Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.06.2018 року Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 148. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. На обґрунтування позову позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, відсутнє взаєморозуміння в сім`ї. В зв`язку з цим, сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 16-17/. В підготовче засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позов підтримав /а.с. 4/. Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, до суду також подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала в повному обсязі, просила змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] » /а.с. 19/. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами 23.06.2018 року було укладено шлюб, який зареєстровано Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 148. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, його намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила відновити її дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача - 768,40 грн. внесеного судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved