Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

У грудні 2017 р. позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи на те, що з квітня 2015 року по жовтень 2017 року вона проживала однією сімєю, без реєстрації шлюбу, з відповідачем. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не дивлячись на свій обов'язок не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. В зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] з моменту подання позову до досягнення ним повноліття. Позивач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, проте направив до суду відзив на позов, у якому зазначив, що фактично заперечує проти задоволення позову; відповідач просив розглянути справу без його участі. Крім того, відповідач просив повернути позовну заяву позивачу, оскільки зазначені нею вимоги у позові повинні розглядатися у наказному провадженні. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 п.9 розділу ХІІІ (Перехідні положення)) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно до ст.161 ч.2 ЦК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Таким чином, позивач має право на розгляд свого позову в порядку позовного провадження згідно чинного на момент розгляду справи ЦПК України. У судовому засіданні достовірно встановлено, що з квітня 2015 року по жовтень 2017 року позивач проживала однією сімєю з відповідачем, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження за актовим записом № 676 від 23.06.2017 року, вчиненого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Дитина сторін проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сімї за № 426 від 07.12.2017 року виданої Виконавчим комітетом Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач не дивлячись на свій обовязок участі у вихованні дитини в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на її утримання в достатній мірі не надає, у звязку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку. Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує: стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього зобовязань по сплаті аліментів на інших осіб. Доводи відповідача про те, що саме він утримує спільну дитину сторін, які викладені у відзиві, нічим не підтверджені. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] надійшла до суду і зареєстрована 11 грудня 2017 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У звязку з цим, суд вважає, що аліменти повинні стягуватися з [PERSON] з дня предявлення позову, а саме з 11 грудня 2017 року. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved