Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-09 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», стверджуючи, що 28.09.2007 року між нею та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір №014/3611/82/83880, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 408218,00 грн. на строк до 28.09.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами договору було укладено іпотечний договір від 11.10.2007 року. 16.12.2013 року позивачем була отримана довідка про виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. Позивачка зазначає, що в зазначеній вимозі її повідомлено, що станом на 16.12.2013 року її заборгованість за кредитом складає 346909,53 грн. - прострочений кредит, 250704,11 грн. - несплачені відсотки, 2574496,55 - нарахована пеня. Позивачка вказує, що вона згодна з даною вимогою частково, в частині сплати простроченого Кредиту та несплачених відсотків та не згодна із розміром пені, оскільки вона перевищує суму кредиту та несплачених відсотків і у своїй вимозі банк не надав повний розрахунок пені, не надана інформація, за який період нараховувалася пеня. Також позивачка стверджує, що кредитний договір має бути припиненим, оскільки він укладався на строк до 28.09.2012 року та вона згодна сплатити на користь банку суму простроченого кредиту та несплачених відсотків за рішенням суду. У зв'язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд стягнути з неї на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» 346909,53 гривень простроченого кредиту, 250704,11 гривень несплачених відсотків та припинити дію кредитного договору №014/3611Є82/83880 від 28.09.2007 року, укладеного між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». В судовому засіданні представник позивача підтримав позов [PERSON], просив суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач був належним чином повідомлений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.09.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір №014/3611/82/83880, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 408218,00 грн. на строк до 28.09.2012 року (а.с.12-14). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами договору було укладено іпотечний договір від 11.10.2007 року (а.с.9-11), відповідно до п.7.2 якого: «Право іпотеки, та відповідно цей Договір, припиняє чинність у разі припинення Боргового зобов'язання, забезпеченого іпотекою, знищенням (втрати) Предмета іпотеки…». 16.12.2013 року позивачем була отримана довідка про виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (а.с.15), згідно якої вказано, що станом на 16.12.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитом складає 346909,53 грн. - прострочений кредит, 250704,11 грн. - несплачені відсотки, 513,23 грн. - нараховані відсотки, 250190,88 грн. - прострочені відсотки, 2574496,55 - нарахована пеня. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поняття неустойки визначено ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частинами 3, 4 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні справ, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, положення частини третьої ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. В розумінні ч.3 ст.551 ЦК України, зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом до відсотків, які нараховуються, як неустойка, лише за заявою, поданою відповідачем безпосередньо до суду першої інстанції. Одночасно суд має дослідити та мотивувати у рішенні окрім значного перевищення розміру збитків також і інші істотні обставини - ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов`язання. Також, положення ст.616 ЦК України, передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. З матеріалів справи не вбачається наявність здійсненої у належний спосіб відповідачем [PERSON] заяви до суду про зменшення неустойки. Як вбачається з позову, позивачка посилається на довідку банку від 16.12.2013 року про стан кредиту (а.с.15), яка є документом, що містить опис та підтвердження факту заборгованості за кредитним договором та є відмінною від вимоги банку про сплату заборгованості. Так, вимога банку - це розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача здійснити погашення заборгованості на рахунок утримувача. Згідно з копією довідки про стан кредиту від 16.12.2013 року (а.с.15), нарахована пеня за кредитом становить 2574496,55 грн. Інші грошові нарахування за користування кредитом (заборгованість у розмірі 346909,53 грн. - прострочений кредит, 250704,11 грн. - несплачені відсотки, 513,23 грн. - нараховані відсотки, 250190,88 грн. - прострочені відсотки) - підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України та у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Крім того, суд враховує, що зазначені положення ч.3 ст.551 ЦК України потребують доведення боржником наявності істотних обставин, що вплинули на сплату боргу, тому у суду підстав для зменшення розміру боргу (неустойки) не має, оскільки позивачка не навела в своєму позові та представником позивача не наведено в судовому засіданні жодної обставини, яка б вважалася істотною в розумінні частини третьої ст.551 ЦК України. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін Крім того, за правилами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється, проведеним належним чином. Як видно з матеріалів справи, підстав для припинення дії кредитного договору №014/3611/82/83880 від 28.09.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не встановлено та у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання за кредитним договором існує заборгованість за кредитним договором, яка до цього часу не погашена. Отже, зобов'язання за кредитним договором позивачем не виконані, не припинилися і продовжують існувати до належного (повного) виконання зобов'язання за кредитним договором.

Outcome: dismissed