Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він разом зі своєю дружиною мешкають за адресою: [ADDRESS]. З ними по сусідству, а саме в будинку [ADDRESS] мешкають відповідачі. На протязі декількох останніх років відповідачі неприязнено відносяться до позивача та його сім'ї, у зв'язку із постійним посяганням відповідачів на межі земельної ділянки позивача та тим, що коли [PERSON], [PERSON] знаходились у стані алкогольного сп'яніння позивач зробив їм зауваження відносно їх аморальної поведінки до нього. 05.11.2013 позивач та його дружина знаходилися за місцем свого проживання, у дружини позивача було погане самопочуття - підвисився тиск. Приблизно о 15-00 годин позивач почув із сусіднього двору, де проживають відповідачі, гучну музику та попросив [PERSON] прикрутити музику, оскільки він погано себе почував. Однак [PERSON] на зауваження позивача не відреагувала, а навпаки стала кричати та ображати позивача. При висловлюванні зауважень з боку позивача, відповідачка [PERSON] продовжувала ображати позивача та звинувачувати його в незаконних діях, а саме «що, він незаконно захопив частку її землі, і вона що захоче те й буде робити». Після цього позивач намагався заспокоїти [PERSON] Знаходячись посеред двору [PERSON] стала висловлюватися відносно позивача брутально та принизливо, навмисно та усвідомлено, розповсюджувала відомості, які не відповідають дійсності, а саме «як будто позивач забрав та користується їх частиною земельної ділянки», навмисно ображала його, чим принизила його честь, гідність та ділову репутацію. Позивач став вимагати від [PERSON] перестати кричати. Однак остання підійшовши до забору позивача навмисно стала ламати його виноград та кидати його за межу. Від всієї ситуації, що відбувалася дружині позивача стало ще гірше і вони зайшли до будинку. За даним фактом [PERSON] присутнім не був. Однак в усіх попередніх ситуаціях між сторонами, [PERSON] також кричав та ображав позивача. На питання позивача чому його сестра [PERSON] постійно включає магнітофон на всю потужність, що дуже заважає сім'ї позивача, останній пояснив, що з позивачем по іншому не можна. Неправдива інформація дійшла до усіх сусідів та людей по всьому району, що значно вплинуло на репутацію позивача, якому прийшлося давати пояснення та виправдовуватися з приводу такої поведінки відповідачів. Позивач неодноразово давав усні пояснення за даним фактом, що значно підірвало його репутацію перед сусідів та знайомих по вулиці. В подальшому, при зустрічах сторін відповідачі не змінили своєї протиправної поведінки, навмисно у присутності осіб продовжували розповідати неправдиву інформацію, ображати в присутності інших людей. Такі дії відповідачів є неодноразовими. Позивач звертався за допомогою до міліції, після чого [PERSON] та [PERSON] притягалися до адміністративної відповідальності та у відношенні них складалися протоколи за ст. 173 КУпАП України. Протиправними діями відповідачі завдали позивачу немайнових витрат, спричинили моральну шкоду. На підставі викладеного, позивач, просив суд спростувати неправдиву інформацію [PERSON] та [PERSON], а саме «що він відібрав та користується їхньою частиною земельної ділянки» та заборонити розповсюджувати відомості, які не відповідають дійсності, відносно позивача та його дружини; стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], позов не визнали у повному обсязі, підтримала надані у матеріали справи письмові заперечення. Представника відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що позивач свої вимоги не довів, не надав докази в обґрунтування своїх позовних вимог, не конкретизував їх, а тому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Крім того, між сторонами виник земельний спор, який на теперішній час вирішується в судовому порядку. Суд, вислухавши позивача, відповідачів, представника відповідача [PERSON], допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Захист особистих немайнових прав фізичної особи передбачений книгою другою глави 20 ЦК України Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Стаття 269 ЦК України визначає, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя, згідно з ч. 1 ст. 271 ЦК України. Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості (ст. 270 ЦК України). За змістом ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватисьКонституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї передбачений ст. 32 Конституції України. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної і юридичної особи» № 4 від 27 лютого 2009 року, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної і юридичної особи» № 4 від 27 лютого 2009 року, роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. З огляду на наведене, при розгляді справ про захист честі, гідності та ділової репутації з'ясуванню підлягають наступні обставини: чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, чи порочать вони честь, гідність або ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності. Із наданих в матеріали справи письмових доказів не вбачається, яку інформацію, яка б принижувала честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] поширювали [PERSON] та [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що відповідачі неодноразово зневажливо висловлювалися в адресу позивача та її особисто, погрожували фізичною розправою, через що вони зверталися з заявами до правоохоронних органів, про що свідчать постанови про відмову у порушенні кримінальних справ від 11.04.2012 та від 08.05.2012. Суд не може прийняти до уваги свідчення свідка [PERSON], оскільки остання є дружиною позивача, пояснила, що у неї неприязне ставлення до відповідачів. Що стосується наданих позивачем постанов про відмову у порушенні кримінальної справи від 11 квітня 2012 року та від 08 травня 2012 року, то вони стосуються спору сторін - а саме [PERSON] та [PERSON] з питання меж земельних ділянок. Інші надані позивачем на підтвердження своїх вимог відповіді Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області стосуються неприязнених відносин, які виникли між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Разом із тим, позивач у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не довів того, що відносно нього саме [PERSON] та [PERSON] було поширено недостовірну інформацію, яка ображає, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, не конкретизував яку інформацію було поширено, в якій спосіб її слід спростувати, як постраждала при цьому ділова репутація позивача, як це виплинуло на його стан здоров'я, в зв'язку з чим він просив стягнути моральну шкоду, в ході судового засідання позивачем також не було уточнено позовні вимоги. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, а відтак в їх задоволенні позивачу слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та з урахуванням результату розгляду справи судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed