Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Маючи намір розпорядитися квартирою шляхом укладання договору купівлі-продажу, дізналася, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна за р. №1644874. Обтяження зареєстровано 01.02.2005 на підставі постанови серія та номер АМ №161627, виданої 31.01.2005 ДВС Ленінського РУЮ м. Запоріжжя. При цьому власником квартири та боржником зазначено [PERSON] , хоча на цей час власником квартири була позивачка. Підстави для арешту майна позивачки відсутні, в органах виконавчої служби виконавче провадження, у якому здійснено накладення арешту, не перебуває, а тому позивачка звернулась до суду з даним позовом, просить зняти арешт нерухомого майна, а саме, квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 1644874, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови серія та номер АМ №161627, виданої 31.01.2005 ДВС Ленінського РУЮ м. Запоріжжя. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. В судове засідання учасники процесу не з`явились. Представник позивачки адвокат Гнатюк О.А. подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відзив на позов не надав, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2004, яке набрало законної сили 23.12.2004, що підтверджується копією судового рішення, Витягом Про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОП ЗМБТІ, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 191036638 від 02.12.2019. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на зазначений об`єкт нерухомості існує один запис про обтяження (арешт нерухомого майна), реєстраційний номер 1644874, зареєстрований 01.02.2005 Першою запорізькою державною нотаріальною конторою. Підставою обтяження є постанова серія та номер АМ №161627, видана 31.01.2005 ДВС Ленінського РУЮ м. Запоріжжя. Власником об`єкту обтяження зазначено [PERSON] . Згідно відповіді Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя від 28.11.2019 року (Вих. № 67453) надання відомостей щодо підстав винесення даної постанови про арешт майна боржника та відповідно копії постанови про арешт майна боржника, не є можливим, у зв`язку з тим, що згідно інформації з ВП (спецрозділ) виконавчі документи щодо боржника [PERSON] почали надходити на виконання з 2008 року. Надати інформацію за період 2005-2008 років неможливо, оскільки передані до архіву державної виконавчої служби справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких (три роки від дати завершення виконавчого провадження) закінчився, були знищені згідно п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби. Таким чином, у зв`язку з тим, що виконавче провадження не теперішній час знищене, а тому перевірити, за яким виконавчим документом було накладено арешт неможливо. З огляду на вказане, припинити чинність арешту немає можливості, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч.4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких не відноситься відсутність виконавчих проваджень, знищених у відповідності до п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Арешт нерухомого майна, що належить позивачці, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника серія та номер АМ №161627, виданої 31.01.2005 ДВС Ленінського РУЮ м. Запоріжжя, у завершеному виконавчому провадженні не знято, що порушує законні права та інтереси позивачки щодо розпорядження майном, власником якого вона є. При цьому суд також враховує, що боржником за вказаним виконавчим провадження значиться [PERSON] , який на момент накладення арешту не був власником вищезазначеного нерухомого майна. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 3 даної статті встановлено підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини у відкритому виконавчому провадженні. Згідно ч.5 ст.59 даного закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Системний аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду, а тому, у зв`язку з тим, що станом на час розгляду справи відсутні будь-які передбачені законом підстави для існування арешту належного позивачці майна, а наявність такого обтяження порушує її право власності, суд приходить до висновку що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved