Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У вересні 2019 року до Василівського районного суду звернулося ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Василівського міжрайонного району електричних мереж із позовом до [PERSON] . У позовній заяві зазначено, що 06.11.2010 року між ВАТ «Запоріжжяобленерго» (з 01.02.2017 року - ПАТ «Запоріжжяобленерго») в особі ВСП Василівського РЕМ (з 12.09.2019 року - в особі Василівського міжрайонного району електричних мереж) та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією №25800047/12952. Умовами п. 1 Договору передбачено обов`язок Позивача забезпечувати надійне постачання електричної енергії Відповідачу, а Відповідач зобов`язаний оплачувати Позивачу вартість одержаної (спожитої) електричної енергії відповідно до умов Договору. Згідно п. 42 ПКЕЕН діючих на той час та п.9.5 договору споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. За період часу з 28.11.2017 року по 01.01.2019 року [PERSON] спожив 7489кВт/год. електроенергії, що у грошовому еквіваленті склало 7217 грн. 38коп. Однак в порушення вищенаведених вимог ПКЕЕН та умов договору Відповідач не здійснив оплату, що призвело к виникненню заборгованості у розмірі 7217,38 грн. До теперішнього часу вказана заборгованість не оплачена. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу за спожиту електроенергію 7217,38 грн. та суму сплаченого судового збору 1921 грн. Представник позивача Яковішина Л.В. в судове засідання не з`явилася, проте суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без поважних причин, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Судом встановлено, що 06.11.2010 року між ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі ВСП Василівського РЕМ та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією №25800047/12952. Умовами п. 1 Договору передбачено обов`язок Позивача забезпечувати надійне постачання електричної енергії Відповідачу, а Відповідач зобов`язаний оплачувати Позивачу вартість одержаної (спожитої) електричної енергії відповідно до умов Договору. Згідно п. 42 ПКЕЕН діючих на той час та п.9.5 договору споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. За період часу з 28.11.2017 року по 01.01.2019 року [PERSON] спожив 7489кВт/год. електроенергії, що у грошовому еквіваленті склало 7217 грн. 38коп. Однак в порушення вищенаведених вимог ПКЕЕН та умов договору Відповідач не здійснив оплату, що призвело к виникненню заборгованості у розмірі 7217,38 грн. До теперішнього часу вказана заборгованість не оплачена. Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526, ч.1 ст.527, ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України - зобов`язання повинно бути виконане належним чином, належною стороною та у строк встановлений договором або законом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Василівського міжрайонного району електричних мереж позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання за укладеним договором №25800047/12952 від 06 листопада 2010 року належним чином не виконує, наявна заборгованість, відповідачем [PERSON] до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 7217,38 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 1921 грн.

Outcome: approved