Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У грудні 2020р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що визначений рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2020р., яким стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в сумі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.11.2019р. і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини - [PERSON] в сумі 1500,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною шестирічного віку. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що з 03.03.2020р. він офіційно працює у фізичної особи -підприємця [PERSON] . Згідно довідки про доходи ФОП [PERSON] від 12.11.2020р. отримує заробітну плату у розмірі 4 723, грн. (з вересня 2020р. - 5000,00 грн.) На теперішній час, проживаючи у квартирі своїх батьків та отримувати харчування за їх рахунок, позивач вимушений сплачувати аліменти у загальному розмірі 4 500,00 грн. щомісячно, що складає всю його заробітну плату. Інших доходів та нерухомого/рухомого майна не має. У зв`язку з тим, що його матеріальне становище змінилося, вважає, що розмір аліментів повинен бути судом переглянутий в бік зменшення. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2020р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу без її участі та відмовити у позові. Надала до суду відзив в якому зазначила, що станом на дату подачі позову про зменшення розміру аліментів позивач є кваліфікованим лікарем, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, інших осіб на утриманні та інших аліментних зобов`язань не має. Твердження позивача, що він проживає у квартирі своїх батьків та отримує харчування за їх рахунок, оскільки вимушений сплачувати аліменти у розмірі 4 500,00 грн. при офіційному доході в 5 000,00 грн., не слід брати до уваги. Оскільки , зважаючи на рівність обов`язку батьків по утриманню дитини, задовільний стан здоров`я позивача та його працездатний вік не заважають йому влаштуватися на більш оплачувану роботу. Більш того, виходячи з доказів, які містяться у матеріалах справи № 759/21811/20 матеріальний стан позивача навпаки покращився, оскільки при розгляді справи він був безробітним, а на разі позивач є працевлаштованим та має стабільний дохід. Дитина має інвалідність з дитинства, у зв`язку з цим потребує домашнього режиму та індивідуального догляду матері. Відповідач позбавлена змоги працювати та забезпечити собі та дитині достатній рівень життя для її повноцінного розвитку. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, отримуючи допомогу від держави у розмірі 860 грн. щомісяця. На противагу вказаному відповідач є кваліфікованим лікарем, є працездатним, працевлаштованим, інших осіб на утриманні та інших аліментних зобов`язань не має. Суд, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. 03.03.2020р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у сумі 3 000,00 грн., щомісячно з 14.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини в сумі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.11.2019р. і до досягнення дитиною шестирічного віку/а.с.7/. Постановою Київського апеляційного суду від 15.09.2020р. вказане рішення суду залишено змін/а.с.8-12/. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] працює у ФОП [PERSON] з 01.03.2020 по теперішній час на посаді адміністратора та отримує заробітну плату у розмірі 4 723,00 грн., а з жовтня 5000,00 грн./а.с.14/. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, враховуючи зміст положень ст. 192 СК України, можна дійти висновку про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до довідки № 26 [PERSON] потребує домашнього догляду /а.с.32/. Відповідно до характеристики вихованця студії корекції та розвитку «Логоленд» [PERSON] має затримку експресивного мовлення І рівня та порушення психомоторного розвитку/а.с.34-35/. На даний час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною/а.с.38/. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Святошинському РУСЗН і отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні першої дитини 860 грн./а.с.37/. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, та оцінивши, відповідно дост. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних у справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню. Суд враховує те, що позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, інших осіб на утриманні не має, аліментів не сплачує, в той же час дитина сторін має інвалідність та потребує постійного домашнього догляду, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав. Обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Крім того, слід зазначити, що схожа довідка ФОП [PERSON] про доходи враховувалась при постановленні постанови Київського апеляційного суду від 15.09.2020р. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed