Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, після уточнення якого в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних, просила: - стягнути з Інгульського ВДВС грошові кошти у сумі 347197,35 грн., сплачені нею за придбану на електронних торгах квартиру [ADDRESS] , а також 38234,00 грн. три відсотки річних та 155009,00 грн. інфляційних втрат, шляхом списання коштів з рахунків Інгульського ВДВС, а в разі відсутності відповідних бюджетних призначень - за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень, а також стягнути понесені судові витрати; - стягнути з ДП «Інформаційний центр» 21135,00 грн. гарантійного внеску, сплаченого за участь у електронних торгах шляхом списання коштів з рахунків цього відповідача, а в разі відсутності відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень. Як на підставу позовних вимог вказала, що 10.03.2015 відбулися електронні торги з реалізації трикімнатної квартири [ADDRESS] , яких вона стала переможцем. Перед початком торгів у встановленому порядку перерахувала на рахунок ДП «Інформаційний центр» гарантійний внесок в розмірі 21135,00 грн. Решту коштів - 401565,00 грн. перерахувала 16.03.2015 на депозитний рахунок Інгульського ВДВС. Право власності на набуту на торгах квартиру зареєстровала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Проте, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 08.02.2016 у справі № 489/4802/15-ц електронні торги, протокол електронних торгів, акт про реалізацію нерухомого майна з торгів та свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів визнано недійсними. Вона неодноразово зверталася до відповідачів із вимогою про повернення грошових коштів, з яких виконавчою службою було повернуто лише 54367,65 грн. ДП «Інформаційний центр» у поверненні коштів в розмірі гарантійного внеску відмовив. Загальна сума неповернутих грошових коштів склала 368332,35 грн., які на підставі статті 216 ЦК України і просить стягнути, з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків рівничних. Так як Інгульський ВДВС є державним органом, а засновником ДП «Інформаційний центр» є Міністерство юстиції України, тому рішення у даній справі стосуються прав та обов`язків Державної казначейської служби України. У відзиві на позовну заяву Інгульський ВДВС вказано, що позивач стала переможцем на електронних торгах від 10.03.2015, на яких було реалізовано квартиру [ADDRESS] , що належала боржнику [PERSON] У зв`язку із цим, на депозитний рахунок Відділу 16.03.2015 від [PERSON] надійшли грошові кошти в сумі 422700,00 грн., які сплачено повністю. Отримані грошові кошти були перерозподілені між іншим стягувачам: - 10412,20 грн. на підставі платіжного доручення № 2767 від 17.04.2015 перераховано ПАТ КБ «ПриватБанк»; 1041,22 грн. виконавчого збору та 100,00 витрат на проведення виконавчих дій на підставі платіжних доручень від №№ 2768, 2752 від 17.04.2015 - до бюджету; - 281562,50 грн. на підставі платіжного доручення № 2773 від 17.04.2015 перераховано [PERSON] ; 28156,25 грн. виконавчого збору та 100,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій на підставі платіжних доручень від №№ 2774, 2752 від 17.04.2015 - до бюджету; - 7031,48 грн. на підставі платіжного доручення № 2771 від 17.04.2015 перераховано АКБ «Форум»; 770,98 грн. виконавчого збору та 100,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій на підставі платіжних доручень від №№ 2772, 2752 від 17.04.2015 - до бюджету; - 243,60 грн. на підставі платіжного доручення № 2764 від 17.04.2015 перераховано ПАТ КБ «ПриватБанк», 24,36 грн. виконавчого збору та 100,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій на підставі платіжних доручень від №№ 2751, 2752 від 17.04.2015 - до бюджету; - 13797,93 грн. на підставі платіжного доручення № 2765 від 17.04.2015 перераховано ПАТ КБ «ПриватБанк»; 1407,79 грн. виконавчого збору та 100,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій на підставі платіжних доручень від №№ 2766, 2752 від 17.04.2015 - до бюджету; - 7603,88 грн. на підставі платіжного доручення № 2761 від 17.04.2015 перераховано ПАТ «Кредитпромбанк», 862,22 грн. виконавчого збору та 10,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій на підставі платіжних доручень від №№ 2762, 2752 від 17.04.2015 - до бюджету; - 7379,02 грн. на підставі платіжного доручення № 2769 від 17.04.2015 перераховано ПАТ «Державний Ощадний банк України»; 833,71 грн. виконавчого збору та 100,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій на підставі платіжних доручень від №№ 2770, 2752 від 17.04.2015 - до бюджету; - 30,00 грн. на підставі платіжного доручення № 2763 від 17.04.2015 перераховано ПАТ «МОТЕ», 114,35 грн. виконавчого збору та 100,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій на підставі платіжних доручень від №№ 2751, 2752 від 17.04.2015 - до бюджет.; - 22880,54 грн. на підставі платіжного доручення № 6697 від 14.09.2015 перераховано ПАТ «ВіЕйБі Банк». Після перерахування вказаним стягувачам грошових коштів були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень в зв`язку з повним фактичним виконання рішень. Однак з прийняттям Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали від 29.11.2017 по справі № 489/4802/15-ц, якою залишено без змін рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 08.02.2016, постанови про закриття виконавчих проваджень відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) були скасовані постановою начальника відділу державної виконавчої служби про перевірку виконавчого провадження та повернуті до виконання оригінали виконавчих документів. В рамках об`єднаного виконавчого провадження, неодноразово направлялися листи стягувачам з вимогою повернути отримані кошти, з яких на рахунок Інгульського ВДВС надійшло лише 57521,55 грн., які були перераховані на користь [PERSON] 23.06.2018 в розмірі 20426,76 грн., 17.07.2018 - 33210,88 грн., 29.11.2018 - 733,68 грн., 27.12.2018 - 3150,23 грн., всього 57521,55 грн. Решта грошових коштів на рахунок Інгульського ВДВС повернута не була. На думку представника вказаного відповідача Інгульський ВДВС є неналежним відповідачем, так як позовні вимоги повинні буди пред`явлені до стягувачів, які не повернули грошові кошти Відділу та безпідставно їх утримують. У поясненнях третьої особи - Головного територіального управління юстиції вказано, що на теперішній час загальна сума повернутих коштів позивачу складає 57521,55 грн., неповернутими залишилися 365178,45 грн., з яких 21135 грн. в якості гарантійного внеску надійшли на рахунок ДП «Інформаційний центр», а 344043,45 грн. на рахунок Інгульського ВДВС, які знаходяться в інших стягувачів. У зв`язку із чим, грошові кошти на рахунках відділу державної виконавчої служби відсутні. Представник третьої особи вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є звернення в порядку статті 1212 ЦК України з позовом до стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, оскільки саме цими особами без достатньої правової підстави утримуються грошові кошти [PERSON] Також, в поясненнях третьої особи вказано, що застосування в даному випадку статті 625 ЦК України є неможливим, оскільки між відділом державної виконавчої служби та позивачем договірні правовідносини відсутні. Ухвалою суду від 26.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Одночасно до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Головне територіальне управління юстиції. Ухвалою суду від 25.03.2019, постановленою без виходу в нарадчу кімнату, відмовлено в задоволенні клопотання представників відповідача Інгульського ВДВС та третьої особи в залучені до участі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Банк Форум», ПАТ «ВіЕйБі Банк», які не повернули грошові кошти відділу державної виконавчої служби. Ухвалою суду від 25.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача та її представника, які приймали участь в підготовчому судовому засіданні, надійшла письмова заява про розгляд справи за їх відсутності в якій вони просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Інгульського ВДВС та третьої особи, які приймали участь в підготовчому судовому засіданні, подала до суду заяви в яких просили розгляд справи здійснити за її відсутності та відмовити в задоволення вимог до відділу державної виконавчої служби. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи становлено, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 59730 від 10.03.2015, реалізовано нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Переможцем електронних торгів стала позивач [PERSON] , яка придбала квартиру за ціною 422700,00 грн., з яких на рахунок Інгульського ВДВС перераховано 401565,00 грн. Наведені обставини також підтверджується Актом про реалізацію нерухомого майна від 26.03.2015. Свідоцтвом від 10.04.2015 посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності на майно - квартиру [ADDRESS] , яка придбана за 422700,00 грн. Вказане право позивача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.04.2015. Квитанцією №0.0.356803138.1 від 05.03.2015 підтверджується, що в якості гарантійного внеску за участь у електронних торгах [PERSON] сплатила на рахунок ДП «Інформаційний центр» грошові кошти в розмірі 21135,00 грн. Згідно квитанції №0.0.359920393.1 від 13.03.2015 [PERSON] на депозитний рахунок Інгульського ВДВС сплатила грошові кошти в розмірі 401565,00 грн., що дорівнює різниці між ціною продажну придбаного лота і сумою винагороди винагороди організатора електронних торгів ДП «Інформаційний центр». Отриманні від [PERSON] грошові кошти, на той час Ленінським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, були перераховані державним виконавцем іншим стягувачам, зокрема, платіжними дорученнями: - №2761 від 17.04.2015 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в сумі 7603,88 грн.; - №2771 від 17.04.2015 на користь ПАТ «Банк Форум» в сумі 7031,48 грн.; - №2764 від 17.04.2015 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 243,60 грн.; - №2767 від 17.04.2015 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 10412,00 грн.; - №2765 від 17.04.2015 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 13797, 93 грн.; - №2773 від 17.04.2015 на користь [PERSON] в сумі 281562,50 грн.; - №6697 від 14.09.2015 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» в сумі 22880,54 грн. За рахунок отриманих від позивача, як переможця електронних торгів, коштів державним виконавцем також були сплачені виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій. Однак, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 08.02.2016 у справі № 489/4802/15-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.11.2017, визнано недійсними електронні торги, проведені 10.03.2015 ДП «Інформаційний центр» з продажу квартири [ADDRESS] , а також визнано недійсними протокол №59730 проведення електронних торгів від 10.03.2016, акт про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, складений державним виконавцем Сидоровою Н.В. та затверджений начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Павлюком П.М. щодо продажу вказаної квартири, та Свідоцтво про право власності на майно, яке складається з квартири [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сіряковою О.В. Постановами від 28.03.2016 відновлено виконавче провадження ВП №43510458, №44703232, № 17472627 , № 21584741 , № 31731929 , №17693441 та вказані виконавчі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження. У зведеному виконавчому провадженні державним виконавцем на адресу стягувачів, яким були перераховані грошові кошти, що надійшли від переможця торгів [PERSON] , неодноразово надсилалися листи з вимогою про повернення коштів, що підтверджується матеріалами справи. 11.01.2018, 03.10.2018, 18.07.2018, 10.09.2018 позивач письмово звернулася до Інгульського ВДВС, Головного територіального управління юстиції, Міністерства юстиції України із вимогами про відновлення її порушених прав шляхом повернення грошових коштів сплачених нею за участь в електронних торгах. На що їй були надані відповіді про направлення стягувачам листів з вимогою повернення отриманих коштів, з яких повернуто лише частково кошти, які були перераховані на вказаний нею рахунок. Решту грошових коштів обіцяли повернути після надходження та одночасно роз`яснено позивачу право на звернення до суду за захистом свого порушеного права. Міністерство юстиції України у відповіді від 09.10.2018 № 3630/А-20256/20.4.2 повідомило позивача про неможливість повернення гарантійного внеску за лотом № 45288 відповідно до протоколу електронних торгів № 59730 від 10.03.2015, так як кошти на рахунках ДП «Інформаційний центр» відсутні, а самі рахунки підприємства арештовано. В іншій частині повернення грошових коштів відповідь надана управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області листом від 16.08.2018 № А-721/2/7/7-17, а також роз`яснено право на звернення до суду за захистом свого порушеного права. Матеріалами справи, зокрема платіжними дорученнями № 4348 від 23.06.2018 кошти в сумі 20426,76 грн. (проведено банком 25.06.2018), № 5830 від 17.08.2018 в сумі 33210,88 грн. (проведено банком 20.08.2018), № 9048 від 29.11.2018 в сумі 733,68 грн. (проведено банком 30.11.2018), № 10207 від 27.12.2018 в сумі 3150,23 грн. (проведено банком 28.12.2018) підтверджується, що Інгульський ВДВС повернув позивачу кошти з державного бюджету, які були зараховані в якості виконавчого збору та витрати на проведення виконавчих дій, а також кошти, що надійшли від окремих стягувачів. Отже, позивачу із сплачених нею за участь в електронних торгах грошових коштів в сумі 422700,00 грн., повернуто лише 57521,55 грн. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступних правових підстав. Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені частинами першою, третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 24.10.2012 у № 6-116цс12. Згідно з вимогами статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Тобто, цивільно-правовими наслідками визнання недійсним укладеного на торгах договору відповідно до частини 1 статті 216 ЦК є реституція - повернення сторін договору до первісного стану. В такому разі відчужене майно повертається організатору торгів для повторної організації і проведення торгів, а сплачені покупцем кошти повертаються покупцеві. У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 справа «Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії» визначено що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулося порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції», що є неприпустимим. Правова позиція Європейського суду з прав людини полягає в тому, що особа не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, після набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Миколаївської області рішення від 08.02.2016 учасники електронних торгів підлягають поверненню в попередній стан, який існував до їх проведення. Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець (стаття 655 ЦК України). Умови та порядок вчинення виконавчих дій визначають Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), та Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Тимчасовий порядок). Частиною першою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Організатор електронних торгів, за змістом пункту 1 розділу І Тимчасового порядку, лише забезпечує здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Таким чином, положеннями Тимчасового порядку не визначено повноваження організатора приймати грошові кошти за майно, що реалізується, та передати це майно після реалізації переможцю торгів, тобто покупцю. Між тим, пунктом 1 розділу ІХ цього Тимчасового порядку встановлено, що на підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня формування протоколу здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно в такому порядку: зазначена в протоколі електронних торгів сума коштів, яка дорівнює різниці між ціною продажу придбаного лота і сумою винагороди Організатору за цим лотом, перераховується переможцем на рахунок органу державної виконавчої служби; сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок Організатора, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на електронних торгах майна і залишається Організатору в рахунок оплати наданих ним послуг з проведення електронних торгів. За такого, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в стягнення з відділу державної виконавчої служби сплачених позивачем коштів на придбання квартири, які були зараховані на депозитний рахунок виконавчої служби, із урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. Оскільки, саме відділ державної виконавчої служби був замовником проведення торгів та передавав описане майно на реалізацію. При цьому, вчинив казані дії без повного з`ясування обставин щодо прав на квартиру інших осіб, внаслідок чого електронні торги в судовому порядку визнані недійними. Також суд погоджується із доводами позивача про застосування до спірних правовідносин положень статті 216 ЦК України, а саме реституції - повернення сторін до первинного стану. Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 13.02.2019 у справі № 127/11660/16-ц. Викладенні у письмових заявах доводи відповідача Інгульського ВДВС та третьої особи про поширення на спірні правовідносини положень статті 1212 ЦК України, з огляду на встановлені обставини, суд вважає помилковими, оскільки саме відділ державної виконавчої служби був замовником торгів та відповідно виступав в якості продавця. Між тим, суд не в повній мірі погоджується з розміром стягнення яке слід здійснити з Інгульського ВДВС в частині простроченого грошового зобов`язання, оскільки позивачем не враховано перерахування на її рахунок платіжним дорученням № 10207 від 27.12.2018 коштів в сумі 3150,23 грн. Тому, з виконавчої служби підлягає стягненню різниця між перерахованими позивачем на депозитний рахунок коштів та коштами, які їй були повернуті, що складає 344043,45 грн. (401565,00 - 57521,55). Також суд погоджується із вимогами позивача в частині поширення на спірні правовідносини положень частини другої статті 625 ЦК України та стягнення з виконавчої служби інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Так, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Це узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду наведеною в постановах від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц. Між тим, суд не погоджується із розміром стягнення, яке слід здійснити з відділу державної виконавчої служби. Так, позивач, з урахуванням уточнених вимог, просить стягнути з відділу державної виконавчої служби 38234,00 грн. трьох відсотків річних та 155009,00 грн. інфляційних втрат за період прострочення грошового зобов`язання з 12.02.2016 по 25.03.2019. Відповідно до статті 3 Закону України від 03.07.1991 у №1282-ХІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державною службою статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4). При цьому згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного суду України від 03.04.1997, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Сума інфляційних визначається шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Якщо грошове зобов`язання набуло статусу простроченого з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то воно індексується з урахуванням цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця, то розрахунок розпочинається з наступного місяця. Аналогічно, якщо заборгованість погашається з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця - то з урахуванням цього місяця. У зв`язку із цим, з урахуванням повернутих Інгульським ВДВС позивачу коштів, за вказаний позивачем період прострочення грошового зобов`язання з 12.02.2016 по 25.03.2019 інфляційні втрати за розрахунком суду складають 157687,12 грн., а три відсотки річних - 33990,57 грн. При розрахунку інфляційних втрат судом використано формулу: Інфляційні нарахування = (сума боргу) х (індекс інфляції) / 100% - (сума боргу), де: (сума боргу) - сума простроченого боргу; (індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період. Так, період нарахування інфляційних втрат з 12.02.2016 по 25.06.2018. Сума заборгованості, на яку нараховуються інфляційні втрати - 401565,00 грн. Індекс інфляції за період з лютого 2016 року по червень 2018 року, відповідно до даних Державної служби статистики, становить: (99,6/100) * (101,0/100) * ( 103,5/100) * (100,1/100) * (99,8/ 100) * (99,9/ 100 ) * (99,7/ 100 ) * ( 101,8/ 100) * ( 102,8/100) * ( 101,8 /100) * ( 100,9/100) * ( 101,1 /100) * ( 101,0/100) * ( 101,8 /100) * ( 100,9/100) * ( 101,3 /100) * ( 101,6/100) * ( 100,2/ 100) * (99,9/ 100) * (102,0/ 100) * ( 101,2/100) * ( 100,9 /100) * ( 101,0/100) * ( 101,5 /100) * ( 100,9/100) * ( 101,1 /100) * (100,8 /100) * (100,0/ 100 ) * (100,0/100) = 132,1 %. Таким чином, сума інфляційних втрат за вказаний період становить 128902,36 грн. Період нарахування інфляційних витрат з 26.06.2018 по 20.08.2018. Сума заборгованості, на яку нараховуються інфляційні втрати - 381138,24 грн. (401565,00 - 20426,76). Індекс інфляції за період з липня 2018 року по серпень 2018 року, відповідно до даних Державної служби статистики, становить: (99,3/100) * (100,0/100) = 99,3 %. Таким чином, сума інфляційних втрат за вказаний період становить 0,00 грн. Період нарахування інфляційних витрат з 21.08.2018 по 30.11.2018. Сума заборгованості, на яку нараховуються інфляційні втрати - 347927,36 грн. (381138,24 - 33210,88). Індекс інфляції за період з вересня 2018 року по листопад 2018 року, відповідно до даних Державної служби статистики, становить: (101,9/100) * (101,7/ 100 ) * (101,4/ 100 ) = 105,1 %. Таким чином, сума інфляційних втрат за вказаний період становить 17744,30 грн. Період нарахування інфляційних витрат з 01.12.2018 по 28.12.2018. Сума заборгованості, на яку нараховуються інфляційні втрати - 368328,68 грн. (347927,36 - 733,68). Індекс інфляції за період з грудня 2018 року по грудень 2018 року становить: (100,8/100) = 100,8 %. Таким чином, сума інфляційних втрат за вказаний період становить 2783,42 грн. Період нарахування інфляційних витрат з 29.12.2018 по 25.03.2019. Сума заборгованості, на яку нараховуються інфляційні втрати - 365178,45 грн. (368328,68 - 3150,23). Індекс інфляції за період з січня 2019 року по березень 2019 року, відповідно до даних Державної служби статистики, становить: (101,0/100) * (100,5/100) * (100,9/ 100 ) = 102,4 %. Таким чином, сума інфляційних втрат за вказаний період становить: 8257,04 грн. При розрахунку трьох відсотків річних судом використано формулу: три відсотки річних = (Сума боргу) ? (Процентна ставка) / 100% / 365 днів ? (Кількість днів). Період нарахування та сума заборгованості, що вказана вище. Сума трьох відсотків річних за період з 12.02.2016 по 25.06.2018 (865 днів) складає 28520,40 грн., за період з 26.06.2018 по 20.08.2018 (56 днів) - 1754,28 грн., за період з 21.08.2018 по 30.11.2018 (102 дні) - 2916,87 грн., за період з 01.12.2018 по 28.12.2018 (28 днів) - 799,02 грн., за період з 29.12.2018 по 25.03.2019 (87 днів) - 2 460,14 грн., всього 33990,57 грн. У зв`язку із цим, враховуючи межі судового розгляду, встановлені статтею 13 ЦПК України, з відповідача Інгульського ВДВС підлягають стягненню 33990,57 грн. трьох відсотків річних та 155009,00 грн. інфляційних втрат, розрахованих позивачем. Щодо позовних вимог до відповідача ДП «Інформаційний центр» про стягнення 21135,00 грн. розміру гарантійного внеску, сплата якого підтверджується квитанцією №0.0.356803138.1 від 05.03.2015, суд вважає їх обґрунтованими, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом стягнення коштів з цього відповідача. Посилання Міністерства юстиції України на неможливість повернення гарантійного внеску за лотом №45288 через відсутність коштів на рахунках та арешт таких рахунків оцінюються судом критично, оскільки ДП «Інформаційний центр», засновником якого є Міністерство юстиції України, хоч і перебуває в процесі припинення (відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), проте не ліквідовано, а тому це не є перешкодою для стягнення з останнього коштів. Щодо вимог позивача про визначення порядку виконання судового рішення у разі відсутності у вказаних вище відповідачів відповідних призначень шляхом списання Казначейством коштів за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно положень статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, врегульовано Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку до повноважень органів Казначейства віднесено: 1) забезпечення у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання; 2) вживання заходів до виконання виконавчих документів; 3) розгляд письмових звернень (вимог) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження. Пунктом 24 Порядку визначено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 Порядку. Таким чином, покладення на Казначейство обов`язку з виконання рішення суду не передбачено законодавством. Крім того, позивач не позбавлена права самостійно пред`явити для виконавчий документ про стягнення коштів з боржника, до яких, відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку, віднесено державні органи, розпорядників бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачів бюджетних коштів, для виконання. За наведених підстав, суд також приходить висновку, що залучене позивачем до участі у даній справі Казначейство є неналежним відповідачем. При розподілу судового збору суд виходить з наступного. Так, як судом вирішено спір з урахуванням збільшених позовних вимог, у зв`язку із чим ціна позову становить 561575,35 грн, а судовий збір сплачено лише виходячи з ціни первісних вимог - 5495,96 грн. (квитанція про сплату № 12580 від 05.12.2018), відповідно з позивача на користь держави підлягає стягненню недоплачена 119,79 грн. різниці судового збору. Також, так як право позивача порушено двома відповідачами Інгульським ВДВС та ДП «Інформаційний центр», відповідно з них судовий збір на підставі статті 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам. У зв`язку із цим, з Інгульського ВДВС на користь позивача підлягає стягненню 5330,43 грн. судового збору, а з ДП «Інформаційний центр» - 211,35 грн. Інших судових витрат сторони в порядку частини першої статті 134 ЦПК України не заявляли. На підставі наведеного,

Outcome: partial