Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення збитків у порядку регресу, посилаючись на те, що 30 жовтня 2009 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес» д.н.[NUMBER] та автомобілем «Ауді» д.н.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілям були заподіяні технічні пошкодження; позивач взяте на себе зобов'язання виконав належним чином і виплатив власнику автомобіля «Мерседес» д.н. [NUMBER], який був застрахований позивачем, страхове відшкодування у розмірі 25 950,91 грн. з правом зворотної вимоги (регресу), у зв'язку із чим звертається до суду і просить стягнути з відповідача різницю між фактично сплаченим позивачем товариству «Фірма «Зюдпак» розміром страхового відшкодування і розміром відшкодування, виплаченого страховиком відповідача, яка становить 9 814,39 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 18 грудня 2008 року між ПАТ «Акціонерна страхова компанія«АСКА» та ТОВ «Фірма «Зюдпак» Україна» укладено договір страхування транспортного засобу № 7293416 автомобіля «Мерседес» д.н. [NUMBER]. (а.с.3 - 7). 30 жовтня 2009 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес» д.н.[NUMBER] та автомобілем «Ауді» д.н.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілям були заподіяні технічні пошкодження. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2009 року ДТП сталося з вини [PERSON], внаслідок порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України. (а.с. 2 - копія постанови) 19.06.2012 року до ПАТ «Акціонерна страхова компанія«АСКА» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку і відшкодування відповідної шкоди, в зв'язку із чим позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 25 950,97 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 4068, 4137, 4052, 4087, 4091 (а.с. 17, 18). Розмір стразового відшкодування було визначено позивачем у сумі 25 950,97 грн. на підставі наявних у матеріалах справи копій розрахунку страхового відшкодування і страхового акту, що були здійснені ПАТ «Акціонерна страхова компанія« АСКА» (а.с. 8, 16). Водночас, згідно із наявною у матеріалах справи копією Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ № 15С/11 від 19.11.2009 року, розмір завданого у результаті вказаної ДТП власнику автомобіля «Мерседес» д.н.[NUMBER] матеріального збитку склав 16 136,58 грн.(а.с. 9-10). Як вбачається з позовної заяви, пояснень відповідача у справі, письмових пояснень ПАТ «Страхова компанія «Провідна», платіжного доручення №0011224 від 10.03.2010 року, страховик відповідача на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, серія ВВ №6383350 від 16.12.2008 року, сплатив позивачеві страхове відшкодування у розмірі 16 136,58 грн. При цьому, вирішуючи питання про розмір страхового відшкодування, ПАТ «Страхова компанія «Провідна» виходило із дійсного розміру заподіяних у результаті ДТП збитків, на підставі вказаного Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ № 15С/11 від 19.11.2009 року. Підставою для подання даного позову стало те, що на думку позивача, із врахуванням положень статті 1194 ЦК України, відповідач зобов'язаний йому виплатити різницю між фактично сплаченим позивачем товариству «Фірма «Зюдпак» розміром страхового відшкодування і розміром відшкодування, виплаченого страховиком відповідача, яка становить 9 814,39 грн. Однак, визнати такі вимоги позову законними і обґрунтованими не можна, виходячи із такого. Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (стаття 27 Закону України «Про страхування»). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). За змістом наведених правових норм після виплати страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги яке страхувальник (особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто, у даному випадку обсяг вимог страховика має відповідати розміру заподіяним зобов'язаною особою збитків, що не були компенсовані страховою виплатою за договором страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому розмір таких збитків має визначатись у встановлений Законом спосіб і у межах судового розгляду справи доводитись належними і допустимими доказами. Такими доказами не можуть бути складені ПАТ «Акціонерна страхова компанія «АСКА» розрахунок страхового відшкодування і страховий акт, на підставі яких позивачем були виплачені ТОВ «Фірма «Зюдпак» 25 950,97 грн. страхового відшкодування. При цьому, страховик у процесі цивільно-правових відносин із страхувальником може на власний розсуд прийняти рішення і виплатити будь-яку суму страхового відшкодування своєму клієнтові на підставі укладеного між ними договору добровільного страхування майнових збитків; водночас, з урахуванням зносу транспортного засобу та інших чинників, розмір такої виплати може перевищувати розмір реально заподіяних страхувальнику збитків особою, винною у настанні ДТП. Однак, це не може збільшувати обсяг грошової цивільно-правової відповідальності особи, винної у настанні ДТП, до якої заявлено вимогу про відшкодування шкоди у порядку регресу. Так, належним і допустимим доказом розміру завданих збитків є висновок про оцінку вартості матеріальної шкоди, що складається відповідним суб'єктом оціночної діяльності, у ході чого враховуються усі критерії оцінки із врахуванням вартості автомобілю, рівня його зносу та інші чинники, які впливають на визначення розміру завданої шкоди. Таким чином, із викладеного вбачається, що на підставі статті 993, 1194 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України «Про страхування», у даному випадку, позивач може бути носієм права вимоги до відповідача у межах заподіяних відповідачем збитків, що не були компенсовані його страховиком і які у даному разі мають визначатись згідно із Звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу № 15С/11 від 19.11.2009 року, за яким розмір завданих у результаті ДТП збитків склав 16 136,58 грн. При цьому у ході судового розгляду обґрунтованість даного звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди позивачем під сумнів не ставилась. Таким чином, враховуючи те, що у порядку регресу страховиком відповідача було виплачено ПАТ «Страхова компанія «Провідна» 16 136,58 грн. страхового відшкодування, то у даному разі регресні вимоги позивача, у межах заподіяних відповідачем у результаті ДТП фактичних збитків, були задоволені третьою особою у даній справі у повному обсязі. Наведене свідчить про необґрунтованість матеріально-правових вимог ПАТ «Акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення у порядку регресу збитків з [PERSON], що зумовлює відсутність підстав для задоволення даного позову. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed