Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що [INFO] року померла [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у [ADDRESS] За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким її призначила спадкоємцем майна. Спадкоємців першої черги за законом у [PERSON] немає, оскільки остання все життя проживала сама. В шестимісячний строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому просить суд визнати за нею на це нерухоме майно право власності. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав і просила їх задовольнити. Представник відповідача, - Хотешівської сільської ради, у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, у відповідності до ст. 1216 цього Кодексу, являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] належав дерев'яний житловий будинок, 1940 року побудови, з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS], Волинської області, що підтверджується витягом з погосподарської книги № 4 за 2016-2020 роки, довідками № № 2175, 2176 від 07 грудня 2016 року Хотешівської сільської ради (а.с. 8, 9, 10). Як вбачається з технічного паспорта, виготовленого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 16 грудня 2016 року, біля вказаного дерев'яного житлового будинку, 1940 року побудови, розташовані сарай (1940 року побудови) вбиральня та колодязь (а.с. 6-7). Оскільки спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами збудований в сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. [INFO] року [PERSON] померла (а.с. 4). Ще за життя остання склала заповіт, нотаріально посвідчений секретарем Хотешівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Свистун С.М. 29 липня 2014 року та зареєстрований в реєстрі за № 62, яким житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] заповіла [PERSON] (а.с. 22). Даний заповіт не змінено та не скасовано. 04 липня 2016 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у порядку спадкування за заповітом, що відкрилася з дня смерті [PERSON], тобто у встановлений законом строк прийняла спадщину (а.с. 19). [PERSON], який є сином спадкодавця [PERSON] і спадкоємцем першої черги за законом (а.с. 20), відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки - [PERSON], [INFO], про що 23 вересня 2016 року, тобто у встановлений законом шестимісячний строк, подав до нотаріальної контори заяву (а.с. 23). Разом з тим, як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 790/02-14 від 06 грудня 2016 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки остання не подала правовстановлюючих документів на нього та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 5). За життя [PERSON] не мала правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, а тому позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право власності на нього у нотаріальній конторі, тобто отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане будинковолодіння. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що за [PERSON] належить визнати право власності на дерев'яний житловий будинок, 1940 року побудови, з господарськими будівлями та спорудами (сарай, вбиральню, колодязь), що знаходяться у [ADDRESS] На підставі наведеного та

Outcome: approved