Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

У грудні 2019 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 17.07.2008 року між відповідачем та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір №11372210000 про надання споживчого кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики цього ж дня між ними був укладений договір іпотеки, за умовами якого відповідач передав в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності. 12.11.2019 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» було укладено договір факторингу №12/11/1/2019, відповідно до п. 1 якого Банк передав, а ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» прийняло право в вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, сума боргу якого на день укладення вказаного договору факторингу становила 129498,85 грн. Поряд цим між зазначеними сторонами було укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки №90175 відповідно до якого Банк відступив ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» право вимоги до відповідача за договором іпотеки №90175. Крім того, 12.11.2019 року між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги №12-11-1/ФК-19 за яким позивач набула право вимоги до відповідача за кредитним договором №11372210000 від 17.07.2008 року у сумі 129498,85 грн., а також договір відступлення права вимоги за договором іпотеки №90175. Позивач звернулася до відповідача з письмовою вимогою сплатити відповідний борг, проте відповідач повідомила позивача про те, що не має наміру сплачувати борг та не заперечує щоб позивач набула право власності на предмет іпотеки. Позивач звернулась до нотаріуса з метою реалізації свого права, як іпотеко держателя, на набуття права власності на відповідну квартиру, проте їй було відмолено та повідомлено про те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про арешт майна, вчинений Деснянським РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві на підставі постанови державного виконавця від 22.08.2016 року та від 13.03.2018 року. На звернення позивача до державний виконавців зняти арешт із спірної квартири з метою використання свої прав як іпотеко держателя виконавцями було повідомлено про те, що виконавчий документ на підставі якого було відкрито виконавче провадження в рамках якого накладено арешт на майно відповідача, завершено на підставі п.1 ч. 1ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», проте виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуті, тому підстави для зняття арешту з майна відсутні, а виконавче провадження №51954376 є відкритим на даний час. Позивач має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна, тому даний позов підлягає до задоволення. 16.12.2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14.04.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання залучено до участі у справі в якості третьої особи: [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову з підстав викладених в ньому. Представник відповідача позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи: Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа: [PERSON] також у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини,якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення,та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17.07.2008 року між відповідачем та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір №11372210000 про надання споживчого кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики цього ж дня між ними був укладений договір іпотеки, за умовами якого відповідач передав в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності. 12.11.2019 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» було укладено договір факторингу №12/11/1/2019, відповідно до п. 1 якого Банк передав, а ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» прийняло право в вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, сума боргу якого на день укладення вказаного договору факторингу становила 129498,85 грн. Поряд цим між зазначеними сторонами було укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки №90175 відповідно до якого Банк відступив ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» право вимоги до відповідача за договором іпотеки №90175. Крім того, 12.11.2019 року між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги №12-11-1/ФК-19 за яким позивач набула право вимоги до відповідача за кредитним договором №11372210000 від 17.07.2008 року у сумі 129498,85 грн., а також договір відступлення права вимоги за договором іпотеки №90175. Між тим, постановою головного державного виконавця Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Данилюк Р.В. від 22.08.2016 року відкрито виконавче провадження №51954376 з виконання виконавчого листа, виданого 13.04.2016 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «СК АХА Страхування» витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 42922,10 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн. Для забезпечення виконання вищевказаного виконавчого документа постановою головного державного виконавця Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Данилюк Р.В. від 22.08.2016 року накладено арешт на майно боржника, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] та оголошено заборону на його відчуження. Крім того, постановою державного виконавця Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шило М.В. від 13.03.2018 року відкрито виконавче провадження №55958506 з виконання постанови №49798974, виданої 20.02.2018 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ про стягнення з [PERSON] виконавчого збору у розмірі 36193,85 грн. Для забезпечення виконання вищевказаної постанови постановою державного виконавця Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шило М.В. від 13.03.2018 року накладено арешт на майно боржника, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] . Як вказує представник позивача у поданій позовній заяві позивач звернулася до відповідача з письмовою вимогою сплатити відповідний борг, проте відповідач повідомила позивача про те, що не має наміру сплачувати борг та не заперечує щоб позивач набула право власності на предмет іпотеки. Позивач звернулась до нотаріуса з метою реалізації свого права, як іпотеко держателя, на набуття права власності на відповідну квартиру, проте їй було відмолено та повідомлено про те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про арешт майна, вчинений Деснянським РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві на підставі постанови державного виконавця від 22.08.2016 року та від 13.03.2018 року. На звернення позивача до державний виконавців зняти арешт із спірної квартири з метою використання свої прав як іпотеко держателя виконавцями було повідомлено про те, що виконавчий документ на підставі якого було відкрито виконавче провадження в рамках якого накладено арешт на майно відповідача, завершено на підставі п.1 ч. 1ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», проте виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуті, тому підстави для зняття арешту з майна відсутні, а виконавче провадження №51954376 є відкритим на даний час. Згідно зістаттею 589 ЦКУу разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 41 ч. 4 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ч. 1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статтей 317, 319, 321, 391 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно із ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Частиною 5 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Таким чином, заставодержатель має переважне право перед іншими особами на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Набуття прав іпотекодержателя на спірну квартиру у позивача підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки за № 188456640 від 12.11.2019 року, а саме з актуальної інформації про державну реєстрацію іпотеки, де наявний запис про іпотеку: 34104495, де в якості іпотеко держателя зазначено [PERSON] . Отже, позивач як іпотекодержатель має переважне право для задоволення своїх вимог за кредитним договором №11372210000 від 17.07.2008 року та договором іпотеки №90175 за рахунок предмета іпотеки. При цьому, зобов`язання за договором позики відповідачем належним чином не виконувалися, а наявність арешту предмета іпотеки порушує права позивача як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право задоволення своїх вимог. На підставі вищевикладеного суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved