Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Ужгородська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів соціальної допомоги у розмірі 45 711,85 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Перечинського районного суду від 15 липня 2016 року [PERSON] засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358,ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України. Крім цього, даним вироком суду, який набрав законної сили, встановлено, що 22 грудня 2015 року відповідачкою до Управління праці та соціального захисту населення Перечинської РДА подано підроблені документи, а саме довідки про доходи № 97 від 17 грудня 2014 року і № 99 від 22 грудня 2014 року, трудову книжку серії АН № 171929 та заяву «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг» № 3540 від 22 грудня 2014 року, в яких було зазначено відомості про те, що її співмешканець [PERSON] працевлаштований експедитором у приватній виробничо-торгівельній фірмі «РАЙЗ», де і отримує заробітну плату. У період з 01 грудня 2014 року по 31 травня 2015 року Управлінням соціального захисту населення Перечинської РДА [PERSON] на підставі вказаних документів було призначено соціальну допомогу як малозабезпеченій сімї, внаслідок чого в порушення Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» та п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року нею було незаконно отримано виплати в сумі 45 711,85 грн. Оскільки на даний час вказані кошти відповідачем не повернуті, а цивільний позов у кримінальному провадженні не предявлявся, тому просить заявлені вимоги задовольнити. У судовому засіданні прокурор Когут О.В. позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, однак зазначила, що відповідачем на даний час сплачено 200 грн. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала та вказала, що на даний час нею сплачено 200 грн., решту заборгованості зобовязалася сплачувати щомісячно. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2016 року, що набрав законної сили, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, у передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст.358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі 90 (девяносто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 (одна тисяча пятсот тридцять) гривень. Вказаним вироком встановлено, що 22 грудня 2015 року [PERSON] умисно, переслідуючи корисливий мотив, використала підроблені документи, а саме подала до управління праці та соціального захисту населення Перечинської РДА: 1. Довідки про доходи № 97 від 17 грудня 2014 року, та № 99 від 22 грудня 2014 року, в яких були вказані неправдиві відомості згідно яких, її співмешканець [PERSON], [INFO], житель. с. Зарічево, вул. Ужанська, 79 Перечинського району, на момент подання заяви працевлаштований експедитором на приватній виробничо-торгівельній фірмі «РАЙЗ», де і отримує заробітну плату; 2. Трудову книжку серії АН № 171929, в яку було внесено фіктивний запис, про те, що [PERSON] працевлаштований експедитором на приватній виробничо-торгівельній фірмі «РАЙЗ» від листопада 2013 року; 3. Заяву № 3540 від 22 грудня 2014 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг», форма якої затверджена наказом Міністерства соціальної політики України № 96 від 22 лютого 2012 року, в якій було вказано відомості про те, що [PERSON] працевлаштований експедитором на приватній виробничо-торгівельній фірмі «РАЙЗ», де і отримує заробітну плату. На підставі вказаних документів обвинуваченій [PERSON] в порушення Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року, в період із 01 грудня 2014 року по 31 травня 2015 року було незаконно призначено соціальну допомогу як малозабезпеченій сім'ї у сумі 45 711,85 грн., чим державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації спричинено матеріальні збитки на вказану суму (а. с. 9-14). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим Постановою Кабінетом Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення у разі неповернення таких коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Отже, з врахуванням вищенаведеного та того, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а відповідачем отримані виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у добровільному порядку повернуті тільки в розмірі 200 грн., що визнано сторонами і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (99,56 % від ціни позову), з відповідача слід стягнути на користь держави 1 371,97 грн. (1 378 грн. х 99,56 %) судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial