Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №15» Дніпровської міської ради, в якій просила: визнати недійсним наказ директора Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №15» Дніпровської міської ради № 21-к від 01.10.2015 року; визнати недійсним наказ директора Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №15» Дніпровської міської ради № 26-к/1 від 01.09.2016 року; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 7\~689 грн. 75 коп., а також втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 2\~569 грн. 89 коп. В обґрунтування позову зазначає, що з 03.02.2014 року по 26.05.2017 року [PERSON] працювала у Комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» Дніпровської міської ради на посаді прибиральниці на 1,5 ставки. У період перебування у трудових відносинах з відповідачем, останній неправомірно двічі звільняв позивача з суміщуваної посади. Зокрема, у період з 02.10.2015 року по 31.10.2015 року наказом директора відповідача № 21-к від 01.10.2015 року знято 0,25 ставки суміщуваної посади прибиральниці. А наказом директора відповідача від 01.09.2016 року № 26-к/1 знято 0,5 ставки суміщуваної посади прибиральниці. В результаті розгляду Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи № 204/8300/17 судом було прийнято рішення, яке набрало законної сили 05.05.2018 року, яким з відповідача на користь позивача було стягнуто в рахунок компенсації за невикористані дні відпустки суму у розмірі 912 грн. 44 коп. та доплату у розмірі 10% посадового окладу у сумі 1\~184 грн. 60 коп. Разом з цим, судом було роз`яснено позивачу, що в діючому законодавстві відсутній такий спосіб захисту права як поновлення на роботі з двох різних дат на визначену частину ставки одночасно по день фактичного звільнення зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу у вказані періоди. У цьому випадку, йому необхідно звернутись до суду з іншими позовними вимогами, зокрема, стягнення компенсації втрати частини заробітної плати. Враховуючи роз`яснення, які містяться в рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2018 року, вважає за необхідне звернутись до суду за захистом порушених прав позивача виходячи з наступного. Під час судового розгляду вищевказаної цивільної справи судом першої інстанції було безспірно встановлено, що: у відповідача були відсутні правові підстави щодо зміни ставок [PERSON] за внутрішнім суміщенням у розмірі 0,25 ставки з 02.10.2015р. та за внутрішнім суміщенням у розмірі 0,5 ставки з 01.09.2016 року по день звільнення 26.05.2017 року, про що прямо зазначив суддя у своєму рішенні. Таким чином, обставини щодо незаконності зняття з позивача 0,25 ставки за внутрішнім суміщенням у період 02.10.2015 року по 31.10.2015 року та зняття 0,5 ставки у період з 01.09.2016 року по день звільнення 26.05.2017 року, доказуванню не підлягає з підстав ч. 4 ст. 82 ЦПК України. У зв`язку з тим, що звільнення позивача з суміщуваної посади було неправомірним, за нею протягом усього часу незаконного звільнення зберігається заробітна плата на підставі статей 235, 236 КЗпП України. Таким чином, відповідач повинен сплатити розмір заборгованості по заробітній платі у розмірі 7\~689 грн. 75 коп. Крім того, розмір компенсації втрати частини доходів станом на липень 2018 року за розрахунками позивача становить 2\~569 грн. 89 коп. У зв`язку з викладеним, позивач вирішила звернутися до суду з даним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У \~відповідності \~до \~ч. 1 \~ст. \~15 \~ЦК \~України, кожна \~особа \~має \~право \~на \~захист \~свого \~цивільного \~права \~у \~разі \~його \~порушення, \~невизнання \~або \~оспорювання. Конституція України\~гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно\~погоджується,\~гарантує\~рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист\~від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. В судовому засіданні встановлено, що з 04 лютого 2014 року [PERSON] була прийнята на роботу у Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» Дніпропетровської міської ради на посаду прибиральниці на 1,5 ставки, що підтверджується витягом з наказу директора Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» № 3-к від 03 лютого 2014 року (а.с. 12). 14 грудня 2016 року на підставі наказу Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради № 296 від 14.12.2016 року Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» Дніпропетровської міської ради було перейменовано на Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» Дніпровської міської ради. На підставі наказу № 23-к від 26 травня 2017 року [PERSON] була звільнена з посади прибиральниці Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» Дніпровської міської ради за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, з 26 травня 2017 року, що підтверджується відповідною відміткою у трудовій книжці [PERSON] (а.с. 21-23). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У грудні 2017 року [PERSON] зверталась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» Дніпропетровської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації за невикористані дні відпустки, стягнення суми доплати (цивільна справа № 204/8300/17). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково та стягнуто з комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» Дніпропетровської міської ради на користь [PERSON] , в рахунок компенсації за невикористані дні відпустки тривалістю 14 календарних днів за період 2010 2013 роки, 2015- 2017 роки суму у розмірі 912 грн. 44 коп., доплату у розмірі 10 % посадового окладу за період з 01.11.2016 року по 26.05.2017 року у сумі 1 184 грн. 60 коп., а всього 2097 грн. 04 коп. (а.с. 8-11). Вказане рішення набрало законної сили 05 травня 2018 року. У вказаній позовній заяві позивачка зазначає, що у під час перебування в трудових відносинах з відповідачем, останній двічі незаконно знімав з позивачки частину ставки суміщуваної посади прибиральниці. Так, судом встановлено, що відповідно до наказу директора Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня\~школа №\~15» Дніпровської міської ради № 21-к від 01 жовтня 2015 року на підставі рішення директора школи з [PERSON] у зв`язку з виробничою необхідністю з 02 жовтня 2015 року було знято 0,25 ставки прибиральниці і встановлено їй з 02 жовтня 2015 року 1,25 ставки прибиральниці (а.с. 13). Не погодившись з вищевказаним наказом 08 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до відділу освіти Красногвардійської районної умісті Дніпропетровську ради з заявою про роз`яснення підстав для зняття з неї 0,25 ставки прибиральниці (а.с. 14). Листом № 997 від 22 жовтня 2015 року Відділом освіти Красногвардійської районної умісті Дніпропетровську ради Геренду Л.В. було повідомлено про те, що згідно пояснення директора школи, [PERSON] було призначено на посаду технічного працівника, яка передбачає 1 ставку. Через вакансію додатково нараховувалося ще 0,5 ставки. У зв`язку із прийняттям на вакантну посаду прибиральниці [PERSON] , додаткові 0,5 ставки між позивачем та новою працівницею керівник закладу розподілила по 0,25 ставки. При цьому пропорційно оплаті було розподілене і прибирання додаткової ділянки приміщення. З метою усунення порушень прав [PERSON] як працівника, за інформацією директора СЗШ № 15 20.10.2015 року відбулося засідання профспілкового комітету школи щодо розгляду питання про відновлення попереднього навантаження технічному працівнику [PERSON] . За підсумками засідання вирішено з 01.11.2015 року відновити навантаження до 1,5 ставки та відповідно нарахування розміру заробітної плати (а.с. 15). У зв`язку з цим, наказом директора Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня\~школа №\~15» №\~25-к\~від 22\~жовтня 2015\~року [PERSON] з 01 листопада 2015 року було додано 0,25 ставки прибиральниці і встановлено їй з 01 листопада 2015 року 1,5 ставки прибиральниці (а.с. 17). Крім того, наказом директора Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня\~школа №\~15» № 26-к/1 від 01 вересня 2016 року з [PERSON] з 01 вересня 2016 року було знято 0,5 ставки прибиральниці і встановлено їй з 01 вересня 2016 року 1 ставку прибиральниці (а.с. 16). У вказаній позовній заяві позивачка просить визнати недійсними накази директора Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня\~школа №\~15» Дніпровської міської ради № 21-к від 01 жовтня 2015 року та № 26-к/1 від 01 вересня 2016 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року по цивільній справі № 204/8300/17 набрало законної сили, то встановлені у вказаному рішенні обставини на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, в якій беруть участь ті самі особи. Так,\~у вищезазначеному рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року по цивільній справі № 204/8300/17 судом було встановлено, що у відповідача були відсутні правові підстави щодо зміни ставок [PERSON] за внутрішнім сумісництвом в розмірі 0,25 ставки з 02.10.2015 року та за внутрішнім сумісництвом в розмірі 0,5 ставки з 01.09.2016 року по день звільнення 26.05.2017 року. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 32 КЗпП України у зв`язку\~із змінами\~в організації\~виробництва і\~праці допускається\~зміна істотних\~умов праці\~при продовженні\~роботи за\~тією ж\~спеціальністю,\~кваліфікацією чи\~посадою.\~Про зміну\~істотних умов\~праці -\~систем та\~розмірів оплати\~праці,\~пільг,\~режиму роботи,\~встановлення або\~скасування неповного\~робочого часу,\~суміщення професій,\~зміну розрядів\~і найменування\~посад та\~інших -\~працівник повинен\~бути повідомлений\~не пізніше\~ніж за\~два місяці. Також, у частині 2 статті 29 Закону України «Про оплату праці» визначено, що про нові\~або зміну\~діючих умов\~оплати праці\~в бік\~погіршення роботодавець\~повинен повідомити\~працівника не\~пізніш як\~за два\~місяці до\~їх запровадження\~або зміни. Однак, жодних доказів, що відповідач перед винесенням оскаржуваних наказів, які стосувались зміни істотних умов праці та розміру оплати праці, у встановлений законодавством двомісячний термін повідомив позивачку про такі зміни, матеріали справи не містять, що є порушенням вимог чинного законодавства України та порушенням трудових прав позивача як працівника, які підлягають судовому захисту. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що накази директора Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня\~школа №\~15» Дніпровської міської ради № 21-к від 01 жовтня 2015 року та № 26-к/1 від 01 вересня 2016 року слід визнати незаконними, оскільки вони були постановлені з порушенням вимог трудового законодавства, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає, що строк звернення до суду за захистом трудових прав [PERSON] не пропущено, оскільки до суду з позовною заявою про вирішення трудового спору з відповідачем позивачка вперше звернулась ще у грудні 2017 року та весь цей час до звернення позивачки у грудні 2018 року до суду з даною позовною заявою тривав розгляд двох інших цивільних справ - № 204/8300/17 та № 204/5469/17. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку, що накази директора Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня\~школа №\~15» Дніпровської міської ради № 21-к від 01 жовтня 2015 року та № 26-к/1 від 01 вересня 2016 року є незаконними, то відповідно позивачка має право на отримання заробітної плати у розмірах, що були встановлені до винесення вищевказаних наказів. Крім того, слід враховувати роз`яснення наведені у абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року у відповідності до яких, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. З розрахункових листів [PERSON] (а.с. 24) вбачається, що один посадовий оклад прибиральниці у жовтні 2015 року становив 1\~383 грн. Таким чином 0,25 від ставки прибиральниці, які не були доплачені позивачці за жовтень 2015 року становить 345 грн. 75 коп. У вересні, жовтні та листопаді 2016 року оклад прибиральниці був встановлений у розмірі 1\~521 грн., що підтверджується розрахунковими листами [PERSON] за вказаний період (а.с. 26). При цьому, 0,5 від ставки прибиральниці, які не були доплачені позивачці, в даному випадку становить 760 грн. 50 коп. за один місяць, а разом за вересень, жовтень та листопад 2016 року 2\~281 грн. 50 коп. (760 грн. 50 коп. х 3 = 2\~281 грн. 50 коп.). Оклад прибиральниці у грудні 2016 року був встановлений у розмірі 1\~605 грн., а отже за грудень 2016 року позивачці не було доплачено заробітну плату у розмірі 802 грн. 50 коп. У період з січня по травень 2017 року оклад прибиральниці був встановлений у розмірі 1\~744 грн., а отже 0,5 від ставки прибиральниці, які не були доплачені позивачці, в даному випадку становить 872 грн. за один місяць. Таким чином, за період з січня по квітень включно позивачці не було доплачено заробітну плату на суму 3\~488 грн. (872 грн. х 4 = 3\~488 грн.). З 26 травня 2017 року позивачка [PERSON] була звільнена з посади прибиральниці Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» Дніпровської міської ради за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з чим у травні 2017 року вона працювала лише 17 робочих днів. З розрахункових листів [PERSON] за травень та червень 2017 року вбачається, що у зв`язку з тим, що позивачка до звільнення пропрацювала неповний місяць, то з посадового окладу за травень 2017 року було відраховано 261 грн. 60 коп., а тому при визначенні недоотриманої суми заробітної плати за травень 2017 року суд розраховує 0,5 від ставки прибиральниці з суми 1\~482 грн. 40 коп. (1744 грн. - 261 грн. 60 коп. = 1\~482 грн. 40 коп.). Таким чином 0,5 від ставки прибиральниці, які не були доплачені позивачці за травень 2017 року становить 741 грн. 20 коп. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 7\~658 грн. 95 коп. (345 грн. 75 коп. + 2\~281 грн. 50 коп. + 802 грн. 50 коп. + 3\~488 грн. + 741 грн. 20 коп. = 7\~658 грн. 95 коп.). Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з\~Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №15» Дніпровської міської ради на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 7\~658 грн. 95 коп. з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд виходить з наступного. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». У статтях 1-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Виплата компенсації проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції за період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. Отже, на підставі зазначених вимог закону відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію втрати частини його доходів, яка обчислюється відповідно до пункту 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року. Відповідно до положень ст. 1, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Держкомстату України № 5 від 13 січня 2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, яка детально визначає структуру заробітної плати та те, вбачається, що індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати входять до фонду додаткової заробітної плати. Останні не обмежені позовною давністю і підлягають стягненню за весь період заборгованості. Що стосується індексу інфляції, то розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Тому розрахунок індексу інфляції повинен бути здійснений до 30.04.2019 року включно, оскільки індекс інфляції за травень 2019 року ще невідомий. Індекс інфляції за даними Держкомстату України за період з 01 листопада 2015 року по 30 квітня 2019 року складає: у листопаді 2015 року 102,0%, у грудні 2015 року 100,7%, у січні 2016 року 100,9%, у лютому 2016 року 99,6%, у березні 2016 року 101,0%, у квітні 2016 року 103,5%, у травні 2016 року 100,1%, у червні 2016 року 99,8%, у липні 2016 року 99,9%, у серпні 2016 року 99,7%, у вересні 2016 року 101,8%, у жовтні 2016 року 102,8%, у листопаді 2016 року 101,8%, у грудні 2016 року 100,9%, у січні 2017 року 101,1%, у лютому 2017 року 101,0%, у березні 2017 року 101,8%, у квітні 2017 року 100,9%, у травні 2017 року 101,3%, у червні 2017 року 101,6%, у липні 2017 року 100,2%, у серпні 2017 року 99,9%, у вересні 2017 року 102,0%, у жовтні 2017 року 101,2%, у листопаді 2017 року 100,9%, у грудні 2017 року 101,0%, у 2018 році 109,9%, у січні 2019 року 101,0%, у лютому 2019 року 100,5%, у березні 2019 року 100,9%, у квітні 2019 року 101,1%. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Розрахунок компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати: - заборгованість за жовтень 2015 року 345 грн. 75 коп., загальний індекс інфляції за період з 01.11.2015 року по 30.04.2019 року складає 148,86%. Таким чином, сума індексу інфляції за період з 01.11.2015 року по 30.04.2019 року становитиме: (345 грн. 75 коп. х 148,86 % / 100 %) 345 грн. 75 коп. = 168 грн. 93 коп.; - заборгованість за вересень 2016 року 760 грн. 50 коп., загальний індекс інфляції за період з 01.10.2016 року по 30.04.2019 року складає 136,27%. Таким чином, сума індексу інфляції за період з 01.10.2016 року по 30.04.2019 року становитиме: (760 грн. 50 коп. х 136,27 % / 100 %) 760 грн. 50 коп. = 275 грн. 83 коп.; - заборгованість за жовтень 2016 року 760 грн. 50 коп., загальний індекс інфляції за період з 01.11.2016 року по 30.04.2019 року складає 132,56%. Таким чином, сума індексу інфляції за період з 01.11.2016 року по 30.04.2019 року становитиме: (760 грн. 50 коп. х 132,56 % / 100 %) 760 грн. 50 коп. = 247 грн. 62 коп.; - заборгованість за листопад 2016 року 760 грн. 50 коп., загальний індекс інфляції за період з 01.12.2016 року по 30.04.2019 року складає 130,22%. Таким чином, сума індексу інфляції за період з 01.12.2016 року по 30.04.2019 року становитиме: (760 грн. 50 коп. х 130,22 % / 100 %) 760 грн. 50 коп. = 229 грн. 82 коп.; - заборгованість за грудень 2016 року 802 грн. 50 коп., загальний індекс інфляції за період з 01.01.2017 року по 30.04.2019 року складає 129,06%. Таким чином, сума індексу інфляції за період з 01.01.2017 року по 30.04.2019 року становитиме: (802 грн. 50 коп. х 129,06 % / 100 %) 802 грн. 50 коп. = 233 грн. 21 коп.; - заборгованість за січень 2017 року 872 грн., загальний індекс інфляції за період з 01.02.2017 року по 30.04.2019 року складає 127,67%. Таким чином, сума індексу інфляції за період з 01.02.2017 року по 30.04.2019 року становитиме: (872 грн. х 127,67 % / 100 %) 872 грн. = 241 грн. 28 коп.; - заборгованість за лютий 2017 року 872 грн., загальний індекс інфляції за період з 01.03.2017 року по 30.04.2019 року складає 126,41%. Таким чином, сума індексу інфляції за період з 01.03.2017 року по 30.04.2019 року становитиме: (872 грн. х 126,41 % / 100 %) 872 грн. = 230 грн. 29 коп.; - заборгованість за березень 2017 року 872 грн., загальний індекс інфляції за період з 01.04.2017 року по 30.04.2019 року складає 124,17%. Таким чином, сума індексу інфляції за період з 01.04.2017 року по 30.04.2019 року становитиме: (872 грн. х 124,17 % / 100 %) 872 грн. = 210 грн. 76 коп.; - заборгованість за квітень 2017 року 872 грн., загальний індекс інфляції за період з 01.05.2017 року по 30.04.2019 року складає 123,06%. Таким чином, сума індексу інфляції за період з 01.05.2017 року по 30.04.2019 року становитиме: (872 грн. х 123,06 % / 100 %) 872 грн. = 201 грн. 08 коп.; - заборгованість за травень 2017 року 741 грн. 20 коп., загальний індекс інфляції за період з 01.06.2017 року по 30.04.2019 року складає 121,48%. Таким чином, сума індексу інфляції за період з 01.06.2017 року по 30.04.2019 року становитиме: (741 грн. 20 коп. х 121,48 % / 100 %) 741 грн. 20 коп. = 159 грн. 21 коп. Таким чином, загальна сума компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати становить 2\~198 грн. 03 коп. (168 грн. 93 коп. + 275 грн. 83 коп. + 247 грн. 62 коп. + 229 грн. 82 коп. + 233 грн. 21 коп. + 241 грн. 28 коп. + 230 грн. 29 коп. + 210 грн. 76 коп. + 201 грн. 08 коп. + 159 грн. 21 коп. = 2\~198 грн. 03 коп.). За таких обставин, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 2\~198 грн. 03 коп., а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що порушені права позивачки підлягають судовому захисту, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 2 305 грн. 20 коп. На підставі ст. 43 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 32, 233 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України\~«Про компенсацію\~громадянам втрати\~частини доходів\~у зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» та

Outcome: partial