Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою [PERSON] 05 серпня 2009 року зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1132. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Останні роки сімейне життя між ним та відповідачкою поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю. Внаслідок втрати поваги, любові та дружби одне до одного, їхня сім»я фактично зруйнувалася. На даний час він з відповідачкою шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо та взаємними правами і обов»язками не пов»язані , а тому шлюб необхідно розірвати. Позивач вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя їх з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Спору щодо поділу майна між ними немає , всі майнові питання вони врегулювали шлюбним договором. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але на адресу суду надійшла заява, в якій він повідомляє суд про те, що він дійсно наполягає на розірванні шлюбу між ним та відповідачкою, оскільки примирення між ним та відповідачкою не можливе і зберігати шлюб він не має бажання, він та відповідачка із серпня 2012 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, він не має по відношенню до відповідачки почуття любові та поваги, які були остаточно втрачені після численних сварок та зловживань [PERSON] алкогольними напоями. Більше того, він має серйозні стосунки із іншою жінкою з якою він зараз фактично проживає однією сім»єю. У відповідності до ч.3,4 ст.56 СК України він має право на припинення шлюбу. При цьому закон забороняє примушувати до збереження шлюбних відносин. А тому просить ухвалити рішення яким його позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, але надала суду нотаріально-посвідчену заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки має намір зберегти повноцінну сім»ю, в якій батько проживає разом із своїми дітьми і дружиною. Крім того, вона не втратила почуття любові та поваги до чоловіка і вважає, що він відчуває до неї відповідні почуття. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2009 року у відділі РАЦС Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1132. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 15.03.2016 року було призначено подружжю строк для примирення терміном на два місяці, проте, як встановлено в судовому засіданні сторони не примирилися. Останні роки сімейне життя між позивачем та відповідачкою поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю. Внаслідок втрати поваги, любові та дружби одне до одного, їхня сім»я фактично зруйнувалася. На даний час сторони шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо та взаємними правами і обов»язками не пов»язані. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин , примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Між позивачем та відповідачкою майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітні діти, залишаються проживати разом з відповідачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved