Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона з 28.03.2000 року проживає у домоволодінні [ADDRESS] . Право власності на вказаний будинок вона набула на підставі рішення від 28.03.2020 року загальних зборів уповноважених членів КСП «Колос», будинок їй продано в рахунок майнового паю за 1000 грн, які вона повністю сплатила. Починаючи з 26.01.1999 року. Весь цей період [PERSON] оплачувала комунальні послуги за електричну енергію. Нею за особисті кошти проводились інші роботи по благоустрою будинку та подвір`я. На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, проводить в ньому поточний ремонт. Позивач отримала на вказаний житловий будинок технічну документацію де відсутня інформація про власника будинку, право власності за вказаним будинком ні за ким не зареєстроване. За описаних обставин позивач вказує на наявність визнання за позивачем права власності на спірний будинок за набувальною давністю. Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити, пояснивши, що обраний спосіб судового захисту є єдиним можливим способом оформлення на неї будинку, який є її єдиним місцем проживання. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердила, що вказаний житловий будинок не має власника, та у ньому постійно проживає позивачка. При вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що в [ADDRESS] . З довідки Білоусівської сільської ради від 27.08.2020 року № 81 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з вересня 1988 року по теперішній час. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 222275397 від 01.09.2020 року право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] ні за ким не зареєстроване. Власника будинку не має, відсутні відомості про власника будинку і в технічній документації на будинок Отже, із вищенаведеного вбачається, що на час розгляду справи неможливо встановити власника майна, а отже вказане майно має ознаки безхазяйного (ч.1 ст. 335 ЦК України), що в свою чергу, виходячи з приписів ст.ст. 335, 344 ЦК України, виключає можливість переходу на нього права власності у порядку набувальної давності. Згідно з ч.1 ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Згідно з ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зміст ч.1 ст. 344 ЦК України вказує на можливість, за наявності інших умов, набуття права власності за набувальною давністю на майно, власник якого визначений, при тому, що останній втратив інтерес до свого майна. В даній справі встановлено, що спірне майно не має власника, при тому, що майно, за умови ліквідації КСП, фактично повинно перебувати у комунальній власності та дії щодо розпорядження ним повинні вчинятися Білоусівською сільською радою після прийняття житлового фонду на баланс. При цьому, слід звернути увагу на те, що порядок набуття права власності на безхазяйне нерухоме майно чітко визначений ч.2 ст. 335 ЦК України, яка передбачає можливість передачі нерухомого майна за рішенням суду територіальній громаді, яка через представницькі органи місцевого самоврядування уповноважена передавати майно громадянам у порядку встановленому законом. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а отже позов задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed