Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У вересні 2020 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , та просить стягнути з відповідача на свою користь 27168 грн. 81 коп., та сплачені судові витрати у розмірі 2 102, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.10.2017 року в м.Києві на вулиці Н. Вал, 37/20 автомобілем марки «Audi», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , було здійснено ДТП, у результаті якої застрахований в АТ «Страхова компанія «Інго» автомобіль марки «Lexus Es250» д/н [NUMBER] (договір страхування № 250552686) під керуванням водія [PERSON] отримав механічні пошкодження. Відповідно до довідки НПУ про ДТП та постанови Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2017 року ДТП трапилася з вини водія [PERSON] . За умовами договору страхування, страхова компанія відшкодувала фактичну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, відповідно до рахунку № [NUMBER] від 03.01.2018 року, та відповідно до страхового акту № 1616899 від 18.01.2018 року, та було сплачено страхове відшкодування в розмірі 27 168 грн. 81 коп., відповідно до платіжного доручення № 1243 від 30.01.2018 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.12.2020 року та роз`яснено відповідачу право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Представник АТ «Страхова компанія «Інго» в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання та зазначив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Страхового сертифіката до Договору страхування № 250552686.17 ПрАТ «АСК «Інго» прийняла на страхування транспортний засіб «Lexus Es 250», кузов (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2013. 12.10.2017 року в м.Києві на вулиці Н. Вал, 37/20 автомобілем марки «Audi», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , було здійснено ДТП, у результаті якої застрахований в АТ «Страхова компанія «Інго» автомобіль марки «Lexus Es250» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] отримав механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 30.10.2017 р. у справі № 758/13876/17 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. Відповідно до умов договору страхування Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» на підставі страхового акту № 1616866 від 18.01.2018 р., здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 27 168, 81 грн. ТОВ «Перша лізингова компанія»(платіжне доручення № 1243 від 30.01.2018 р.). Згідно з частино першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статтей 1187, 1188 ЦК України. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, інших об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодовувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок відшкодування такої різниці (висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.02.2019 р. у справі № 645/3746/16). Отже, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збиток, який було завдано в результаті дорожньої пригоди, що мала місце 12.10.2017 р. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 102,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved