Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

У грудні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщення. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що він є власником квартири [ADDRESS] . Дана квартира була придбана у [PERSON] за договором купівлі-продажу від 05.12.2019. [PERSON] самостійно знялась з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі, її син [PERSON] не проживає у квартирі з 2017 року, однак залишається зареєстрованим у ній. Враховуючи, що відповідач близько двох років не проживає у спірній квартирі та відсутній за місцем реєстрації більше року без поважних причин, а його реєстрація порушує права позивача, як власника квартири та особового рахунку, в тому числі позивач змушений нести додаткові витрати на утримання житла. [PERSON] просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суд м. Києва від 13.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, представником позивача подано клопотання, в якому останній просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відзиву та будь яких заяв, клопотань до суду не надходило. Відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 05.12.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борозинець Ю.Г. (а.с. 4-5). Згідно даного договору [PERSON] (продавець) передала у власність, а [PERSON] (покупець) прийняв у власність належну продавцю квартиру [ADDRESS] . Відповідно до даного договору квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві власності по 1/2 частці на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 05.12.2000 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 04.12.2000 за №1455-С/КІ та на підставі Договору дарування 1/2 частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Одарченко Н.І. від 20.07.2001, реєстровий номер №4882. [PERSON] попередньо знялась з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі. Однак, як вбачається з Витягу до Реєстру територіальної громади м. Києва за №11168139 від 04.12.2019, син [PERSON] - [PERSON] залишається зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] (а.с. 6). Позивач вказує, що відповідач [PERSON] з 2017 року не проживає у квартирі [ADDRESS] , тобто понад рік не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей відповідача у квартирі не має. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У зв`язку з тим, що відповідач не мешкає в спірній квартирі з 2017 року, але зареєстрований у ній, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Позивач самостійно здійснює витрати щодо утримання квартири, сплачує комунальні послуги та витрати за користування житловим приміщенням. В свою чергу відповідач, не здійснює плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири. Факт реєстрації в квартирі відповідача, тягне за собою додаткові матеріальні витрати на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальну шкоду. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . За загальним правилом встановленим ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved