Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . У 2019 році позивач дізнався, що в належній йому квартирі також зареєстровані дві невідомі особи відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які не мешкають у зазначеному житловому приміщенні з моменту виникнення у позивача права власності на квартиру. Крім того, [PERSON] взагалі не знайомий з відповідачами, вони не несли жодних обов`язків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймали участі у поточному ремонті квартири, усі витрати, пов`язані з утриманням житла, несе [PERSON] . У зв`язку із чим просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судовому\~ засіданні\~ підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, вислухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ходаріною О.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 1068, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Право приватної власності зареєстроване за позивачем у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 03.12.2009 року за № 1586. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 38 від 21.01.2020 року, складеної секретарем КСН «Центральний ІІ», до складу родини [PERSON] входить дружина [PERSON] , 1990 року народження, та донька [PERSON] , 2019 року народження. У відповідності до інформації, наданої 30.01.2020 року Відділом аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, [PERSON] з 20.07.1994 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 31.05.2000 року по теперішній час. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивача, з [PERSON] та [PERSON] не знайомі та ніколи не бачили їх у квартирі [ADDRESS] . Вказали, що у цій квартирі проживає [PERSON] з родиною. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі з 2009 року не проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується письмовими матеріалами справи та поясненнями свідків. За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved