Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У грудні 2020 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначала, що вони із відповідачем є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 14 вересня 2016 року між ними було розірвано шлюб, місце проживання дитини було визначено із матір`ю. За рішенням суду було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 липня 2016 року і до повноліття дитини. 21 квітня 2017 року позивач уклала шлюб із [PERSON] та прийняла його прізвище. Звертає увагу у позові, що позивач систематично ухиляється від сплати аліментів, а тому вимушена нести додаткові витрати на лікування дитини, її обстеження, консультації лікарів, санаторно-курортне лікування, підтвердженням чого є додані нею до позовної заяви фіскальні чеки за 2019-2020 роки на купівлю медичних препаратів, обстеження, оплату послуг стоматолога, санаторно-курортне лікування на загальну суму 36\~487,65 грн. Крім того посилалася на те, що дочка є ученицею Дитячої музичної школи № 2 м. Миколаєва, клас фортепіано. З метою всебічного духовного і фізичного розвитку дитини, її здібностей вона придбала для дочки піаніно фірми «Yamaha» та блок живлення до нього на загальну суму 7\~764 грн. Для розвитку здібностей дитини і організації її навчання з дому, для виконання домашнього завдання під час карантину і дистанційного навчання нею було придбано письмовий стіл «Студент», полицю для книг та крісло дитяче на загальну суму 9132,00 грн. Підсумувала, що нею в період 2019-2020 років було фактично понесено додаткових витрат на дитину на загальну суму 53\~383,65 грн., з яких: - 36\~487,65 грн. - лікування та обстеження дитини; - 7\~764 грн. - придбання музичного інструменту; - 9132,00 грн. -придбання шкільних меблів. Просила стягнути з відповідача на її користь 26\~691,83 грн., як половину понесених нею додаткових витрат. Ухвалою судді від 26 січня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, залучено сторони до участі у справі (а.с. 90). 24 лютого 2021 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 113-116). Вказував, що відповідач позов визнає частково на суму 2\~867,53 грн. Посилався на те, що витрати, понесені позивачем на лікування дитини у стоматолога на 4\~200 грн, є її власним бажанням, а тому не підлягають задоволенню. Не визнає придбання ліків позивачем на суму 10\~009,11 грн., оскільки вони придбавалися без рецептів, виписаних профільними лікарями, а тому їх придбання є особистим волевиявленням позивача. Щодо придбання путівки на санаторно-курортне лікування в санаторії «Хорол» на суму 15\~246 грн. відповідач заперечує з посиланням на те, що жодного доказу того, що таке лікування було рекомендовано лікарем позивачем не надано. Позивач мала можливість придбати путівку за рахунок бюджетних коштів, але вирішила придбати її самостійно, що не є додатковими витратами на думку відповідача. Щодо придбання позивачем піаніно фірми «Yamaha» вартістю 7764 грн. та стола письмового «Студент» вартістю 6702 грн., крісла дитячого вартістю 1236 грн. та полиці декоративної вартістю 1194 грн. відповідач також заперечує у зв`язку з тим, що ці предмети повинні придбаватися за рахунок аліментів, які відповідач сплачує позивачу на утримання дитини. Зазначає у відзиві, що витрати понесені позивачем не є додатковими витратами, понесеними нею на дитину. Просив позов задовольнити частково на суму 2867,53 грн. 09 березня 2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив із додатками (а.с. 133-159). Позивач вказувала, що звернулася із дитиною до лікаря-стоматолога ФОП [PERSON] не за своїм бажанням, а це було викликано необхідністю термінового звернення, лікарем було сформовано план лікування, вартість якого становила суму 4200 грн. Щодо ліків, що призначалися лікарями, то вони зазначені у медичній картці доньки, а також у виписці із медичної картки, складеній лікуючим лікарем дочки. Із історії хвороби дочки також вбачається, що 26 травня 2020 року їй було рекомендовано лікарем-гастроентерологом санаторно-курортне лікування гастроентерологічного профілю. Щодо придбання сценічного піаніно фірми «Yamaha» позивач вказала, що дочка має відповідні здібності, які потрібно розвивати і сам вступ до музичної школи № 2 у м. Миколаєві свідчить про те, що такі здібності у дитини є. Придбання письмового стола, крісла та полиці викликано необхідністю організувати для доньки дистанційне навчання в умовах карантину. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 163), позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не прибули. Представник відповідача [PERSON] подав письмову заяву (а.с. 164) про розгляд справи у відсутності його, як представника, та відсутності відповідача. Просив позов задовольнити частково на суму 2867,53 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом достовірно встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (а.с. 52). Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 вересня 2016 року шлюб між сторонами був розірваний. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз даної норми права свідчить, що витрати мають бути зумовлені лише особливими обставинами, такими як хвороба, каліцтво, розвиток здібностей. Виходячи з норм ст. 185 СК України, додатковими витратами, які підлягають стягненню є: періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з каліцтвом дитини чи постійною хворобою; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року по справі № 201/15248/16-ц (61-4862ск18) дійшов висновку про те, що положення статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, які негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Проте, наявність таких особливих обставин та додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та у постановах Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі №643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), від 01 квітня 2019 року у справі № 233/3518/17 (провадження № 61-984св19), від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18). Додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на дитину, які обумовлені насамперед необхідністю її обстеження, лікування, в тому числі санаторно-курортного, розвитку творчих здібностей дитини, організації навчання. На підтвердження своїх доводів щодо понесення нею додаткових витрат на дитину [PERSON] надала виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 155-156), відповідно до якої: - 27 травня 2019 року лікарем-гастроентерологом [PERSON] було призначено [PERSON] наступні лікарські препарати: [PERSON] , [PERSON] для дітей, Укрлів. Відповідно до призначення лікаря, 27 травня 2019 року позивач придбала дані лікарські препарати на суму 620,20 грн. (а.с. 45). - 28 серпня 2019 року відповідно до консультативного висновку отоларинголога, лікарем [PERSON] були призначені [PERSON] наступні лікарські препарати: [PERSON] саше, [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до призначення лікаря, 28 серпня 2019 року позивач придбала дані лікарські препарати на суму 634,06 грн. (а.с. 46). - 11 листопада 2019 року сімейним лікарем [PERSON] було призначено [PERSON] наступні лікарські препарати: [PERSON] , Ентерожерміна форте, Біфідоком. Відповідно до призначення лікаря, 14 листопада 2019 року позивач придбала дані лікарські препарати на суму 475,41 грн. (а.с. 43). -05 грудня 2019 року лікарем-гастроентерологом [PERSON] було призначено [PERSON] наступні лікарські препарати та дослідження: дослідження крові, загальний аналіз сечі, Гавіскон, Домрид, Према Дуо для дітей, [PERSON] , Квамател, Укрлів, Ріабал сироп, Субалін, Еспумізан, АТФ лонг, Фосфалюгель. -\~06\~грудня 2019\~року лікарем-нефрологом\~ [PERSON] було призначено [PERSON] наступні лікарські препарати та обстеження: Фурамаг та аналіз сечі, Канефрон. Відповідно до призначення лікаря, 05 грудня 2019 року та 11 грудня 2019 року позивач придбала дані лікарські препарати на суми відповідно 1167,41 грн., 623,10 грн. та 82,71 грн. (а.с. 37). -09 січня 2020 року лікарем-гастроентерологом [PERSON] було призначено [PERSON] наступні лікарські препарати та обстеження: Укрлів, Гліцисед, Ноофен, Канефрон, Цефавора, загальний аналіз сечі. Відповідно до призначення лікаря, 10 січня 2020 року позивач придбала дані лікарські препарати на суми відповідно 337,60 грн. та 345,00 грн. (а.с. 27). -24 лютого 2020 року сімейним лікарем [PERSON] було призначено [PERSON] наступні лікарські препарати та обстеження: Ісла, Протефлазід, загальний аналіз сечі. Відповідно до призначення лікаря, 24 лютого 2020 року та 19 березня 2020 року позивач придбала дані лікарські препарати на суми відповідно 132,90 грн., 40,40 грн. та 554,80 грн. (а.с. 20-21). -10\~березня 2020\~року сімейним лікарем [PERSON] було призначено [PERSON] наступні лікарські препарати та обстеження: [PERSON] , [PERSON] , загальний аналіз сечі. Відповідно до призначення лікаря, 10 березня 2020 року позивач придбала дані лікарські препарати на суму 145,70 грн. (а.с. 17). Відповідачем було визнано лише придбання ліків позивачем 28 серпня 2019 року на суму 634,06 грн. (а.с. 46). Суд вважає, що витрати на придбання ліків позивачем є підтвердженими належними та допустимими доказами на загальну суму - 5\~159,29 грн. Надані позивачем фіскальні чеки на придбання ліків в інші періоди часу суд не може взяти до уваги, оскільки вони не підтверджуються призначенням лікарів. Крім того позивачем, за призначенням лікарів, були проведені наступні лабораторні дослідження доньки: -20 грудня 2019 року ТОВ «Сінево Схід» на суму 4\~294,00 грн. (аналіз крові розширений) (а.с 34); -18 січня 2020 року ТОВ «Сінево Схід» на суму 95,00 грн. (аналіз сечі загальний) (а.с 26); -02 березня 2020 року ТОВ «Сінево Схід» на суму 153,50 грн. (клінічний аналіз крові) (а.с 19); -10 березня 2020 року ТОВ «Сінево Схід» на суму 182,00 грн. (клінічний аналіз крові) (а.с 16); -25 травня 2020 року ТОВ «Сінево Схід» на суму 95,00 грн. (аналіз сечі загальний) (а.с 13); -25 травня 2020 року «ЛДЦ «Арніка Плюс» на суму 240,00 грн. (УЗД черевної порожнини з нирками) (а.с. 14). Загалом розмір понесених витрат позивача на обстеження доньки (лабораторні дослідження) становить - 5\~254,50 грн., які суд вважає підтвердженими належними та допустимими доказами, враховуючи, що прізвище пацієнта у всіх замовленнях є [PERSON] , що підтверджує здійснення позивачем витрат саме на обстеження дитини. На підтвердження понесених витрат на стоматологічне лікування доньки, позивачем було надані наступні докази: -План лікування дитини лікарем [PERSON] від 12.07.2019 року із інформованою згодою (а.с. 142) на загальну суму 560,00 грн., товарний чек за надані послуги на цю суму та розрахункову квитанцію (а.с. 143). -План лікування дитини лікарем [PERSON] від 24.07.2019 року із інформованою згодою (а.с. 144) на загальну суму 1210,00 грн., товарний чек за надані послуги на цю суму та розрахункову квитанцію (а.с. 145). -План лікування дитини лікарем [PERSON] від 27.07.2019 року із інформованою згодою (а.с. 146) на загальну суму 1120,00 грн., товарний чек за надані послуги на цю суму та розрахункову квитанцію (а.с. 147). -План лікування дитини лікарем [PERSON] від 06.08.2019 року із інформованою згодою (а.с. 148) на загальну суму 1310,00 грн., товарний чек за надані послуги на цю суму та розрахункову квитанцію (а.с. 149). Загалом розмір понесених витрат позивача на стоматологічні послуги, надані [PERSON] , становить - 4\~200,00 грн., які суд вважає підтвердженими належними та допустимими доказами, враховуючи і той факт, що всі товарні чеки були надані на ім`я пацієнта [PERSON] , що підтверджує понесення витрат позивачем на надання стоматологічної допомоги дитині. Розмір понесених позивачем витрат на санаторно-курортне лікування доньки становить - 15\~246,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком на оплату (а.с. 57). Дане лікування [PERSON] проходила в санаторії «Хорол» у відділені лікування хворих із захворюванням органів травлення з 10.08.2020 року по 28.08.2020 року, згідно путівки № 237631 (а.с. 57-58). Санаторно - курортне лікування гастроентерологічного профілю було рекомендовано [PERSON] лікарем-гастроентерологом [PERSON] , про що зазначено у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 155-156). З огляду на зазначене, суд вважає підтвердженими належними та допустимими доказами понесені позивачем витрати на санаторно-курортне лікування доньки, враховуючи рекомендацію лікаря та їх обумовленою необхідністю (жовчнокам`яна хвороба), а також оплату позивачем такого лікування дитині [PERSON] . Що стосується інших понесених додаткових витрат на дитину, які позивач просить стягнути з відповідача, то слід зазначити наступне. Так у перелік додаткових витрат на дитину позивач внесла витрати на придбання сценічного піаніно «Yamaha» із блоком живлення на загальну суму 7\~764,00 грн., витрати на придбання меблів - письмового столу «Студент», полиці для книг та дитячого крісла на загальну суму 9132,00 грн. Однак, до особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Позивачем до матеріалів справи було надано копію довідки Дитячої музичної школи № 2 м.Миколаєва за № 125 від 17 грудня 2020 року (а.с. 65) про те, що її донька [PERSON] навчається у музичній школі за фахом «Фортепіано» з 01.09.2019 року і по теперішній час. При цьому довідка не містить будь-яких висновків про те, що дитина має особливі здібності до музики, які потребують розвитку. Надана позивачем копія диплому про участь [PERSON] у конкурсі етюдів та зайняття 2 місця (а.с. 159), не підтверджують факт обдарованості та якихось здібностей дитини, що потребують розвитку. Витрати на\~придбання меблів\~для дитячої\~кімнати так\~само не\~є додатковими\~витратами в\~розумінні ст.\~185\~СК України,\~адже такі\~витрати по\~суті є\~виконанням обов`язку\~батьків,\~передбаченого ч.\~3\~ст.\~150\~СК України,\~згідно з\~якою батьки\~зобов`язані\~забезпечити здобуття\~дитиною повної\~загальної середньої\~освіти,\~готувати її\~до самостійного\~життя. До того ж відсутні дані про необхідність здійснення таких витрат та погодження таких витрат з батьком дитини. Окремо суд звертає увагу, що здійснюючи витрати, які позивач просить компенсувати, остання не могла не розуміти необхідності їх попереднього узгодження з відповідачем на предмет фінансової спроможності відповідача нести такі витрати, адже Сімейний Кодекс України у статті 181 визначає необхідність саме домовленості між батьками про такі витрати, оскільки вони не відносяться до вже визначених аліментних обов`язків відповідача. З огляду на зазначене вище, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ці витрати є необхідними та викликані особливими обставинами, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Тому на підставі встановленого суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] половини підтверджених додаткових витрат, які були понесені позивачем [PERSON] , що становить - 14\~929,90 грн. ((5\~159,29 грн. (придбання ліків) + 5\~254,50 грн. (лабораторні дослідження) + 4\~200,00 грн. (стоматологічне лікування) + 15\~256,00 (санаторно-курортне лікування) : 2). У задоволенні решти позовних вимог про стягнення додаткових витрат на суму 11761,93 грн. (26\~691,83 - 14\~929,90) позивачу слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю. Судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення додаткових витрат на дитину була звільнена від його сплати на підставі закону.

Outcome: partial