Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

У грудні 2021 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання», на обґрунтування якої позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є споживачем природного газу за місцем свого проживання, яка використовувала його для побутових потреб, розподіл які надаються ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які с однаковими для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу, складений було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства «https://khgaszbut.104.ua)/. Якщо споживач не повернув постичальнику заяву-приєднаннґ, фактом згоди споживача про приєднання умов договору (акцептування заяви- приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за постановлений природний газ . У разі незгоди споживача укласти договір з постачальником із спеціальними обов`язками та відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання пригороднього газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Як убачається повідомлення наданого Зміївським відділенням РГК «Харківгаз» від 16.06.2020 року. Фактично обсяг розподілу природного газу абоненту [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) за період з 01.06.2016 року по 14.03.2017 року складає 854м3. Внаслідок систематичного нехтування [PERSON] своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість за період з березня 2016 року по листопад 2020 року в сумі 3709,22 гривні. Тому просили позов задовольнити, стягнути з відповідача на їх користь суму заборгованості в розмірі 3709,22 гривні, 3% річних в розмірі 324,99 гривень, інфляційні втрати в розмірі 637,99 гривень та судові витраті в розмірі 2102,00 гривень (а. с. 2 3). Представник позивача Кіпоть І. Г., що діє на підставі довіреності № ДР-60-1220 від 30.12.2020 року та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серія ДН № 4940) видане на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області № 30 від 27.12.2017 року, у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, але надала заяву, зареєстровану за вхідним № ЕП-646/21-вх від 26.04.2021 року про розгляд справи за її відсутності, з урахуванням того, що позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 48 50). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала. Відповідно до змісту частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить відповідна заява, долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання ним особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді належного суду. Таким чином, ця цивільна справа підлягає розгляду за правилами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України в редакції, що набрала чинності з 15.12.2017 року (із змінами та доповненнями). Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01.07.2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі Ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно Постанови № 1588 від 21.05.2015 року (переоформлена на безстрокову Постановою № 2283 від 08.09.2015 р.), та з 11.05.2017 р. - згідно Постанови № 633 від 11.05.2017 року (виданої на постачання природного газу на території України). На ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області. Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які с однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному всб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 року, та розміщений на офіційному сайті Товариства (https ://khgaszbut. 104. ua). За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до\~п.\~4\~розділу III\~Правил для\~забезпечення приєднання\~до умов\~договору постачання\~природного газу\~побутовим споживачам\~усіх діючих\~побутових споживачів,\~об`єкти яких\~знаходяться в\~межах закріпленої\~території постачальника\~із спеціальними\~обов`язками,\~останній в\~установленому порядку\~надсилає кожному\~побутовому споживачу\~заяву-приєднання\~до умов\~договору.\~Якщо споживач\~не повернув\~постачальнику заяву-приєднання,\~фактом згоди\~споживача про\~приєднання до\~умов договору\~(акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Відповідно до повідомлення Зміївського відділення регіональної газової компанії «Харківгаз» № 610031-Сл-7031-0620/15 від 16.06.2020 року фактичний обсяг розподілу природного газу абоненту [PERSON] за період з 01.03.2016 року по 14.03.2017 року складає 854 м3 (а. с. 10). Згідно витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Нововодолазького архітектурно інвентаризаційного бюро» № 33995853 від 28.04.2012 року, [PERSON] набула право власності на житловий будинок розташований за адресом: [ADDRESS] (а. с. 13). 27.02.2020 року за вихідним № 617-СЛ-2871-29-0220 на адресу відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) надіслана вимога про оплату заборгованості, в якій їй повідомлено про необхідність сплатити вартість заборгованості протягом 7 днів в сумі 3709,22 гривень (а. с. 9). Згідно Акту про відключення газоспоживаючих приладів № 5153 від 14.03.2017 року, за адресом: [ADDRESS] було встановлено інвентарні заглушки та опломбовано газоспоживаючий прилад. Даний Акт було складено в присутності [PERSON] та підписано нею (а. с. 14). Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється положеннями Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕ КП від 30.09.09.2015 року № 2496 та нормами чинного Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року. Згідно до положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно до зазначеної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання» у розмірі 3709,22 гривні, нарахованих 3% річних в розмірі 324,99 гривень та інфляційних втрат в розмірі 637,99 гривень. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тоді як інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» звернулося до суду в 2020 році. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 294-ІХ від 14.11.2019 року з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2102 гривень. На виконання вимог частини 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» додав документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2102,00 гривень. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» суму заборгованості за послуги з газопостачання в розмірі 3709,22 гривень, нарахованих 3 % річних в розмірі 324,99 гривень, інфляційних втрат в розмірі 637,99 гривень та понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2102,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved