Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

У грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки в майні спільної сумісної власності, в якому просить визначити за нею частку в майні спільної сумісної власності на 278/525 частин земельної ділянки, кадастровий номер 5310136700:12:005:0126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: м. Полтава, вул.Коломацька, буд.19. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи Подільської районної у м. Полтаві ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи - Першої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, але на адресу суду надійшла заява, в якій просять справу розглянути без його участі,при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ленінського райсуду м. Полтави від 30.05.2007р. по цивільній справі № 2-865/07 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою. Встановлено роздільне користування земельною ділянкою з двома окремими виходами на вулицю Коломацьку, 19 у м. Полтаві, за яким [PERSON] виділено в користування земельну ділянку площею 239 кв.м. (на плані зафарбовано в синій колір), в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А- і», частиною незавершеного будівництва літ. «а-і», гаражем-сараєм літ. «Ві-ІІ»; мені, [PERSON], виділено в користування земельну ділянку площею 270 кв.м. (на плані зафарбовано в червоний колір), в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А-і», частиною незавершеного будівництва літ. «а-і», сараєм літ. «Б», вбиральнею літ. «Д». В спільному користуванні залишено земельну ділянку площею 16 кв.м. (на плані зафарбовано в жовтий колір), для обслуговування будівель та споруд. Після винесення рішення судом позивачкою було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0525 га, яка розміщена в м. Полтаві по вул. Коломацькій, 19 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується його копією серії ЯИ № 535769 від 22.12.2009 р. Відповідно до списку співвласників земельної ділянки (додаток до державного акту на право власності на земельної ділянку), земля перебуває у спільній сумісній власності позивачки та [PERSON] 18.04.2012 р. батько позивачки - [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18.04.2012 р. серії І-КЕ № 215151. Позивачка, як власник частини земельної ділянки, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, мала намір здійснити її відчуження, але кілька нотаріусів, до яких вона зверталася, пояснили, що це здійснити неможливо, оскільки не визначена частка її власності в спільному майні. Так, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.12.2015р. № 3207/02-31, винесеною державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, позивачу було відмовлено в посвідченні договору дарування частки земельної ділянки 0,0525 га, кадастровий номер 5310136700:12:005:0126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Коломацька, буд. 19, що перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] Підставою для відмови в посвідченні договору дарування нотаріусом стало те, що «з поданих заявником документів вбачається, що земельна ділянка площею 0,0525 га, кадастровий номер 5310136700:12:005:0126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Коломацька, буд. 19 перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] Оскільки право власності [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки не підтверджується правовстановлюючим документом і не зареєстроване у встановленому законодавством порядку, посвідчити договір дарування вищевказаної 1/2 частки земельної ділянки немає законних підстав. У відповідності до п.п. 1.1 п. 1 глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, правочини щодо відчуження майна посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно». Після смерті батька позивачки фактично спадкове майно, яке після нього залишилося, прийняв відповідач - її рідний брат - [PERSON]. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 355 ЦК передбачені поняття і види права спільної власності: майно, що с у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом (ст. 368 ЦК України). Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна (ст. 357 ЦК України). Відповідно до положень ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб'єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Суб'єктами права спільної власності на земельні ділянки територіальних громад можуть бути районні та обласні ради. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно - правовими угодами; при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; за рішенням суду (ст. 87 ЗК України). Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя; членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; співвласників жилого будинку; співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (ст. 89 ЗК України). Відповідно до висновку №25-17 від 29.05.2017 року експертного земельно-технічного дослідження земельної ділянки, яка розташована по вул. Коломацька, 19 у м.Полтаві, виготовленого судовий експертом [PERSON] розмір реальних часток співвласників земельної ділянки, яка розташована по вул. Коломацька, 19 у м.Полтаві складають: - у [PERSON] (померлого) 247/525 (16х1/2+239); - у [PERSON] -278/525 (16х1/2+270). На підставі викладеного,

Outcome: approved