Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який неодноразово змінював в ході розгляду справи, до [PERSON], треті особи: Запорізька районна державна нотаріальна контора, [PERSON], про визнання права власності на нерухоме майно та цінні папери в порядку спадкування за законом. 02.07.2015 року надав до суду остаточно уточнену позовну заяву в якій зазначив, що 21.02.2007 року помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з ? частини житлового будинку № 17 по вул. Кузнечній в с. Розумівка, Запорізького району Запорізької області, що належав йому на праві спільної сумісної власності та акції на його імя. Спадкоємцями за законом на той час були: [PERSON] дружина, [PERSON] позивач, син померлого та [PERSON] відповідачка, донька померлого. [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], звернулись до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини. Позивач не був зареєстрований разом зі своїм батьком, однак фактично проживав з ним з 2005 року та до смерті останнього. У звязку з чим, посилаючись на ст.ст. 1261, 1268ЦК України, вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину після смерті батька. 07.04.2014 року померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини будинку № 17 по вул. Кузнечній в с. Розумівка, Запорізького району Запорізької області. Після смерті [PERSON], позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] звернулись до Запорізької районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після своєї матері. Постановою державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори від 20.11.2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері [PERSON], померлої 07.04.2014 року, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У звязку з вищевикладеним позивач [PERSON] просить суд визнати факти прийняття ним спадщини, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON], померлого 21.02.2007 року, визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку № 17 по вул. Кузнечній в с. Розумівка, Запорізького району Запорізької області та 1/6 частину акцій які належали його батьку. Також просить суд визнати за ним право на 1/3 частину житлового будинку № 17 по вул. Кузнечній в с. Розумівка, Запорізького району Запорізької області та 1/3 частину акцій в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON], померлої 07.04.2014 року. З урахуванням часток у спадщині належних йому після смерті батька та матері, позивач просив суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку № 17 по вул. Кузнечній в с. Розумівка, Запорізького району Запорізької області та ? частину акцій в порядку спадкування за законом. Крім того просить визнати неправомірними дії відповідачки спрямовані на перешкоджання в здійсненні ним цивільних прав у спадкуванні за законом та стягнути з неї на свою користь моральну шкоду в сумі 20\~000 грн. яка, на думку позивача, полягає у постійних переживаннях які є наслідком вказаних неправомірних дій відповідачки спрямованих на усуненні позивача від спадкування, та які в свою чергу негативно позначились на здоровї позивача та призвели до погіршення стосунків з дружиною. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали в повному обсязі та заперечували проти його задоволення. При цьому відповідачка надала до суду письмові заперечення (а.с. 125-126, 155, 169), в яких зазначила, що 31.05.2013 року [PERSON] надав розписку відповідно до якої він не буде мати претензій щодо оформлення спірного будинку на імя відповідачки в разі сплати йому грошової суми в розмірі 3\~500 доларів США. На сьогоднішній час відповідачка вже сплатила позивачу 6000 грн., таким чином, на її думку, досягнути між сторонами угода почала виконуватись і її можна вважати дійсною. Крім того вважає, що позивач не може претендувати на спадщину після смерті батька, оскільки на момент його смерті, разом з ним не мешкав та із відповідною заявою до нотаріальної контори не звертався. Проти стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20000 грн., [PERSON] також заперечувала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні також надав свої заперечення відповідно до яких, вважає, що [PERSON] не є належним відповідачем по справі, оскільки право власності позивача з її боку жодним чином не порушено, а в даному випадку позов має предявлятись до нотаріальної контори та оскаржувати дії нотаріуса щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, однак будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог надати не змогла. Представник третьої особи - Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, дослідивши докази, надані сторонами, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках батьки, дружина ( чоловік) та діти спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом було встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР № 137065 від 28.12.1957 року вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Згідно до повторного свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 313599 від 05.12.2014 року вбачається, що 21.02.2007 року помер [PERSON] Згідно до повторного свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 298393 від 08.04.2014 року вбачається, що 07.04.2014 року померла [PERSON] На час своєї смерті, [PERSON] була зареєстрована та мешкала за адресою: вул. Кузнечна, 17 в с. Розумівка, Запорізького району Запорізької області (а.с. 7) Відповідно до копії спадкової справи № 380/2007 відкритої після смерті [PERSON], вбачається, що після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулись: дружина померлого [PERSON] та донька померлого [PERSON] При цьому [PERSON], не претендувала на ? частку в спільному майні подружжя (а.с. 24). Згідно до договору купівлі-продажу від 16.07.2004 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній придбав у власність житловий будинок № 17 по вул. Кузнечній в с. Розумівка, Запорізького району Запорізької області, та зареєстрував своє право власності в органах БТІ (а.с. 85-86). Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України вбачається, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, про те, що позивач [PERSON] у встановлений законом строк, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, у звязку з чим суд вважає його таким, що не прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], померлого 21.02.2007 року. Що стосується позовної заяви в частині встановлення факту постійного проживання позивача з його батьком на момент його смерті, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного проживання разом зі своїм батьком, на момент його смерті, за адресою: вул. Кузнечна, 17 в с. Розумівка, Запорізького району Запорізької області. Що стосується довідки Розумівської сільської ради № 431 від 02.06.2015 року, відповідно до якої [PERSON] проживав за адресою: [INFO] з 2005 по 2007 рік, яка була складена зі слів сусідки [PERSON], то суд не бере її до уваги, як відповідно і письмові покази [PERSON] та [PERSON] долучені позивачем в якості письмових доказів (а.с. 131, 132, 134), оскільки відповідно до ст. 180 ЦПК України, кожен свідок повинен допитуватись окремо безпосередньо в судовому процесі, після приведення його до присяги та попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Так само не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на ? частину акцій, оскільки позивачем не наведено жодного доказу наявності у власності померлого 21.02.2007 року [PERSON] будь-яких акції. При цьому слід зазначити, що суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, посприяв всебічному і повному зясуванню обставин у справі, так ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17.02.2015 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів по справі, за результатами якого отримана відповідь ПАТ «Дніпроспецсталь» згідно до якої ПАТ «Дніпроспецсталь» не володіє інформацією щодо кількості акцій яка належить акціонеру Товариства. Інших клопотань з цього питання до суду не надходило. Відповідно до копії спадкової справи № 178/2014 відкритої після смерті [PERSON], померлої 07.04.2014 року вбачається, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись: син померлої - [PERSON] та донька померлої [PERSON] 12.11.2104 року нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори позивачу була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У звязку з вищевикладеним суд приходить до висновку про можливість задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права власності на ? частину житлового будинку № 17 по вул. Кузнечній в с. Розумівка, Запорізького району Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], оскільки вона фактично успадкувала ? частину спірного будинку після свого чоловіка [PERSON], який набув право власності на нього у встановленому законом порядку. Що стосується заперечень відповідачки [PERSON], щодо укладеної між нею та позивачем угоди відповідно до якої, останній відмовився від спадщини, слід зазначити, що ч. 1 ст. 1273 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] жодних заяв про відмову від прийняття спадщини після смерті своїх батьків нотаріусу не подавав, крім того заперечує факт будь-якої домовленості між ним та відповідачкою щодо відмови від прийняття спадщини. Доводи представника відповідачки [PERSON], з приводу того, що відповідачкою не порушені жодні майнові права позивача, і вона відповідно є неналежним відповідачем у справі, також судом залишаються поза увагою, оскільки вони протирічать позиції відповідачки, яка відповідно повністю заперечує проти задоволення позову. Крім того слід зазначити, що предявлений позов безпосередньо стосується прав та обовязків [PERSON], як спадкоємиці іншої частини нерухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в звязку з чим суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial