Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків та просить стягнути з відповідача суму індексації у розмірі 4277,28 грн., три відсотки річних у розмірі 718,42 грн. та збитки 22,68 грн., а всього 5018,38 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 20 травня 2005 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя прийнято рішення про стягнення з відповідача суми боргу 5320,00 грн. та судового збору в розмірі 53,20 грн. У звязку з тривалим невиконанням рішення суду боржником позивач звернувся до суду про стягнення індексу інфляції та пені за період з 01.07.2005 р. по 31.07.2012 р. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 13.11.2012 р. позов про стягнення індексу інфляції та пені був задоволений в повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.12.2012 р. рішення від 13.11.2012 р. було залишено без змін. На теперішній час рішення судів не виконані, борг не повернутий. Неповернення грошових коштів спричиняють позивачу втрати, які зумовлюються інфляційними процесами, у звязку з чим він і звернувся до суду. В судове засідання зявився позивач [PERSON], який позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справі відповідач [PERSON] до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подав. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2005 р. по справі 2-389 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг у розмірі 5320,00 грн., а також судовий збір у розмірі 53,20 грн., а разом 5373,20 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] до [PERSON] є обгрутованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 13.11.2012 р. по справі № 0810/3418/2012, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму індексації за період з 01.07.2005 р. по 31.07.2012 р. в розмірі 4266,64 грн., три відсотки річних у розмірі 1132,07 грн. та збитки у розмірі 15,86 грн., а всього 5414,57\~грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На час розгляду справи відповідачем не надано суду належних доказів щодо сплати боргу у розмірі 5320,00 грн., отже наявні підстави для нарахування інфляційних та трьох процентів річних. Перевіривши розрахунок наданий позивачем, суд приходить до висновку про його часткову обґрунтованість. Так, кількість днів прострочення складає 1583 дні. З урахуванням даних Головного управління статистики у Запорізькій області щодо сукупного індексу інфляції за період з 01.08.2012 р. по 30.11.2016 р., який складає 200,07 %, розмір інфляційних втрат складає 5323,68\~грн. Позивач просить стягнути інфляційні у сумі 4277,28 грн., тобто заявлена до стягнення сума не перевищує дійсного розміру інфляційних. Таким чином, наявні підстави для задоволення даних вимог у повному обсязі. За розрахунком позивача три відсотки річних за період з 01.08.2012 р. по 30.11.2016 р. (1583 дні) складає 718,42 грн., у той час коли дійсний розмір трьох відсотків річних складає 692,18 грн. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У звязку з порушення цивільного права та виниклою у звязку з цим необхідністю отримання позивачем довідки № 13-14/367 від 20.12.2016 р. для розрахунку інфляційних втрат, [PERSON] завдано [PERSON] збитків на суму 22,68 грн. Факт понесення цих витрат підтверджується квитанцією 0.0.674031331.1 від 20.12.2016 р. Оскільки [PERSON] добровільно не сплатив інфляційні, три відсотки річних та збитки, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати вказаних сум, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 548,32\~грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial