Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

у грудні 2015 позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.03.2012 року відповідачем накладено арешт на належне йому майно з приводу примусового виконання виконавчого листа № 2-5687 від 15.09.2003 року, виданого Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 1\\6 частини усіх його видів заробітку. За період часу із 2013 по 2015 рік утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 17127, 17 грн. За період часу із 18.12.2015 року по 19.12.2015 року він повністю погасив дану заборгованість. Однак, на виконання постанови державного виконавця накладено арешт на належне йому нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. У зв'язку із цим, позивач просить суд зняти арешт з вказаних вище квартир, які накладено 03.03.2012 постановою державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові, просить їх задовольнити. Представник відповідача Бойко О.В. при прийнятті рішення покладається на розсуд суду, оскільки на день розгляду справи у суді заборгованість про сплаті аліментів відсутня. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 03.03.2012 року державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5687, виданого 15.09.2003 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів по 1\\6 частині усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] - накладено арешт на все нерухоме майно, а саме на кв. [ADDRESS] та на кв.[ADDRESS], що належить боржнику [PERSON] лише в межах суми боргу. Згідно описової частини даної постанови за боржником рахується заборгованість по аліментах, яка на 01.03.2012 року складала 10622, 89 грн. Згідно наданої довідки державним виконавцем заборгованість боржника [PERSON] станом на 01.11.2015 року становила 17127, 17 грн. В судовому засіданні державним виконавцем надано довідку згідно якої станом на 19.01.2016 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів відсутня. Переплата складає 2102, 64 грн. Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. (а.с.23). Одночасно мається запис про накладення арешту на дане нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборону на його відчудження від 03.03.2012 року державного виконавця Явір Ю.О. Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином судом встановлено, що позивач на час розгляду справи у суді повністю погасив заборгованість по аліментах, у зв'язку з чим відпала необхідність у накладенні арешту на належне йому майно. З урахуванням викладеного приходжу до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати суд вирішує у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved