Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

У грудні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ДВНЗ «Криворізький національний університет» в особі: проректора з науково-педагогічної навчальної роботи [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 1058 від 31.08.2016 року, про надання освітніх послуг. Відповідно до І розділу зазначеного договору, позивач взяв на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити його навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, починаючи з 3 курсу 5 семестру, за напрямом гірництво, форма навчання заочна. Згідно п. 1.2 Договору, строк надання освітньої послуги з 01.09.2016 р. по 30.06.2019 р.. Відповідно до п. 3.1. Договору, відповідач зобовязався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у терміни, що встановлені договором. Згідно п. 5.1. Договору, загальна вартість освітньої послуги на час укладення договору становила 15963 грн., з яких: - у 2016-2017 навчальному році - 5321 грн.; - у 2017-2018 навчальному році 5321 грн.; - у 2018-2019 навчальному році 5321 грн.. Пункт 5.3. Договору встановлює, що відповідач повинен був вносити оплату щомісяця. Відповідно до наказу ДВНЗ «Криворізький національний університет» № 1531су від 02.12.2016 р. відповідача було відраховано за порушення умов договору про платне навчання. Так у період з 01.11.2016 р. по 30.11.2016 р., не оплатив за надані позивачем освітні послуги. Відповідачу була направлена претензія № 154 від 30.03.2017 р. на суму 530,30 грн., на яку відповідачем не було прореаговано належним чином. Відповідно до розділу 6 договору за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Тому, за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги відповідачу нараховано: - 132,57 грн. інфляції; - 32,62 грн. три відсотки річних. Основний борг складає 530,30 грн.. Загальна сума заборгованості складає 695,49 грн.. Відповідач відзив на позов не надав. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що між ДВНЗ «Криворізький національний університет» в особі: проректора з науково-педагогічної навчальної роботи [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 1058 від 31.08.2016 року, про надання освітніх послуг. Відповідно до І розділу зазначеного договору, позивач взяв на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити його навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, починаючи з 3 курсу 5 семестру, за напрямом гірництво, форма навчання заочна. Згідно п. 1.2 Договору, строк надання освітньої послуги з 01.09.2016 р. по 30.06.2019 р.. Відповідно до п. 3.1. Договору, відповідач зобовязався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у терміни, що встановлені договором. Згідно п. 5.1. Договору, загальна вартість освітньої послуги на час укладення договору становила 15963 грн., з яких: - у 2016-2017 навчальному році - 5321 грн.; - у 2017-2018 навчальному році 5321 грн.; - у 2018-2019 навчальному році 5321 грн.. Пункт 5.3. Договору встановлює, що відповідач повинен був вносити оплату щомісяця. Відповідно до наказу ДВНЗ «Криворізький національний університет» № 1531су від 02.12.2016 р. відповідача було відраховано за порушення умов договору про платне навчання, так як у період з 01.11.2016 р. по 30.11.2016 р., не оплатив за надані позивачем освітні послуги. Відповідачу була направлена претензія № 154 від 30.03.2017 р. на суму 530,30 грн., на яку відповідачем не було прореаговано належним чином. Відповідно до розділу 6 договору за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (а.с. 6, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17). Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобовязаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлене договором чи законом. Із цього випливає, що студент не виконуючи зобовязання по оплаті за навчання, систематично порушував умови договору. Згідно ст. 611 п. 1 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі відшкодування збитків та сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги відповідачу нараховано: - 132,57 грн. інфляції; - 32,62 грн. три відсотки річних. Основний борг складає 530,30 грн.. Таким чином загальна сума заборгованості складає 695,49 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним за подачу позову 1762 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 611, 625, 903 ЦК України, та

Outcome: approved