Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

у вересні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 04.10.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району м. Києва, актовий запис № 418. В обґрунтування позову зазначено, що в період шлюбу у сторін народилась дитина, яка на даний час є повнолітньою. Подружнє життя із відповідачем не склалось. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство між сторонами не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо, у зв`язку із різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами. Збереження формально зареєстрованого шлюбу суперечить його інтересам, в зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.09.2019 року, позов було передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.09.2019 року, було виправлено описку в ухвалі судді від 09.09.2019 року та вказано про необхідність передачі справи до Голосіївського районного суду м. Києва. 22.11.2019 року справа надійшла до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON]. від 25.11.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , на підставі розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2020 року № 479, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи міститься письмова заява представників сторін про розгляд справи без їх участі, просили шлюб розірвати, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в підготовчому судовому засіданні на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 04.10.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району міста Києва було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис № 418, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Доказів про наявність у сторін на час звернення з даним позовом до суду спільних неповнолітніх дітей, матеріали справи не містять. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливе. Згідно із ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналогічна позиція викладена і в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги спільну заяву представників сторін та те, що має місце припинення подружніх стосунків, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому позов є обґрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved