Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

У грудні 2016 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов'язати Приватне акціонерне товариство «АТЕК» видати їй спеціальний ордер на жиле приміщення в кімнаті [ADDRESS] на сім'ю із 2-осіб, а саме: на [PERSON] та її доньку [PERSON], посилаючись на ті підстави, що на підставі спільного рішення профкому та адміністрації підприємства у зв'язку з роботою у Київському заводі «Червоний Екскаватор», на даний час це ПАТ «АТЕК», їй на сім'ю із 2-х осіб було видано для проживання кімнату [ADDRESS] В позові зазначено, що позивач з донькою була заселена до гуртожитку із дотриманням вимог чинного законодавства, в установленому порядку зареєстрована і проживає з донькою в кімнаті №502 та вважає, що відповідач визнав за нею та донькою право користування даним жилим приміщенням в гуртожитку, проте спеціальний ордер на заняття жилого приміщення їй так і не було видано, незважаючи на її численні звернення. Позивач зазначає, що відсутність спеціального ордеру порушує її житлові права і є перешкодою для використання її права та права її доньки на приватизацію житлового приміщення в майбутньому, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання представника Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про розгляд справи за відсутності представника та просить постановити рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.38). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Київським заводом «Червоний Екскаватор» з 30.07.1990 по 04.08.1997, що підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] (а.с.8-9). [PERSON] зареєстрована у гуртожитку по [ADDRESS] що підтверджується відповідним записом у паспорті громадянина України (а.с. 6). Відповідно до довідки ПП «Ера» № 248 від 26.02.2008 та довідки ТзОВ «Компанія Діловий Центр» №511 від 11.12.2006 у гуртожитку по [ADDRESS] проживають та прописані [PERSON] та її донька [PERSON] (а.с. 10, 11). З матеріалів вбачається, що [PERSON] сплачує комунальні послуги та їй надано субсидію по [ADDRESS] (а.с. 12-14, 17). Відповідно до положень Глави 4 ЖК єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Частиною 2 ст. 128 ЖК передбачено, що жила площа в гуртожитках надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Позивач у позові зазначила, що вона була заселена разом із донькою до гуртожитку із дотриманням чинного законодавства, в установленому порядку зареєстровані в кімнаті №502, тому вважає, що відповідач визнав за ними право користування даним жилим приміщенням в гуртожитку, проте спеціальний ордер на заняття жилого приміщення позивачу так і не було видано, незважаючи на її численні звернення, однак матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача про видачу йому спеціального ордеру. Крім того, відповідно до довідки ПАТ «АТЕК» від 21.11.2017 питання про надання [PERSON] ордеру на житлову кімнату №502, її вселення на спільних засіданнях адміністрації та профкому ПАТ (ЗАТ) «АТЕК» не розглядалось (а.с.71). Посилання позивача на те, що відсутність спеціального ордеру порушує її житлові права і є перешкодою її та її доньки на приватизацію житла, в якому вони постійно проживають є недоведеними, тому, що позивач не надала суду будь-яких доказів про те, що вона звертався до компетентних органів з проханням провести приватизацію, а їй було відмовлено. Статтею 15 ЦК України закріплено, що кожна особа має право звернутися на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із вимогами ст. 15 ЦПК України, суд розглядає у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Суди розглядають вищевказані справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Отже, судовому захисту підлягає лише порушене, не визнане або оспорюване право особи. Відповідно до ст. 129 ЖК України ордер видається лише на вселення і під час вселення в гуртожиток на житлову площу і діючим законодавством видача ордеру після того, як мешканці там проживали вже більш, як тривалий час, не передбачена. Оскільки, позивач вже давно поселена з донькою в даний гуртожиток, то відповідно до діючого житлового законодавства, можливість поселення в гуртожиток в тому разі, коли люди вже там проживають, відсутня, а беручи до уваги, що позивач та її донька в гуртожитку постійно проживають, постійно зареєстровані, позивач перебуває на квартирному обліку, то і необхідності в видачі ордеру для вселення не має. Враховуючи викладене, оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог та відмові у їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed