Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У грудні 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що 16 січня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальною кредитної лінії за яким відповідач отримала кредит на суму 15000,00 грн. строком дії картки 2 роки, з виплатою кредиту щомісяця частинами зі сплатою за користування коштами 26,0% річних згідно графіку, проте відповідачем в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, а у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, тому позивач, згідно зменшених позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 13 квітня 2017 року в сумі 9344,37 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 9118,89 грн., заборгованості за відсотками в сумі 174,58 грн., штрафу 50,00 грн., а також покласти на відповідача судові витрати у справі в сумі 1378,00 грн. В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що відповідач частково сплатила заборгованість, що виникла станом на 30 листопада 2016 року, проте оскільки було наявне порушення умов договору, то банк набув права дострокового виконання зобов?язань в повному обсязі, розмір якого станом на 13 квітня 2017 року слав 9344,37 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала як за фактом наявного порушення нею кредитних зобов?язань, так і за розміром загальної заборгованості, проте пояснила, що заборгованість виникла з незалежних від неї причин, через втрату роботи і доходів, і як тільки вона та її син змогли, одразу погасили заборгованість, зокрема, у січні-березні 2017 року загальним розміром 12650,00 грн.. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 16 січня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір за програмою «Миттєва готівка», який складається з оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та анкети-заяви про акцепт пропозиції банку на укладення вказаного договору, що долучені до матеріалів справи в копії (а.с.4-5, 6-14, 15, 16), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику кошти в сумі 15000,00 грн. на споживчі потреби зі сплатою за користування ними 26,00% річних строком дії картки 2 роки і ліміту кредитної лінії 1 рік (п.3.1.1, 3.2., 3.3. оферти та акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії). За умовами цього договору [PERSON], одержавши від банку у власність кошти в сумі 15000,00 грн. шляхом перерахування на картку на рахунок №26255003867017, що обєктивно підтверджується випискою з особового рахунку останньої та визнано відповідачем, зобов'язалася використовувати кошти за цільовим призначенням, повернути банку кредит у строк до 16 січня 2018 року, сплативши відсотки за користування кредитом, здійснюючи виплати щомісячно частинами у порядку і строки, встановлені договором у п.п. 7, 8, та довідкою про умови кредитування з використанням картки «Миттєва готівка». Також між сторонами укладений 16 січня 2016 року договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за умовами якого відповідачу відкритий відповідний картковий рахунок для здійснення операцій за укладеним кредитним договором (а.с.16, 6-15). За змістом ст.ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Вказаним вимогам кореспондують положення п.4.3.16 договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 16 січня 2016 року та акцепт пропозиції на укладення угоди. Досудова вимога ПАТ «Альфа-Банк» за вих. №94159-102 б/б від 07 грудня 2016 року про погашення заборгованості протягом 30 календарних днів з дня відправлення вимоги та протягом 3-х днів з дня отримання вимоги, направлена банком за даними поштового реєстру рекомендованих поштових відправлень 09 грудня 2016 року та отримана відповідачем, що нею визнано у судовому засіданні, залишена без виконання (а.с.19, 20). З огляду на викладене, враховуючи наявні у справі докази в підтвердження часткового виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України, зокрема, квитанції від 19 грудня 2016 року на суму 9600,00 грн., від 16 січня 2017 року на 800,00 грн., від 08 лютого 2017 року на 800,00 грн., від 17 лютого 2017 року на 650,00 грн., від 06 березня 2017 року на 800,00 грн. (а.с.42-42-зворот, 49), суд дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем та визнаних відповідачем (а.с.59). Звідси, оскільки відповідач вносила платежі нерегулярно і у менших ніж визначено умовами договору розмірах, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України боржник відступила від умов про частину виконуваного обовязку і строків виконання за графіком, у звязку з чим на час звернення до суду остання прострочила виконання згідно ст. 612 ЦК України. Таким чином, залишок суми кредиту і процентів за користування ним станом на 13 квітня 2017 року склав 9118,89 - тіла кредиту, 174,58 грн. процентів, і позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України набув право дострокового виконання зобов'язання в повному обсязі з нарахуванням процентів за користування коштами до дня кінцевого розрахунку, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача вказані суми. Крім того, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.9 кредитного договору (акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії), відповідач з урахуванням строку позовної давності визначеного п. 9 договору, зобовязана сплатити за час прострочення штраф в межах заявлених позовних вимог 50,90 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved