Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 19 липня 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір, на підставі якого банк відкрив йому рахунок та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком на 2 (два) роки з моменту її випуску. Ліміт кредитної лінії становив 75000 грн, а сума кредиту, що була доступна, складала 1000 грн. Протягом 2014-2015 років він користувався карткою та частково погасив суму кредиту, проте у зв`язку із скрутним фінансовим становищем на той час він не зміг сплачувати кредит, тому за ним виник борг. Але коли він в 2017 році звернувся до банку, щоб погасити борг йому було повідомлено, що його рахунок закрито, тому при внесенні ним коштів вони не будуть зараховані як погашення боргу. В липні 2020 року він отримав претензію від ТОВ «Вердикт Капітал», а потім також постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. про відкриття виконавчого провадження № 63020575 від 14 вересня 2020 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 19853 грн 85 коп. Зазначає, що ним заперечується наявність в нього такої суми заборгованості по кредитному договору, який був укладений 19 липня 2014 року з ПАТ «Альфа Банк» та яка вказана у виконавчому написі. Крім того, оспорюваний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідачем при зверненні до нотаріуса для вчинення виконавчого напису був пропущений строк позовної давності по стягненню як суми кредиту, так і процентів та інших платежів. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований у реєстрі за № 18224 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 19853 грн 85 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 04 листопада 2020 року на 10-годину 00 хв. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову. При цьому, зазначає, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, відповідач не погоджується із заявленою сумою витрат на правничу допомогу. Зокрема, прибутковий касовий ордер, долучений до позовної заяви, не містить всіх обов`язкових реквізитів. Позивачем не було надано жодного належного доказу щодо отримання гонорару у заявленому розмірі. (а.с. 44-50). Третя особа пояснення щодо позову або відзиву у встановлений судом строк не подала. 04 листопада 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 30 листопада 2020 року за клопотанням представника позивача. 30 листопада 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 28 грудня 2020 року у зв`язку з витребуванням доказів. 28 грудня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 20\~січня 2021 року за клопотанням представника позивача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2021 року закрито підготовче провадження у вказаній справі, призначено справу до судового розгляду на 03 березня 2021 року. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON] про задоволення позову, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 липня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, на підставі якого банк відкрив йому рахунок та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком на 2 (два) роки з моменту її випуску. Ліміт кредитної лінії становив 75000 грн, сума кредиту, що була доступною клієнту на момент видачі картки складала 1000 грн. (а.с. 6). 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за № 18224, за яким було запропоновано звернути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №\~630178060 від 19 липня 2014 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21 червня 2016 року є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником якого на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-ІКІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», правонаступником якого на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал», на загальну суму 19853 грн 85\~коп. ( а.с. 118). \~ \~ \~ \~Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 вересня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 19853 грн 85 коп. (а.с. 10). За загальним правилом статей 15, 16\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39\~Закону України\~«Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.\~1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 14 серпня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Разом з тим, як вбачається з поданих приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису документів, укладений між АТ «Альфа-Банк» та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально (а.с. 106-112), тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Таким чином, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, заслуговують на увагу суду доводи позивача про те, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною, так як з наданої позивачем виписки до угоди № 2486727 за період з 19 липня 2014 року по 19 червня 2016 року вбачається, що останній платіж був здійснений позивачем для погашення заборгованості за кредитним договором ще 13 січня 2015 року, після чого позивач жодних платежів за кредитом не здійснював, а 16 червня 2016 року банк заблокував суми на рахунку позивача і заборгованість позивача за кредитним договором станом на 19 червня 2016 року становила 5122 грн 52\~коп. (а.с. 63-64). Отже, з дня виникнення у відповідача права вимоги за кредитним договором минуло більше трьох років, що виключає наявність правових підстав для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Також суд звертає увагу на те, що заборгованість позивача, яка існувала станом на 19 червня 2016 року, тобто на момент відступлення АТ «Альфа-Банк» прав вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредитні Ініціативи» на підставі договору відступлення прав вимоги від 21 червня 2016 року, була іншою, ніж та, яка заявлена відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» до стягнення згідно виконавчого напису. Однак, на зазначене порушення нотаріус уваги не звернув та вчинив оспорюваний виконавчий напис, у тому числі, на підставі виписки з особового рахунка позивача, яка не містить розрахунку суми заборгованості із зазначенням періоду її виникнення (а.с. 113). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки спір вирішено на користь позивача, тому з відповідача на його користь підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у сумі 840 грн 80 коп. (а.с. 19) та за подання заяви про забезпечення позову у сумі 420\~грн 40 коп. (а.с. 23), а всього у сумі 1261 грн 20 коп. Також на підставі ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5200 грн, факт понесення та розмір яких підтверджується наявними в матеріалах справи належними і допустимими доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги від 21 вересня 2020 року, описом робіт, наданих послуг, виконаних адвокатом від 03 березня 2021 року, актом здачі-приймання виконаних робіт, надання послуг, виконаних адвокатом від 03 березня 2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордера на суму 5200 грн (а.с. 16-17, 129, 130, 131). При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про невідповідність прибуткового касового ордера вимогам закону, як необґрунтовані. На підставі викладеного,

Outcome: approved