більш свідомо вибирати черговість виконання завдань (а.с.43). Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно із с таттею 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (статті 147, 147-1 КЗпП України). За змістом статей 148, 149 КЗпП України, - дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Статтею 150 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава ХV цього Кодексу). Розділом ІІ «Порядку організації діловодства …» визначено, що порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи. Копії документів виготовляються і видаються на вимогу інших установ або громадян з дозволу керівника установи, його заступників або керівника структурного підрозділу установи (п.п.1, 5). Розділом ІІІ «Порядку організації діловодства …» передбачено, що служба діловодства здійснює первинне опрацювання документів, що надійшли до установи, їх попередній розгляд, реєстрацію, передачу керівництву на розгляд, передачу виконавцям. Після виконання документи долучаються до справ. Документи незалежно від способу фіксації та відтворення інформації мають проходити та опрацьовуватися в установі на єдиних організаційних та правових засадах організації документообігу. Усі документи, що надходять до установи, приймаються централізовано в службі діловодства (експедиції). Службовий документ, отриманий установою або створений нею, у тому числі для внутрішнього користування, вважається внесеним до документального фонду установи з моменту його реєстрації. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації і полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою установою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа, шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ (п.п. 1, 2, 2.2, 3). Зареєстровані документи передаються на розгляд керівництва установи в день їх надходження або наступного робочого дня у разі надходження документів у неробочий час. Документи, розглянуті керівництвом установи, повертаються з резолюцією щодо їх виконання в службу діловодства, яка здійснює передачу документів на виконання. За виконання документа відповідають особи, зазначені у розпорядчому документі, резолюції керівника установи, та працівники, яким безпосередньо доручено виконання (п.п. 4, 6 «Порядку організації діловодства …»). Статтями 4, 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) чітко визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтями 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Факт порушення виконання трудових обов`язків підтверджується доказами по справі. Дисциплінарне стягнення застосоване до позивача за своїм характером відповідає вчиненому проступку.

Outcome: dismissed