Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У грудні 2015 року ПАТ «Енергобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації «ЕНЕРГОБАНК» Брайко С.А. звернулось до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06.09.2012 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] був укладений договір №10-002923-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. Згідно п.п. 2.1.3, 2.3. договору розмір кредитного ліміту складав 50 000,00 грн. Пунктом 2.6. кредитного договору, встановлено, що строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. 16.08.2013 між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 10-002923-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, за умовами якої розмір кредитного ліміту складає 80 000,00 гривень. На виконання вимог чинного законодавства України та умов договору № 10-002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, позивач протягом всього строку дії кредитного договору належним чинним виконував взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів позичальнику. В свою чергу [PERSON] протягом строку дії кредитного договору допускає порушення виконання своїх зобов'язань щодо сплати кредиту, процентів, комісій за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості. 06.09.2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором № 10-002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно пункту 1 договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з договору № 10-002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. 16.08.2013 року з метою забезпечення виконання зобов'язань по договору №10-002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 10-002923-01-П1. Згідно пункту 1 договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з договору № 10-002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. 16.08.2013 року з метою забезпечення виконання зобов'язань по договору №10-002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 10-002923-01-П2. Згідно пункту 1 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з договору № 10-002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. 16.08.2013 року з метою забезпечення виконання зобов'язань по договору №10- 002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 10-002923-01-ПЗ. Згідно пункту 1 договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з договору № 10-002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. Відповідачам у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань по кредитному договору повідомлялося про необхідність негайно виконати свої зобов'язання шляхом сплати кредитної заборгованості, а саме: повідомленням - вимогою № 1012/10 від 19.05.2014 року; вимогою № 1124/10/2 від 10.06.2014 року; повідомленням - вимогою № 3223/5 від 24.09.2015 року; повідомленням - вимогою № 3222/5 від 24.09.2015 року; повідомленням - вимогою № 3221/5 від 24.09.2015 року; повідомленням - вимогою № 3220/5 від 24.09.2015 року; повідомленням - вимогою № 3219/5 від 24.09.2015 року. Станом на дату подання позовної заяви вимоги банку задоволені не були. Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 27.11.2015 року заборгованість [PERSON] становить 234 992,42 гри., з яких: - заборгованість за кредитом 123 321,29 гри.; - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 93 478,02 грн.; - заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) 15 343,10 грн.; - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 2 850,00 грн.; - заборгованість за процентами 27 483,26 грн., яку ПАТ «Енергобанк» просив стягнути: солідарно з [PERSON] та [PERSON], з [PERSON], який є солідарним боржником з [PERSON], з [PERSON], яка є солідарним боржником з [PERSON], з [PERSON], яка є солідарним боржником з [PERSON] Рішенням Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 18 квітня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» заборгованість за договором №10-002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової карти VISA в сумі 151 174, 14 грн., з яких: заборгованість за кредитом 123 321, 29 грн.; заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) 69,59 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 300 грн.; заборгованість за процентами 27 483, 26 грн. та понесені витрати з оплати судового збору в сумі 2 256 грн., а всього 153 430 грн. 14 коп.; в задоволенні решти позовних вимог до [PERSON] відмовлено; в задоволенні позовних вимог до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено повністю. В апеляційній скарзі ПАТ «Енергобанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги ПАТ «Енергобанк» посилається на незаконність, необґрунтованість рішення суду та невідповідність висновків суду обставинам справи; апелянт вважає, що строк для звернення до суду з вимогами до поручителів починається саме з 06.09.2015 року, оскільки позичальник (а відтак і поручителі) узяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 06.09.2015 року (з урахуванням продовження строку дії кредитної лінії - пункт 2.6 договору), сплачуючи щомісячно не менше суми мінімального платежу (пункт 5.4. та відповідно до п. 1.5 Тарифів, складає 5% від суми боргових зобов'язань, але не менше 50 грн.), а остаточний розрахунок здійснюється в день закінчення строку дії кредитної лінії (06.09.2015р.); апелянт звертає також увагу на те, що суд абсолютно не звернув уваги на строк закінчення основного зобов'язання (06.09.2015 р.) та не здійснив розрахунку зменшення окремих зобов'язань поручителів за кредитом з урахуванням щомісячних мінімальних платежів (п.1.5 Тарифів - 5% від суми боргових зобов'язань, але не менше 50 грн. щомісячно); враховуючи, що основне зобов'язання мало бути виконане 06 вересня 2015 року, а ПАТ «Енергобанк» звернулось до суду в грудні 2015 року, строк для пред'явлення вимог до поручителів не є таким, що пропущений. У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились; про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши доповідь судді, перевіривши в межах оскарження доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Енергобанк» до [PERSON] суд виходив з того, що він свої зобов'язання за кредитним договором №10-002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA не виконує і має заборгованість, яка станом на 26 листопада 2015 року згідно наданого позивачем розрахунку становить 234 992, 42 грн.; при цьому задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення штрафів за період з 06 вересня 2012 року по 13 квітня 2014 року суд виходив з того, що відповідачами у справі не заявлено вимог про застосування строку позовної давності, як то передбачено ч. 4 ст. 267, ч.2 ст. 258 ЦК України, а щодо стягнення штрафів за період з 14 квітня 2014 року по 26 листопада 2015 року, то суд виходив з положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Закону України «Про боротьбу із тероризмом», розпорядження КМ України від 2 грудня 2015 року №1275-р, яким затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція та наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ №33/6/а від 7 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», врахувавши, що відповідачі зареєстровані і проживають у [ADDRESS]. В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому в апеляційному порядку не перевіряється. Відмовляючи ПАТ «Енергобанк» у задоволенні позовних вимог до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд виходив з того, що банком пропущений шестимісячний строк для пред'явлення вимог до поручителів, який повинен обчислюватися з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до ст. 261 ЦК України, а саме - з 01 березня 2015 року, проте банком позовні вимоги пред'явлені лише 09 грудня 2015 року. Крім того, суд виходив з висновку проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до якого підписи в оригіналі договору поруки №10-002923-01-П2 від 16.08.2013 року в графі «Поручитель» від імені [PERSON] виконано не [PERSON], а іншою особою, встановити, ким - [PERSON] або іншою особою виконано підпис в оригіналі договору поруки №10-002923-01-П1 від 16.08.2013 року в графі «Поручитель» від імені [PERSON] не виявилося можливим, а відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції 06 вересня 2012 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] був укладений договір №10-002923-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. Відповідно до п. 2.1.2 кредитного договору банк надав держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит був наданий в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим договором, а держатель зобов'язався повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим договором. Згідно п.п. 2.1.3, 2.3. договору розмір кредитного ліміту складав 50 000,00 грн. Пунктом 2.6. кредитного договору встановлено, що строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови, що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах. Пунктом 5.4 договору передбачено, що держатель зобов'язаний не пізніше останнього банківського дня строку дії платіжного періоду та за умови, що сума мінімального платежу перевищує розмір пільгової частини мінімального платежу, а також в інших випадках, передбачених Правилами, щомісяця погашати в повному обсязі суму мінімального платежу. 16 серпня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до договору № 10-002923-01 від 06 вересня 2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, за умовами якої розмір кредитного ліміту складає 80 000,00 гривень. 06 вересня 2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань по договору № 10-002923-01 від 06 вересня 2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно пункту 1 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з договору № 10-002923-01 від 06.09.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, відповідно до якого кредитор відкриває боржнику кредитну лінію з лімітом в розмірі 50 000 грн. на строк з 06 вересня 2012 року по 06 вересня 2013 року. 16 серпня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до договору поруки б/н від 06 вересня 2012 року, відповідно до якої пункт 1 договору поруки викладений у новій редакції, а саме: поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з договору № 10-002923-01 від 06 вересня 2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA від 06 вересня 2012 року, відповідно до якого кредитор відкриває боржнику кредитну лінію з лімітом в розмірі 80 000 грн. на строк з 06 вересня 2012 року по 06 вересня 2014 року. 16 серпня 2013 року з метою забезпечення виконання зобов'язань по договору №10-002923-01 від 06 вересня 2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладені договори поруки відповідно № 10-002923-01-П1, № 10-002923-01-П2, 10-002923-01-П3. Згідно пункту 1 зазначених договорів поруки поручителі зобов'язуються відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з договору № 10-002923-01 від 06 вересня 2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, відповідно до якого кредитор відкриває боржнику кредитну лінію з лімітом в розмірі 80 000 грн. на строк з 06 вересня 2012 року по 06 вересня 2014 року. Отже, із зазначених договорів поруки вбачається, що в них визначений строк їх дії, а саме до 06 вересня 2014 року. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Строк, передбачений зазначеною нормою, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку пред'явлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а також і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. Оскільки строк дії поруки, встановлений у договорах поруки, укладених між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], закінчився 06 вересня 2014 року, а банк звернувся до суду з позовом про стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором у грудні 2015 року, тобто після припинення зобов'язань поручителів, позовні вимоги ПАТ «Енергобанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] як поручителів не підлягають задоволенню саме з цих підстав. Посилання суду першої інстанції на положення другого речення частини четвертої ст. 559 ЦК України, як на підставу у відмові у задоволенні позовних вимог до поручителів є помилковими, оскільки договорами поруки визначений конкретний строк, а саме 06 вересня 2014 року, після закінчення якого порука припиняється. З цих же підстав є необгрунтованими і доводи апеляційної скарги щодо строку закінчення основного зобов'язання 06 вересня 2015 року, оскільки договорами поруки визначений конкретний строк, а саме 06 вересня 2014 року, після закінчення якого порука припиняється. Посилання суду першої інстанції на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечували сам факт підписання ними спірних договорів поруки, посилаючись на те, що вони не укладали договори поруки №10-002923-01-П1 від 16.08.2013 р., №10-002923-01-П2 від 16.08.2013 р. з ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором №10-002923-01 від 06.09.2013 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA [PERSON] Про цей договір поруки їм стало відомо лише після отримання позовної заяви. Вважають, що договір злочинним шляхом без їх відома підписаний співробітниками ПАТ «ЕНЕРГОБАНК». Для цього в ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» були всі необхідні відомості для підписання договору поруки, оскільки між ними та ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» 19.07.2013 року був укладений договір про надання кредитної лінії № КЛ-01-2013, іпотечний договір від 19.07.2013 року. Між дружиною [PERSON] - [PERSON] та ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» був укладений договір поруки № КЛ-01-2013/П від 19.07.2013 р., в якому вона виступила поручителем, а відповідно до висновку № 1312 від 23.02.2017 року проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи, підписи в оригіналі договору поруки № 10-002923-01-П2 від 16.08.2013 року в графі «Поручитель» від імені [PERSON] виконано не [PERSON], а іншою особою. Встановити, ким - [PERSON] або іншою особою виконано підпис в оригіналі договору поруки № 10-002923-01-П1 від 16.08.2013 року в графі «Поручитель» від імені [PERSON], не виявляється можливим, оскільки підпис нанесено конструктивно-простими рухами (підпис виконано повторюваними петльовими рухами, у транскрипції підпису відсутні буквені елементи) та представляє собою обмежений графічний матеріал, в якому не відобразились в достатній мірі ознаки почерку та підпису виконавця, не має правового значення, оскільки відповідачами [PERSON] та [PERSON] не заявлялись позовні вимоги про визнання недійсними договорів поруки з цих підстав.

Outcome: partial