Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У грудня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 1596,95 грн. В своєму позові [PERSON] зазначає, що на праві приватної власності їй належить квартира [ADDRESS]. На прикінці 2016 року, як зазначає позивач, вона звернула увагу на той факт, що у неї значно зросли обсяги використання електричної енергії за лічильником (майже в 4 рази), хоча неяких додаткових приладів вона не встановлювала, і, як і раніше, користувалась електричними приладами, намагаючись економити їх витрати. Квартира позивача має індивідуальне джерело опалення (газовий 2-х контурний котел), тому при зміні пори року її витрати по використанню електроенергії не змінюються. 06.03.2017р. позивач звернулась до Дніпропетровського міського центру обслуговування клієнтів ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» з заявою про перевірку її лічильника електроенергії та схеми підключення дротів (проводів). 13.03.2017р. на місце виїхав електромонтер, який зясував, що її лічильник електричної енергії у нормі та схема його підключення не порушена, покази лічильника зафіксовано [PERSON] про виконання технічної перевірки енергопостачальною компанією від 13.03.2017р. і становить 019836. Крім того, було встановлено, що вивідний нульовий дріт (провід) водонагрівача кв. № 18 підключено до вивідного нульового дроту (проводу) квартири позивача № 19, про що 15.03.2017р. складено відповідний [PERSON]. Власницею квартири [ADDRESS] є [PERSON] Позивач звернулась до відповідача з приводу добровільного відновлення схеми підключення лічильника електроенергії її квартири та усунення дефекту. Відшкодувати завдані позивачу збитки в добровільному порядку відповідач відмовилась. 16.03.2017р. працівниками [PERSON] було відновлено схему підключення, покази лічильника електроенергії складали 019875, що підтверджується листом №22017/1600 ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» від 23.03.2017р. та [PERSON] про відновлення схеми підключення кв. № 18 від 16.03.2017р. У звязку з тим, що відповідач не погодилась відшкодувати шкоду у добровільному порядку, позивач і звернулась до суду з даним позовом. Позивач надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, справу просила розглянути у письмовому провадженні. Відповідач надала до суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки вважає їх необґрунтованими. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Як зазначає позивач, наприкінці 2016 року вона звернула увагу на той факт, що у неї значно зросли обсяги використання електричної енергії за лічильником, хоча додаткових приладів не нею встановлювалося. 06.03.2017р. позивач звернулась до Дніпропетровського міського центру обслуговування клієнтів ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» з заявою про перевірку її лічильника електроенергії та схеми підключення дротів (проводів). 13.03.2017р. при виході на місце електромонтером було встановлено, що лічильник електричної енергії позивачки у нормі та схема його підключення не порушена, покази лічильника зафіксовано [PERSON] про виконання технічної перевірки енергопостачальною компанією від 13.03.2017р. і становить 019836. Крім того, що вивідний нульовий дріт (провід) водонагрівача квартири № 18 підключено до вивідного нульового дроту (проводу) квартири № 19, про що 15.03.2017р. складено [PERSON], а також підтверджується листом №973/6072 з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» від 13.04.2017р. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власницею квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.08.2018р. 16.03.2017р. працівниками Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська було відновлено схему підключення проводів квартири № 18. На час відновлення схеми підключення покази лічильника електричної енергії позивача складали 019875, що підтверджується листом №22017/1600 ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» від 23.03.2017р. та [PERSON] КВЖРЕП Жовтневого району м. Дніпропетровська про відновленням схеми підключення квартири 18 від 16.03.2017р. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на: приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж; відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно з законодавством. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною та тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно з законодавством України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору. Статтею 27 Закону України «Про електроенергетику», встановлено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики, споживання енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку, порушення правил користування електричною енергією та інше. Відповідно до п. 42 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. №1357, побутовий споживач електроенергії зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження засобів обліку і пломб на них у разі розміщення засобу в квартирі; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі засобу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показам засобу обліку; Згідно п. 48 Правил користування електричною енергією побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку. Таким чином, судом встановлено, що при перевірці схеми підключення електроприладів квартири №18 було виявлено порушення правил споживання електроенергії, вказані в актах, і було виявлено, що споживання електроенергії квартирою №18 відображалося на лічильникові квартири №19. Акт складено особами, уповноваженими на здійснення перевірки. Відповідач, як власник квартири №18, несе відповідальність з приводу неналежного утримання свого майна, оскільки власність зобовязує, а відповідач, як власник майна не може використовувати своє право власності на шкоду іншим особам. Відповідач не надала жодних доказів на спростування фактів викладених позивачем у позові. Зокрема, відповідач зазначає, що водонагрівач нею було встановлено у середині березня 2017 року, проте доказів на підтвердження заявленого суду надано не було. Посилання відповідача на те, що ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» не має до неї жодних претензій оцінюється судом критично, так як дане підприємство не зазнало шкоди, оскільки за використану відповідачем електричну енергію було сплачено позивачем. Середньомісячна норма споживання квартири №19 до підключення бойлера кв. №18 складає 115,6 кВт/г (за період з лютого 2016 р. по грудень 2016 р. (10 місяців): 141 + 182 + 119 + 100 + 82 + 102 + 113 + 81 + 120 + 116 = 1156 : 10 - 115,6 кВт. Середньомісячна норма споживання квартири №19 після підключення бойлера кв. №18 складає 373 кВт/г (за період з грудня 2016 р. по березень 2017 \~ \~ \~ \~р. (3 місяці): 238 + 481 + 400 = 1119 кВт. грудень 2016 р. (238 - 115,6) х 1,29 (тариф до 28.02.2017 р.) = 157,90 грн. січень 2017 р. 481 - 115,6 = 365,4 кВт х 1,29 = 471,37 грн. лютий 2017 р. 400 - 115,6 = 284,4 кВт х 1,29 = 366,88 грн. березень 2017 р. (з 01.03 по 16.03) 147,2 х 1,68 (тариф з 01.03.2017 р.) = 247,30 грн. Всього: 157,90 + 471,37 + 366,88 + 247,30 = 1243,45 грн. Таким чином, шкода завдана відповідачем позивачу становить 1243,45 грн. Відповідач не визнає наданих позивачем розрахунків нанесених їй збитків, проте контррозрахунку суду не надала, як і не надала інших доказів на спростування правової позиції [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди. Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що, своєю чергою, тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника. Частина 1 ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, частина 2 ст. 1166 ЦК України говорить, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто заподіювач повинен сам довести відсутність своєї вини. До цього часу він вважається винним, що означає для нього відповідні негативні правові наслідки. Тобто, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Але обов'язок довести факт та розмір спричиненої матеріальної шкоди покладений на позивача. Постанова Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідач є власником квартири, в схемі підключення якої виявлено порушення, а також є споживачем електричної енергії, у звязку з чим має дотримуватися правил її споживання та не діяти на шкоду іншим споживачам. Пояснення відповідачки з приводу того, що електрик, який встановлював водонагрівач помилився при підключенні судом оцінюються критично. За викладеного суд дійшов висновку про те, що відповідач як власник квартири має відповідати за шкоду спричинену позивачу. Крім того, через те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити позивачу завдану ним шкоду, остання мала додаткові витрати, які просить стягнути з відповідача на свою користь, а саме: витрати на поштову кореспонденцію для досудового врегулювання у розмірі 82,50 грн.; витрати на ксерокопії документів та канцтоварів у розмірі 224 грн.; оплата інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.11.2017 р. - 47 грн.; всього становить 353,50 грн., отже завдана шкода становить: 1243,45 + 353,50 = 1 596,95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім заявлених витрат, позивач надавала суду ще й інші квитанції про понесені нею витрати, проте позовні вимоги не уточняла та розмір понесеної нею шкоди, яку вона просить стягнути суд не збільшувала. У звязку з чим суд розглядає дану справу, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог. Отже, за встановленого, суд вважає, що майнові права позивача порушені та підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved