Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позов, в якому просить стягнути на її користь з відповідача 3 028,20 грн. заробітної плати за період з травня по липень 2012 року. Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом, позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов договору № 391 від 08.05.2012 про розповсюдження державних лотерей нарахував заробітну плату частково, без врахування пунктів 5.1, 5.2 додатку № 1 до договору № 391, відповідно до яких сума винагороди розраховується за формулою, а також без врахування п. 3 додатку № 1 до договору № 391 від 08.05.2012, відповідно до якого розмір винагороди консультанта-продавця за один день надання послуг становить 60 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшло електронне повідомлення від [PERSON] з проханням здійснити розгляд справи без її участі. Представник відповідача позов не визнав, подав письмові заперечення, в яких просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 08.05.2012 між ТОВ «М.С.Л.», за договором оператор, та [PERSON], за договором консультант-продавець, укладено цивільно-правовий договір № 391 про розповсюдження державних лотерей, за умов якого оператор доручає, а консультант-продавець бере на себе зобов'язання від імені оператора здійснювати дії, зазначені у п. 1 договору. Пунктами 2.1, 2.2 договору встановлено, що оператор зобов'язується щомісячно, не пізніше 14 числа місяця, що йде за оплачуваним, виплачувати консультанту-продавцю винагороду, розмір якої встановлюється Додатком 1 до цього договору; в суму винагороди консультанта-продавця включається відшкодування будь-яких його витрат на виконання доручення; консультант-продавець не має права вимагати відшкодування його витрат на виконання доручення понад суму винагороди, визначену пунктом 2.1 договору. Відповідно до п. 4.2 договору всі витрати консультанта-продавця на виконання цього договору відшкодовуються виключно в межах винагороди, що виплачується йому відповідно до п. 2.1, 2.2 цього договору. Консультанту-продавцю не сплачується час простою, термін тимчасової непрацездатності у зв'язку з хворобою, не надається оплачувана відпустка, а також будь-які інші соціальні виплати, передбачені законодавством про працю. У пункті 13 договору № 391 погоджено, що спори між сторонами вирішуються відповідно до статей Цивільного кодексу України, зокрема, ст. ст. 1000-1010 ЦК України. Аналіз змісту даного договору дає підстави дійти до висновку, що між сторонами виникли відносини на основі цивільно-правового договору доручення. Як вбачається з матеріалів справи та зазначається представником відповідача, [PERSON] не була зарахована у штат працівників ТОВ «М.С.Л.», наказ про прийняття її на роботу не видавався, за надані послуги отримувала кошти, що є винагородою розповсюджувача, а не заробітною платою в розумінні законодавства про працю. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] необхідно розглядати саме в аспекті наявності або відсутності правових підстав для стягнення з ТОВ «М.С.Л.» на користь [PERSON] заборгованості (винагороди) за договором № 391 про розповсюдження державних лотерей, а не заробітної плати в розумінні законодавства про працю. Звертаючись з позовом до суду, [PERSON] просить стягнути з ТОВ «М.С.Л.» винагороду, яка не була виплачена їй під час виконання покладених на неї обов'язків за договором № 391 у розмірі 3 028,20 грн. за період з травня по липень 2012 року, посилаючись при цьому на положення п. п. 3, 5.1, 5.2 Додатку № 1 до договору № 391 від 08.05.2012. Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Частиною 1 ст. 1002 ЦК України визначено, що повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір винагороди консультанта-продавця відповідно до п. 5.1 Додатку № 1 до договору розраховувався відповідно до визначеної формули. Відповідно до актів прийому-передачі наданих послуг від 31.05.2012, від 30.06.2012, від 31.07.2012 [PERSON] відповідно до умов договору про розповсюдження державних лотерей надала послуги з розповсюдження лотерей на суму 7 513,00 грн. за травень місяць, на суму 17 561,00 грн. за червень місяць та на суму 6 032,00 грн. за липень місяць 2012 року. Інших письмових доказів, які б могли свідчити про надання [PERSON] послуг ТОВ «М.С.Л.» з розповсюдження лотерей за травень, червень та липень 2012 року у більших розмірах, ніж ті, що зазначені у наявних у матеріалах справи актах приймання-передачі наданих послуг (а.с. 13-17), та відповідно до яких має бути вирахувано розмір винагороди, позивачем суду не надано. За таких обставин, суд, перевіривши здійснений відповідачем розрахунок суми винагороди, яка підлягала виплаті позивачу за надані нею послуги, на його відповідність умовам договору № 391 та додатку № 1 до нього, фактичному обсягу наданих послуг, приходить до висновку про відсутність підстав стверджувати про неправильність здійснення розрахунку відповідачем розміру винагороди, яка підлягала сплаті позивачу. Підтвердженням нарахування позивачу до виплати винагороди за надані нею послуги є додаток до особового рахунку за 01.05.12-31.07.12 (а.с. 70). Як вбачається з платіжних відомостей № Іg-0000503, № Іg-0000509, № Іg-0000515, [PERSON] за травень місяць 2012 року отримала винагороду у розмірі 611,34 грн., за червень місяць 2012 року - у розмірі 1 279,52 грн., за липень місяць 2012 року - у розмірі 479,39 грн. У позові позивач також посилається на порушення відповідачем положень п. 3 Додатку № 1 до договору, відповідно до якого розмір винагороди консультанта-продавця точок Малого формату за перші три місяці від дати відкриття точки продажу (з врахуванням нульового місяця), встановлюється за один день надання послуг у розмірі 60 грн. Однак дані посилання позивача не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до Додатку № 1 до договору № 391 датою відкриття торгової точки (точки продажу) є 31.01.2011, тоді як договір № 391 та Додаток № 1 до нього були підписані сторонами 08.05.2012. Тобто, даний пункт Додатку № 1 до договору не може розповсюджувати свою дію при визначенні розміру винагороди позивачу за період надання нею послуг відповідачу з червня по липень 2012 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачем зобов'язань, що виникли з договору № 391 та Додатку № 1 до договору від 08.05.2012 в частині проведення розрахунку з позивачем за надані послуги з розповсюдження лотерей, у зв'язку із чим у задоволенні позову про стягнення заборгованості у розмірі 3 028,20 грн. за період з травня по липень 2012 року слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed