Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

У вересні 2019 року адвокат Харченко Костянтин Сергійович, діючи на підставі ордеру серії ХВ № 1309000776 та в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою (враховуючи уточнення від 12 травня 2020 року), в якій просить: -встановити факт належності [PERSON] (свідоцтво про смерть видане 02.10.2000 Тернівською сільською радою Харківського району Харківської області, [NUMBER] ) сертифікату серії ХР № 0126956 на право на земельну частку (пай) на землі в КСП «Рассвет», с. Тернова, Харківського району, Харківської області, розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів, виготовленого на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 08.09.1997 № 766; -визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) на землі в КСП «Рассвет», с. Тернова Харківського району Харківської області у розмірі 5,91 умовних кадастрових гектарів, що належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів в КСП «Рассвет» серії ХР №0126956, виготовленого на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 08.09.1997 №766, в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . Короткий зміст позовних вимог В обґрунтування вимог позовної заяви (враховуючи уточнену позовну заяву від 12.05.2020) адвокатом зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , баба [PERSON] (надалі - Позивач) з боку батька. За життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів в КСП «Рассвет» серії ХР №0126956 виготовлений на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 08.09.1997 №766. На день смерті [PERSON] у шлюбі не перебувала, була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею та на день її смерті проживав її син (батько позивача) [PERSON] , [INFO] , який проживаючи разом з матір`ю спільно з останньою обробляв зазначений пай та після її смерті він також продовжив здійснювати його обробіток, а відтак фактично вступив у володіння спадковим майном, зокрема, земельною часткою (паєм) розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів в КСП «Рассвет». Однак, [PERSON] за життя не оформив в порядку спадкування після померлої [PERSON] на своє ім`я право на вказану земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з дружиною - [PERSON] та сином - [PERSON] (позивач у даній справі). Дружина померлого - [PERSON] від отримання спадщини після смерті свого чоловіка відмовилась на користь свого сина - позивача. Відтак, позивач прийняв спадщину (зокрема, право на земельну частку (пай) розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів в КСП «Рассвет») після смерті свого батька, адже постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (згідно частини третьої статті 1268 ЦК України). Звернувшись до державного нотаріуса з відповідною заявою про оформлення спадщини на вищезазначене право позивачу було відмовлено у виданні свідоцтва у зв`язку з відсутністю документу, що стверджує факт наявності спадкового майна - оригіналу сертифікату серії ХР № 0126956 виготовленого на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 08.09.1997 №766. Так, дійсно, у позивача відсутній оригінал сертифікату, проте згідно відповіді Міськрайонного управління Держгеокадастру у Харківському районі та м. Люботині від 10.05.2019 № К-333/0-0.23, 061-401/156-19 на ім`я бабусі позивача - [PERSON] у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) в КСП «Рассвет» було зареєстровано сертифікат (серії ХР № 0126956) на право на земельну частку (пай) розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів, виготовлений на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 08.09.1997 № 766. Дані про зареєстровані державні акти, виготовлені на ім`я [PERSON] на підставі сертифікату серії ХР №0126956 на земельну частку в Управління відсутні. Таким чином, не дивлячись на фактичне отримання спадщини, Позивач позбавлений можливості її оформлення у позасудовому порядку. Між тим, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Харківською КСП «Рассвет» вказаний вище сертифікат видано на ім`я [PERSON] , тоді як в свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлої - [PERSON] та по батькові - [PERSON] . Отже, існує розбіжність у документах, яка також є перешкодою у оформленні спадщини. Дана розбіжність виникла у зв`язку з невірним перекладом прізвища та по батькові з російської на українську мову. Таким чином, позивачу з метою оформлення права на земельну частку (пай) в порядку спадкування Позивачу необхідно встановити факт належності [PERSON] сертифікату серії ХР № 0126956 на право на земельну частку (пай) розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів, виготовленого на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 08.09.1997 № 766 та в якому її зазначено як [PERSON] . Процесуальні дії у справі Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху, оскільки не було дотримано вимоги частини третьої статті 175 ЦПК України. 12 листопада 2019 року до канцелярії суду надійшла направлена поштою заява адвоката Харченко К.С. про усунення недоліків, з копіями документів. У відповідності до ухвали суду від 18 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. На підставі ухвали суду від 17 грудня 2019 року відкладено підготовче засідання, задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області: -відомості про те, хто звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка проживала на час смерті [ADDRESS] , а також чи є відомості про складання заповітів від її імені та чи видавалися будь - кому свідоцтва про право на спадщину; -відомості про те, хто звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який проживав на час смерті [ADDRESS] , а також чи є відомості про складання заповітів від його імені та чи видавалися будь - кому свідоцтва про право на спадщину; -належним чином посвідчені копії спадкових справ після [PERSON] , померлої [INFO] , яка проживала на час смерті [ADDRESS] та [PERSON] , померлого [INFO] , який проживав на час смерті в [ADDRESS] . Витребувані на підставі ухвали суду від 17 грудня 2019 року документи надійшли до суду 04.02.2020. 27 березня 2020 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача (Тернівську сільську раду Харківського району Харківської області) та уточнена позовна заява. На підставі ухвали суду від 30 березня 2020 року прийнято заяву адвоката Харченко К.С. про уточнення позовних вимог та замінено неналежного відповідача у цивільній справі №635/6797/19 - [PERSON] на Тернівську сільську раду Харківського району Харківської області, останньому надано п`ятнадцяти денний строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву. 28 квітня 2020 року до канцелярії суду представником позивача подано заяву про долучення до матеріалів справи документів (копії відповіді Головного управління держгеокадастру у Харківській області від 06.04.2020, копії сторінки книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Харківською КСП «Рассвет», разом з доказами направлення учасникам справи), а вже 12 травня 2020 року від представника позивача надано заяву про долучення до матеріалів справи уточненої позовної заяви, разом з доказами направлення учасникам справи та квитанцією про сплату судового збору. Так, згідно ухвали від 15 травня 2020 року прийнято уточнену позовну заяву та долучено до справи докази, а підготовче засідання відкладено до 09 червня 2020 року. На підставі ухвали суду від 09 червня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, та призначено слухання справи по суті. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Харченко К.С. до суду надійшла заява проводити розгляд справи у відсутність позивача, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від представника відповідача - сільського голови Тернівської сільська рада Харківського району Харківської області Махоніної І.В. надійшла заява проводити слухання справи у відсутність представника відповідача, заяву підтримують та просить задовольнити. Від третьої особи - Державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. в матеріалах справи міститься заява, в якій нотаріус просить суд розглядати дану справу у її відсутність. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини встановлені судом [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Тернівською селищною радою Харківського району Харківської області 02 жовтня 2000 року, актовий запис №23 (а.с.6, Т.1). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась, зокрема, із права на земельну частку (пай) членів КСП «Рассвет» на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №0126956. Так, з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.04.2020 за вих.№29-20-11-2887/0/19-20 (а.с. 122, Т.1) та копії сторінки з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП «Рассвет» (а.с. 123-124, Т.1) встановлено, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП «Рассвет» обліковується запис від 11.06.1998 за №119 стосовно реєстрації та видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №0126956 на ім`я [PERSON] . За інформацією Міськрайонного управління у Харківському районі та м.Люботин Головного управління Держгеокадатсру у Харківській області від 10.05.2019 за вих.№К-333/0-0.23,061-401/156-19, в управлінні вказаний вище сертифікат на право на земельну частку пай не зберігся, а виготовити його дублікат не має можливості, оскільки відсутні бланки сертифікатів. Відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю т а на право постійного користування землею, договорів оренди землі, записи в яких здійснювались до 29.122012 включно, в управлінні відсутня інформація про зареєстровані державні акти виготовлені на ім`я [PERSON] на підставі сертифікату серії ХР №0126956 на земельну частку (пай) в КСП «Рассвет» (а.с. 16, Т.1). Як встановлено з копії довідки за вих.№303 від 24.07.2019 виданої Тернівською сільською радою Харківського району Харківської області, [PERSON] на день смерті, а саме, [INFO] , була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею на день її смерті проживав син - [PERSON] , [INFO] , який доглядав за нею, купував ліки та вів з нею сумісне господарство (а.с. 8, Т.1). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Тернівської селищної ради Харківського району Харківської області 06 лютого 2017 року, актовий запис №5 (а.с.9, Т.1). У відповідності до інформації Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 04.02.2020 за №377/02.14, після померлого [INFO] [PERSON] , який проживав на день смерті [ADDRESS] із заявою про прийняття спадщини, згідно заповіту, посвідченого 02 грудня 2016 року виконавчим комітетом Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області, за реєстром №10 на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернувся син померлого [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №59235415 від 31.01.2020 мається інформація про посвідчення заповіту 02 грудня 2016 року виконавчим комітетом Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області, за реєстром №10 від імені померлого [PERSON] (а.с. 48, Т.1). З копії спадкової справи №224/2017 заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.56-90, Т.1), вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька та отримав 07 вересня 2017 року два свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 86, 87, Т.1). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України). Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У відповідності до частини першої статі 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права. Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» № 4909/04, § 58). Щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа Відповідно до пункту 6 частини першої статті ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорт. Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 12 постанови №5 від 31.03.1995 (зі змінами від 25.05.1998 ) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або паспорті, у тому числі, факту належності документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За вимогами статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Як вбачається з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.04.2020 за вих.№29-20-11-2887/0/19-20, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП «Рассвет» обліковується запис від 11.06.1998 за №119 стосовно реєстрації та видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №0126956 на ім`я [PERSON] євої [PERSON] (а.с. 122, Т.1). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Тернівською селищною радою Харківського району Харківської області 02 жовтня 2000 року за актовим записом 23, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6, Т.1). Отже, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Харківською КСП «Рассвет» вказаний сертифікат видано на ім`я [PERSON] євої [PERSON] , при цьому в свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлої - [PERSON] та по батькові - [PERSON] . Тобто існує розбіжність у документах, яка виникла у зв`язку з невірним перекладом прізвища та по батькові з російської на українську мову. Разом з тим, така розбіжність перешкоджає у набутті права на спадкове майно. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що спадкодавцю - [PERSON] (свідоцтво про смерть видане 02 жовтня 2000 року Тернівською сільською радою Харківського району Харківської області, серії [NUMBER] ) належить правовстановлюючий документ - сертифікат серії ХР № 0126956 на право на земельну частку (пай) на землі в КСП «Рассвет», с. Тернова Харківського району Харківської області, розміром 5,91 умовних кадастрових гектарів, виготовленого на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 08.09.1997 № 766. Щодо визнання права на частку (пай) в порядку спадкування У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Виходячи з того, що спадщина після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилась у 2000 році, а тому у даному випадку правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української РСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) (надалі - ЦК УРСР). Так, відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визначається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 ЦК УРСР), а якщо таке невідоме, - місцезнаходження майна або основної його частини (стаття 526 ЦК УРСР). В статті 17 ЦК УРСР зазначено, що місцем проживання визначається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Згідно з вимогами статті 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Стаття 549 ЦК УРСР містить перелік дій, що свідчать про прийняття спадщини, а саме, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З наданих суду документів встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном, однак, [PERSON] за життя не встиг оформити належним чином своє право на спадкове майно. Він помер [INFO] . Виходячи з того, що спадщина після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилась після [INFO] , у даному випадку правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями статті 1257 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадщину у разі відсутність спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. За змістом статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З приведеного вище вбачається, що [PERSON] прийняв у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, спадщину після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Виходячи з приведеного вище, оскільки [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкування за законом, прийняв спадщину після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , суд вважає позивача таким, що набув право на земельну частку (пай) на землі в КСП «Рассвет», с. Тернова Харківського району Харківської області у розмірі 5,91 умовних кадастрових гектарів, що належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0126956, виготовленого на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 08.09.1997 №766. Висновки суду за результатами розгляду справи Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, здійснивши правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд задовольняє вимоги виходячи з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективний, оскільки спрямований на відновлення її, відповідає змісту відповідного права й характеру його обмеження.

Outcome: approved