Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Окрім позивачів та їх дітей у вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідач не є родичом позивачам. 07 жовтня 2017 року позивачі надали згоду [PERSON] на реєстрацію місця проживання у їхньому будинку, так як останньому необхідна була реєстрація місця проживання для влаштування на роботу. При цьому, відповідач повідомив, що фактичної потреби проживання у будинку у нього немає, так як він винаймав квартиру у Києві. Також, відповідач зобов`язався через тиждень після реєстрації місця проживання знятися з реєстраційного обліку. Тобто, з часу реєстрації і по даний час відповідач у будинку жодного разу не проживав, місце його фактичного проживання позивачам не відоме. Однак, станом на сьогодні відповідач з місця реєстрації свого проживання добровільно не знявся. Реєстрація відповідача у будинку позивачів є протиправною та такою, що чинить останнім перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні свої майном. За таких обставин, позивачі змушені звернутися із даним позовом, в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2019 року призначено підготовче засідання (а.с. 19). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 41). У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Також, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.12.2006 р. (а.с. 7). У будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки № 1-1/ [NUMBER] , виданої 11 вересня 2018 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Броварської міської ради (а.с. 8). Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області від 20.12.2018 р. [PERSON] з 07.10.2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 18). 22 листопада 2018 року депутатом Броварської міської ради Київської області Саук А.М. здійснено обстеження житлових умов за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт. У ході обстеження депутатом встановлено, що у вказаному будинку фактично проживають: [PERSON] , [PERSON] , дочки [PERSON] та [PERSON] . Також, у будинку зареєстрований, однак не проживає та не є членом родини [PERSON] . У будинку та прилеглій території відсутнє будь-яке майно громадянина [PERSON] . Під час бесіди із сусідами депутатом встановлено, що [PERSON] ніколи не проживав і на даний момент не проживає у будинку за вказаною адресою (а.с. 9). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із положеннями ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із матеріалів справи встановлено, що будинок знаходиться у власності позивачів, відповідач права власності на будинок чи його частку не має, не є родичем позивачів, зареєстрований у будинку з 07.10.2017 р., однак з дня реєстрації у будинку не проживає, не користується ним як своїм житлом, у будинку відсутні його речі, не несе витрат на утримання будинку. З огляду на викладені обставини, та враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що відповідач без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації, а факт реєстрації перешкоджає позивачам вільно користуватися, володіти та розпоряджатися їх майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратив право користування даним будинком. На підставі викладеного, та

Outcome: approved