Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернулася до Апеляційного суду м. Києва з даним позовом. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.12.2017 року підсудність справи за позовом [PERSON] ([ADDRESS]) до [PERSON] (АРК, [ADDRESS]) про розірвання шлюбу визначена Шевченківському районному суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2017 року зазначений позов залишено без руху, позивач у встановлений судом строк усунув недоліки в повному обсязі. Ухвалою судді від 19.02.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 12.06.2018 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачм та відповідачем 06.12.2013 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з 2014 року. Подальше перебування в шлюбі та його збереження неможливо. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 06.12.2013 року та змінити її шлюбне прізвище «Бондаренко» на дошлюбне «[PERSON]». У судовому засіданні 12.06.2018 року позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 12.06.2018 року не з'явився, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.12.2013 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 4). Шлюбні стосунки між сторонами припинені з 2014 року, примирення неможливе, спори щодо розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутні. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка має бажання відновити свої дошлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved