Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

У вересні 2020 р. [PERSON] (позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (відповідач), третя особа- Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, в якому просила суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Позовні вимоги (згідно уточненої позовної заяви, а.с.59-72 т.1 ) обґрунтовані тим, що з 26.06.2014 р. сторони перебувають у шлюбі, від якого є дитина [PERSON] , [INFO] . З моменту народження мати створює необхідні умови для розвитку дитини, дитина відвідує заняття з фортепіано, англійської мови, плавання, гімнастики, своєчасно проходить медичний огляд. До літа 2020 року позивач проживала однією сім`єю з відповідачем та дочкою за адресою: [ADDRESS] , в червні 2020 р. сімейні відносини припинено. Позивач з дитиною проживають по [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Рівень заробітної плати позивача може забезпечити матеріальні потреби дитини. За місцем роботи та місцем проживання позивач характеризується позитивно. Оскільки сторони проживають окремо, згоди щодо місця проживання дитини [PERSON] досягнуто не було, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. У відзиві на позов представник відповідача не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю, але не погоджується з мотивами, викладеними в позовній заяві. Зазначає, що сторони почали проживати окремо з 09.09.2020 р., відповідач піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, створює належні умови для розвитку її здібностей, приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини. (а.с. 158-173 т.1) Позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Представник відповідача не заперечує щодо задоволення позову. Представник третьої особи просить позов задовольнити. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 25.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 02.02.2021 року до матеріалів справи залучено зустрічний позов відповідача про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою суду від 26.02.2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа- Служба у справах дітей Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею, - залишено без розгляду. Протокольною ухвалою суду від 09.04.2021 р. закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, що позов потрібно задовольнити, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно зі ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 26.06.2014 р., який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 р. у справі №761/22310/20 розірвано. (а.с. 23 т.1, 89-91 т.2) Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 24 т.1) Згідно довідки від 26.08.2020 р. дитина [PERSON] відвідує музичні заняття по вокалу та фортепіано в музичній академії «Nota Bene», мати дитини спілкується з педагогами, цікавиться успіхами дитини, на заняття регулярно приводить мати. (а.с. 37 т.1) З відповіді на музичної академії «Nota Bene» замовником послуг в музичній студії є батько дитини, який регулярно оплачує заняття дитини. (а.с. 205 т.1) Вказане підтверджується характеристикою від 26.08.2020 р. (а.с. 207 т.1) Згідно характеристик від 03.09.2020 р. та 04.09.2020 р. дитина [PERSON] відвідує тренування з плавання та гімнастики в мережі Sport Life, мати дитини спілкується з тренерами, цікавиться успіхами дитини, на заняття регулярно приводить мати. (а.с. 38, 39 т.1) Договір про надання спортивно-оздоровчих послуг в мережі Sport Life №ДЕМ 122 від 04.09.2019 р., укладений між [PERSON] від імені [PERSON] (а.с. 216-218 т.1) Товарний чек про оплату послуг- на а.с. 219 т.1. Договір про надання спортивно-оздоровчих послуг в мережі Sport Life від 07.12.2020 р., укладений між [PERSON] від імені [PERSON] (а.с. 109-110 т.2) Товарний чек про оплату послуг- на а.с. 111 т.2. Згідно характеристики від 18.09.2020 р. дитина [PERSON] відвідує заняття з англійської мови, мати дитини спілкується з закладом, цікавиться успіхами дитини, на заняття регулярно приводить мати. (а.с. 103 т.1) За місцем роботи на посаді судді в Окружному адміністративному суді м. Києва [PERSON] характеризується позитивно, зарекомендувала себе кваліфікованим спеціалістом, який забезпечує якісний, оперативний розгляд адміністративних справ, має науковий ступінь кандидата юридичних наук, до дисциплінарної відповідальності не притягалась. (а.с. 41 т.1) З довідки про доходи від 02.09.2020 р. вбачається, що з березня 2020 р. по серпень 2020 р. [PERSON] отримала 487790,22 грн заробітної плати. (а.с. 42 т.1) На а.с. 43-45 т.1, 112-113 т.2- копії квитанцій, чеків позивача на придбання товарів, одежі для дитини. За договором оренди від 09.09.2020 р. [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . (а.с. 46-50 т.1) Згідно характеристики ТОВ «Будівельна компанія «Фасад констракшн» від 24.09.2020 р. за час проживання в квартирі [ADDRESS] скарг від сусідів, мешканців будинку на [PERSON] не надходило, зі слів сусідів характеризується позитивно. (а.с. 123 т.1) Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 27.10.2020 р. [PERSON] з дитиною проживають в квартирі [ADDRESS] , мати здатна виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею, умови проживання можуть задовольнити базові потреби дитини. (а.с. 120-122 т.1) Згідно акту обстеження умов проживання дитини [PERSON] від 02.11.2020 р. за адресою: [ADDRESS] умови проживання задовільні, наявні усі комунальні зручності, дитина має окрему кімнату, місце для відпочинку, дозвілля, одяг та взуття по сезону, іграшки. Дитина має стійку емоційну прив`язаність до матері. (а.с. 84 т.2) За місцем роботи на посаді судді в Окружному адміністративному суді м. Києва [PERSON] характеризується позитивно, зарекомендував себе кваліфікованим спеціалістом, що володіє теоретичними та практичними зняннями у сфері адміністративної юстиції, має науковий ступінь кандидата юридичних наук, до дисциплінарної відповідальності не притягався. (а.с. 178 т.1) На а.с. 179-181 т.1- висновок про підсумки тестувань, особистих морально-психолоічних якостей і загальних здібностей [PERSON] . На а.с. 225-223 т.1- копії платіжних доручень відповідача про перерахунок коштів позивачу, копій квитанцій відповідача щодо витрат на дитину. Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної м. Києві державної адміністрації від 28.12.2020р. малолітній [PERSON] , [INFO] , доцільно проживати з матір`ю [PERSON] , що забезпечить найкращі інтереси дитини. (а.с. 81-83 т.2) На а.с. 96-104 т.2 - висновок Міського центру дитини №152 від 18.12.2020 р. щодо психологічного обстеження дитини [PERSON] , за яким дитина активна, комунікабельна, має високий рівень обізнаності щодо своєї особистості, психоемоційний стан дитини спокійний, врівноважений, дитина прагне до почуття сімейної спільності, в дитини сформовані довірливі, близькі стосунки як з матір`ю, так і з батьком. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей (постанова Верховного Суду від 09.12.2020 р. у справі № 361/6226/17). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE,№ 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 вересня 2009 року № 2). Відповідач у даній справі не заперечив щодо задоволення позову. Між тим, на думку суду, визнання позову відповідачем у зазначеній категорії спорів не може слугувати безумовною підставою для його задоволення, оскільки при вирішенні таких спорів доцільно керуватися виключно інтересами дитини. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 04.11.2020 р. у справі №382/1728/18. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , яка проживає з матір`ю в квартирі [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання дитини, розвитку та виховання дитини. Відповідно до наявних у матеріалах справи довідок та характеристик обидві сторони характеризуються позитивно за місцем роботи, мають фінансову можливість задовольнити матеріальні потреби дитини. Судом враховано, що дитина на теперішній час має з матір`ю тісний контакт та взаємозв`язок, пов`язана спільним побутом. [PERSON] належним чином виконує обов`язок щодо виховання дитини, зворотного суду не доведено. Суд приймає до уваги, висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної м. Києві державної адміністрації від 28.12.2020 р., за яким малолітній [PERSON] , [INFO] , доцільно проживати з матер`ю [PERSON] , що забезпечить найкращі інтереси дитини. Враховуючи викладене вище, суд дійшов обгрунтованого висновку, що визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам дитини. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа- Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини. Згідно ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] кошти судового збору у розмірі - 1681 грн. 60 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved