Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

У грудні 2020 року представник позивача звернувся до суду в якому просив стягнути в з [PERSON] на користь Маріупольської міської ради шкоду, завдану внаслідок незаконного вилову риби. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1700 гривень з конфіскацією знарядь вчинення правопорушення та незаконно добутих водних живих ресурсів. Діями відповідача, що полягали у незаконному вилові водних живих ресурсів, було завдано шкоду у загальній сумі 8109,00 гривень. Притягуючи відповідача до кримінальної відповідальності, питання про відшкодування ним спричиненої шкоди вирішено не було. Просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконного вилову риби 8109,00 гривень, а також судовий збір в розмірі 2102 грн. Відповідно до ухвали суду від 14 січня 2021 року цивільна справа за вказаним позовом розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. Представник позивача [PERSON] , діючий на підставі довіреності, у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою заявлені позовні вимоги підтримав повністю, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. З урахуванням наведених обставин, зважаючи на наявність письмової згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25.11.2020 року, який набрав чинності 29.12.2020 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаного вироку суду, є те, що 28.06.2020 в період часу з 01 год. 00 хв. по 05 год. 45 хв. [PERSON] , перебуваючи на річці Кальміус, біля буд. 16 по вул. Кінноармійській в Центральному районі м. Маріуполя, з мостику біля берегу вказаної річки, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом у встановленому законом порядку, за допомогою забороненого знаряддя лову - риболовного сіткоснастевого засобу сітки «павук», у порушення п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову умисно здійснив незаконний вилов риби з річки Кальміус, наступних видів: 6 одиниць особин виду «піленгас», вартістю згідно з розрахунком до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 680 грн. за одну особину, на суму 4080 грн.; 3 одиниці особин виду «судак звичайний», вартістю згідно з розрахунком до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 510 грн. за одну особину, на суму 1530 грн.; 14 одиниць виду «оселедець» вартістю згідно з розрахунком до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 170 грн. за одну особину, на суму 2380 грн.; 5 одиниць виду «карась сріблястий» вартістю згідно з розрахунком до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 17 грн. за одну особину, на суму 85 грн.; 1 одиниця виду «бичок» вартістю згідно з розрахунком до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 34 грн. за одну особину. Тим самим, [PERSON] виловив риби цінних порід на загальну суму 8 109 (вісім тисяч сто дев`ять) гривень, чим заподіяв істотну шкоду на вказану суму. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається зі змісту вироку Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25.11.2020 року, питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним шкоди на загальну суму 8109,00 грн. вирішено не було. Розрахунок розміру шкоди, спричиненої діями відповідача, проведено на підставі до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 4, 5 ст.68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог ст. 15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь Маріупольської міської ради Донецької області спричинену його діями рибному господарству України шкоду у загальній сумі 8109,00 гривень. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 2102 гривень. На підставі ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 69, 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 «Про тваринний світ»,

Outcome: approved