Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, згідно якої просив: скасувати рішення аеропортового комітету від 04 жовтня 2018 року № 90-29-15, в частині відмови в наданні водія самохідних механізмів (2-ї категорії) в Групі водіїв самохідних механізмів Підрозділу з наземного обслуговування Дирекції з наземного обслуговування Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа» [PERSON] , [INFO] прав доступу до контрольованих зон Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Зобов`язати Службу авіаційної безпеки Державного підприємства міжнародний аеропорт «Бориспіль» розблокувати особисту перепустку водія самохідних механізмів (2-ї категорії) в Групі водіїв самохідних механізмів Підрозділу з наземного обслуговування Дирекції з наземного обслуговування Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа» [PERSON] , [INFO] . Стягнути з Державного підприємства «Бориспіль» на користь [PERSON] , [INFO] моральну шкоду у розмірі 24\~000грн., та стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 3-7). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. З 01 травня 2017 року позивач працює на посаді водія самохідних механізмів (2-ї категорії) в Групі водіїв самохідних механізмів Підрозділу з наземного обслуговуванням Дирекції з наземного обслуговування. Місцем роботи є перон, який є режимною зоною, доступ до якої здійснюється за допомогою перепусток, які видаються ДП МА «Бориспіль». 04 жовтня 2018 року аеропортний комітет з авіаційної безпеки ДП МА «Бориспіль» прийняв рішення про позбавлення доступу позивача [PERSON] до контрольованих зон ДП МА «Бориспіль», та на підставі даного рішення вилучена перепустка на ім`я [PERSON] . Підставою прийняття вищевказаного рішення стало те, що 11 вересня 2018 року під час завантаження багажу рейсу PS 71 сполученням «Київ-Дніпро» було виявлено, несанкціонований доступ до валізи пасажира вантажником [PERSON] (водій «Інтеравіа» перепустка №11219 дійсна до 31.12.2018р.). Позивач стверджує, що дана обставина не відповідає дійсності, оскільки він не здійснював несанкціонованого доступу до багажу пасажирів PS 71 сполученням «Київ-Дніпро». У зв`язку з відмовою позивачу у праві доступу до контрольованих зон аеропорту та скасуванням перепустки [PERSON] , останній позбавлений можливості виконувати посадові обов`язки, та зазнав моральні та душевні страждання, які позивач оцінив у розмірі 24\~000 грн. Ухвалою суду від 03 січня 2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 22 січня 2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. 11 лютого 2019 року до суду надійшов письмовий Відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с. 35-39), якими представник відповідача заперечує проти заявлених позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, з огляду на наступні обставини. Питання оформлення перепусток працівників ТОВ «Інтеравіа» врегульовані відповідним договором, укладеним між ДП МА «Бориспіль» та ТОВ «Інтеравіа». Задля визначення порядку виготовлення, обліку, видачі, заміни, знищення, а також захисту від підробки перепусток, межі їх використання та особовий склад користувачів, в ДП МА «Бориспіль» діє Положення про перепустки Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», затверджений наказом генерального директора від 26.09.2016 р. №01-07/1-497. З огляду на виявлений факт вчинення позивачем несанкціонованого доступу до вмісту багажу, що зафіксовано в протоколі засідання аеропортового комітету з авіаційної безпеки від 04.10.2018р. №90-29-15, а тому аеропортним комітетом з авіаційної безпеки, для забезпечення належного рівня авіаційної безпеки в ДП МА «Бориспіль», вжито адекватні заходи у вигляді відмови [PERSON] в праві доступу до контрольованих зон ДП МА «Бориспіль». Крім того, позивач [PERSON] не перебуває в трудових відносинах, чи будь-яких інших договірних відносинах з відповідачем ДП МА «Бориспіль», що виключає існування будь-яких зобов`язань останнього перед позивачем. Також, представник відповідача вважає необґрунтованою вимогу про стягнення моральної шкоди, враховуючи що протиправних дій ДП МА «Бориспіль» щодо позивача не вчинено. Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року закрито підготовче провадження у справі, та справу призначено до судового розгляду. Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду, занесеними до протоколу судового засідання від 25 лютого 2019 року (а.с.80-81), задоволена заява представника відповідача [PERSON] про допит свідка [PERSON] , та відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у цивільній справі. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] у задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює в службі авіаційної безпеки на посаді інспектора відділу внутрішньої безпеки. 11 вересня 2018 року він здійснював контроль за процесом завантаження вантажу на рейс сполучення «Київ-Дніпро». Підійшов до стоянки № [NUMBER] , побачив як позивач [PERSON] закривав сумку. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~ Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що наказом генерального директора ТОВ «Інтеравіа» №117-о/с від 26 квітня 2017 року, з 01 травня 2017 року [PERSON] прийнятий на роботу на посаду водія самохідних машин (2-ї категорії) в Групу водіїв самохідних механізмів Підрозділу з наземного обслуговування Дирекції з наземного обслуговування (а.с. 10). Зі змісту посадової інструкції водія самохідних механізмів Групи водіїв самохідних механізмів Підрозділу з наземного обслуговування Дирекції з наземного обслуговування №ПІ-01-20.12.2-119 від 30 вересня 2016 року (а.с. 11-16) вбачається, що до посадових обов`язків [PERSON] відноситься здійснення транспортування, розвантаження/завантаження вантажу, багажу, пошти у/з повітряне судно, експлуатація та управління наземною технікою, яка використовується при наземному обслуговуванні повітряних суден. 04 жовтня 2019 року аеропортний комітет з безпеки ДП МА «Бориспіль» прийняв рішення про відмову [PERSON] в праві доступу до контрольованих зон ДП МА «Бориспіль», що підтверджується копією Протоколу засідання аеропортний комітет з безпеки ДП МА «Бориспіль» № 90-29-15 від 04 жовтня 2018 року (а.с. 18-20). Встановлено, що спірні правовідносини регулюються Державною програмою авіаційної безпеки цивільної авіації, затвердженою\~Законом України №1965-VIII від 21 березня 2017 року. Відповідно до п.53 Державної програми авіаційної безпеки цивільної авіації, затвердженої\~Законом України №1965-VIII від 21 березня 2017 року, з урахуванням важливості недопущення скоєння акту незаконного втручання однією з підстав відмови у видачі або заміні перепустки, зокрема, може бути факт участі особи у скоєнні кримінального правопорушення, наявність судимості (погашеної або непогашеної), психічних захворювань, наркозалежності або невиконання правил перебування у контрольованій зоні аеропорту, зонах митного чи прикордонного контролю. Рішення про відмову у видачі перепустки приймається керівником аеропорту або аеродрому за погодженням з представниками правоохоронних органів - членами аеропортового комітету з авіаційної безпеки. Відповідно до ч.2\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.1, ч.2\~ст.77 цього Кодексу\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.4\~ст.77 ЦПК України\~суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч.1\~ст.79 цього Кодексу\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. \~З показів свідка [PERSON] встановлено, що останній побачив, як позивач [PERSON] закривав сумку. Однак, з даних показів не встановлено, що факт участі позивача у скоєнні кримінального правопорушення, наявність судимості (погашеної або непогашеної), психічних захворювань, наркозалежності або невиконання правил перебування у контрольованій зоні аеропорту, зонах митного чи прикордонного контролю. Доказів протилежного суду не надано, та не зазначено джерел їх здобуття. Ця обставина свідчить про те, що відмова позивачу у праві доступу до контрольованих зон аеропорту не ґрунтується на п.53 Державної програми авіаційної безпеки цивільної авіації. В матеріалах цивільної справи міститься копія акту про порушення (а.с.40), з якого вбачається, що 11 вересня 2018 року близько 19-25 хв. на стоянці № 16, було виявлено несанкціонований доступ до валізи пасажиру вантажником [PERSON] . Однак достовірність цього письмового доказу спростовується показаннями свідка [PERSON] . З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача на працю належить скасувати рішення, викладене в протоколі засідання аеропортового комітету з авіаційної безпеки №90-29-15 від 04 жовтня 2018 року, в частині відмови [PERSON] в праві доступу до контрольованих зон аеропорту. Водночас, зі змісту службової записки начальника САБ ДП «МА «Бориспіль» (а.с.79) вбачається, що термін дії перепустки, виданої на ім`я [PERSON] , припинився 31 грудня 2018 року, та дана перепустка списана 01 лютого 2019 року. Ця обставина свідчить про те, що скасування рішення аеропортового комітету з авіаційної безпеки про відмову позивачу в праві доступу до контрольованих зон аеропорту не є підставою для автоматичного розблокування [PERSON] перепустки. А тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. В такому випадку позивач вправі отримати нову перепустку в порядку, передбаченому Положенням «Про перепустки Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (а.с.41-60). Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди слід зазначити наступне. Згідно роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в п.п. 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Однак, всупереч ч.1\~ст.81 ЦПК України\~ [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що у зв`язку з відмовою в праві доступу до контрольованих зон аеропорту позивач зазнав душевні переживання. Таким чином, [PERSON] та його представник [PERSON] не довели того, що позивачу заподіяна моральна шкода. З огляду на це суд вважає, що підстави для покладення на відповідача зобов`язання розблокувати особисту перепустку та стягнення з нього моральної шкоди відсутні. Тому, у задоволенні позову в частині цих двох вимог [PERSON] належить відмовити. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатив судовий збір в загальному розмірі 1409 гривень 60 копійок (а.с. 1, 31). Враховуючи, часткове задоволення позову суд вважає, що з ДП «МА «Бориспіль» на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок (1409,60 : 2).

Outcome: partial