overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 квітня 2006 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №182 розірвати, судовий збір стягнути з відповідача. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 квітня 2006 року (арк.с.8). Від шлюбу дітей не мають. Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося. У позивача на даний час фактично створена нова сімя, вона має дитину від фактичних шлюбних відносин з іншим чоловіком. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2011 року, примирення неможливе. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав, зазначив, що шлюб дійсно не можливо зберегти, він не проживає з позивачем з січня 2011 року, на даний час він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Судом встановлено, що сторони одружені з 31.05.2002, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ №156191 від 31.05.2002, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №158. Сторони мають спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 161156 від 05.06.2002, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий\~запис\~№ 366, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №364393 від 10.01.2012, виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають з січня 2011 року, спільного господарства не ведуть та тими обставинами, що сторони перебувають у фактичних шлюбних відносинах з іншим особами, позивач має дитину від фактичних шлюбних відносин з іншим чоловіком, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити теперішнє прізвище. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб зареєстрований 24 квітня 1993 року відділом запису актів громадянського стану Виконкому Ленінської Ради народних депутатів м. Миколаєва Миколаївської області, актовий запис № 354. Спільні діти згідно доданих копій свідоцтв про народження: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У грудні 2016 року, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 01 липня 2011 року уклала шлюб з відповідачем, мають одну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними не склалися, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Спільне життя виявилося невдалим, на протязі тривалого часу виникали сварки, оскільки мають різні погляди на життя та моральні цінності. Спроби примирення не давали жодного результату, тому вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання сторони не прибули. Позивач через канцелярію суду направила заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач також направив суду заву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони уклали шлюб 01 липня 2011 року, який зареєстровано Центрально-Міським відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 345. Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, шлюбні відносини між сторонами фактично були припинені, на даний час спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сімї стало те, що під час спільного проживання в сімї виникали сварки у звязку з різними поглядами на життя та моральні цінності, що призвело до втрати почуттів любові та поваги. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У грудні 2016 року, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 05 травня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними не склалися, на протязі останніх двох років сімейне життя стало поступово погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На протязі спільного життя виявилося, що кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, відповідач нехтував сімейними цінностями, не хотів розуміти сутності проблем, не турбувався родиною, все це призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Спроб примирення не було, мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тому вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання сторони не прибули. Позивач через канцелярію суду направила заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив. 01 березня 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 05 травня 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 224 (копія свідоцтва про шлюб а.с. 9). Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], спору про її подальше місце проживання у сторін немає. Судом встановлено, що на протязі останніх двох років сімейні відносини між сторонами стали поступово погіршуватися. Причиною розпаду сімї стало те, що на протязі спільного життя виявилося, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, відповідач нехтував сімейними цінностями, не хотів розуміти сутності проблем, не турбувався родиною, все це призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У грудні 2016 року, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який укладено 30 липня 2010 року. У шлюбі, 12 травня 2014 року вона народила дочку [PERSON]. Шлюбні відносини між ними були припинені у лютому 2016 року, з вказаного часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Життя з відповідачем виявилося невдалим, оскільки останній не брав участі у сімейному житті, матеріально родину не забезпечував, періодично вжив спиртні напої. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати. Позивачка через канцелярію суду направила заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач також направив суду заву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони уклали шлюб 30 липня 2010 року, який зареєстровано Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 445. Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, шлюбні відносини між сторонами фактично були припинені у лютому 2016 року, на даний час подружжя спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сімї стало те, що відповідач не брав участі у сімейному житті, матеріально родину не забезпечував, періодично вжив спиртні напої, що в результаті призвело до втрати почуттів любові та поваги. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 14 липня 2006 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 882. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 14 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 882. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 14 липня 2006 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 882. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 14 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 882. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 30.06.2006 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис 787. Від вказаного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду подав клопотання в якому визнав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. В порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 30.06.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис 787. Від вказаного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить його інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що усі умови цього договору виконані. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, погодилася на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Представник товарної біржі в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 343, оформленого 23 жовтня 1998 року Біржею нерухомості «Едвайс-Консульт», [PERSON] купила в [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], належну останнім, тобто відповідачам, квартиру [ADDRESS]. Договір нотаріально не посвідчувався, однак право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано ММБТІ 27 жовтня 1998 року за реєстровим № 18595, згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу. [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі з 05 листопада 1998 року. Згідно повідомлення КП ММ БТІ від 09.12.2016 року, копії технічного паспорту, виготовленого станом на 08 грудня 2016 року, власником квартири [ADDRESS], є [PERSON] Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому позов можливо задовольнити.

Outcome: approved