Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 03 жовтня 1998 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] 30 грудня 2020 року подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. У період перебування в шлюбі ними була придбана за договором купівлі-продажу квартира за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що оскільки майно було придбано нею та відповідачем в період шлюбу, тому воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому вона має намір поділити вище вказане майно, шляхом визначення за нею Ѕ частку квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд здійснити поділ майна - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та розділити розрахунковий рахунок по сплаті комунальних послуг за квартиру між нею та відповідачем. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху. 12 січня 2021 року позивачем усунуто вказані в ухвалі суду недоліки. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 січня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 25 лютого 2021 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 лютого 2021 року, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 30 березня 2021 року. 30 березня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 13 травня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача. 13 травня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 14 липня 2021 року у зв`язку з витребуванням доказів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03 жовтня 1998 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 24 лютого 2000 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Канівець Л.О. за реєстровим номером 265, відповідачем [PERSON] придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,04 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, яка складається з двох жилих кімнат. Право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2000 року за реєстраційним номером 313 (а.с. 6). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 39). У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Виходячи з матеріалів справи, спірне майно, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,04 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, яка складається з двох жилих кімнат сторонами було придбано за час перебування у шлюбі, відтак, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними, що повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаної квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині поділу розрахункового рахунку по сплаті комунальних послуг за квартиру, оскільки позивачка не довела, чим саме порушено її право з боку відповідача за вказаною позовною вимогою. Крім того, сторони не позбавлені можливості вирішити вказану вимогу в позасудовому порядку на підставі судового рішення про поділ майна подружжя. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги в частині поділу майна подружжя задоволено, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 2633 грн. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в частині поділу розрахункового рахунку по сплаті комунальних послуг судові витрати зі сплати судового збору за вказаною вимогою покладаються на позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: partial