Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

У грудні 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через його шкідливу звичку. На ґрунті цього, у них неодноразово виникали непорозуміння та сварки. Почуття поваги та любові один до одного втрачено. Більше двох років шлюб носить формальний характер, його збереження є недоцільним, оскільки сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, мають окремий бюджет. За таких обставин, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 27 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 696. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 січня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області (а.с. 15-16). 15.03.2019 року вищевказана цивільна справа надійшла до Броварського міськрайонного суду Київської області та автоматизованою системою розподілена на суддю Петришин Н.М. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату його проведення повідомлялася належним чином. До початку підготовчого засідання подала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити. Також, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не з`явився, про місце, час та дату його проведення повідомлявся належним чином. До початку підготовчого засідання подав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Згідно із ч.ч. 3 та 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 6-7). Зі змісту позовної заяви встановлено, що ведення спільного господарства та шлюбні стосунки між сторонами припинені два роки тому. Проти зазначеного не заперечував відповідач, оскільки подав заяву про визнання позову. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити їх інтересам. Як передбачено ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 8060590 від 13.12.2018 р. (оригінали квитанцій знаходяться у матеріалах справи). З огляду на вищевикладене, враховуючи норми ст. 142 ЦПК України, а також те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, розмір якого становить 352,40 грн. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved