Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У вересні 2021 року заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, у якій зазначила, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] та сестрою [PERSON] , який помер [INFO] . Звернувшись до нотаріальної контори як спадкоємець, для оформлення своїх прав, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через невідповідність фактичного прізвища батька та брата « [PERSON] », в той час як в свідоцтві про право власності на житло їх прізвище зазначено як « [PERSON] ». В зв`язку за наведеним заявниця просить суд встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] свідоцтва про право власності на житло виданого Бюро приватизації житла 27.10.1995 року відповідно до розпорядження №3029, виданого на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу тягне для заявниці юридичні наслідки, а саме дає змогу реалізувати свої права як власника. Ухвалою суду від 02.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судове засідання від заявниці надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні заяви наполягала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просив провести розгляд справи без його присутності, визнав заявлені вимоги.\~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 29.09.1962 року, [PERSON] та [PERSON] одружились 29.09.1962 року, після одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.07.1963 року, [INFO] народився [PERSON] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.1967 року, [INFO] народилась [PERSON] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.08.1986 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.08.1986 року, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.10.1995 року, виданого Бюро приватизації житла, квартира загальною площею 63,2 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження (наказу) №3029 (а.с. 9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.10.2000 року, [INFO] помер [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2001 року, [INFO] помер [PERSON] (а.с.12). Згідно листа приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Мікурової Л.Ю. №208/02-14 від 27.08.2021, нотаріусом заведена спадкова справа №40/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . [PERSON] запропоновано звернутись до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки у наданих документах не співпадають прізвища, заявниці та спадкодавця (а.с. 10). Заявниця не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість. Таким чином, суд приходить до висновку, що в свідоцтві про право власності на житло, що видане Бюро приватизації житла 27.10.1995 року згідно розпорядження (наказу) від 27.10.1995 року № 3029, допущено помилку у написанні прізвища співвласників, а саме неправильно зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », тому суд засвідчує факт належності вказаного свідоцтва померлим [PERSON] та [PERSON] . Підстав для відмови в задоволенні заяви у суду немає.

Outcome: approved