Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , власником якого є позивач. На обґрунтування позову вказав, що відповідач знаходилася в зареєстрованому шлюбі з його сином. Після реєстрації шлюбу була зареєстрована в будинку позивача. З 2016 року відповідач виїхала з будинку і не проживає за місцем реєстрації понад один рік, жодного разу в будинку не з`являлася. Просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. У судове засідання, призначене на 30.05.2019 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9 ст. 28 ЦПК), двічі викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомила, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися до зали судового засідання. Вивчивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.08.2011 року, реєстровий №2-1420. Відповідач [PERSON] , як дружина сина позивача, 19.11.2009 року була зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується даними будинкової книги за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки КП «Правопорядок» Новоодеської міської ради від 11.10.2018 року за №34229 підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] , власником будинку є [PERSON] , окрім нього зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка зареєстрована, але фактично не проживає за вказаною адресою. Згідно акту\~обстеження по\~факту проживання\~від 11.10.2018\~року,\~складеного головним\~інспектором КП\~«Правопорядок» в\~присутності сусідів, підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживає у зв`язку зі зміною місця проживання. Відповідно до копії рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15.05.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, з 2016 року відповідач [PERSON] забрала свої речі і виїхала звідти, припинивши користування та проживання у належному позивачу будинку, не знявшись з реєстраційного обліку. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] була дружиною сина позивача, в будинку [ADDRESS] не проживає з 2016 року, а саме ще до розірвання шлюбу з позивачем. Забрала свої\~речі і\~виїхала з будинку, більше не приїжджала, вселитися не намагалася. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. За приписами ст. ст.\~12\~,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до вимог\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Частиною 1\~ст.\~321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України\~передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них, що встановлено\~ст. 379 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. \~ \~ \~ \~ \~Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1\~ст. 29 ЦК України). Згідно із\~ Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ місце фактичного проживання особи не залежить від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке житлове приміщення, в якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. За змістом ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Викладені в позові обставини щодо не проживання відповідача у належному позивачу будинку з 2016 року, тобто більше 1 року до моменту звернення до суду із позовом, суд вважає встановленим. Враховуючи той факт, що відповідач, місце проживання якої зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою не проживає більше 1 року без поважних причин, що є встановленим у судовому засіданні, вона є особою, що втратила право користування зазначеним будинком. Відповідно до\~ст. 141\~ЦПК України,\~ з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved