Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У жовтні 2013 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду позовом, підстави якого представником позивача 20.06.2014 року були змінені, щодо встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім»єю в період з 1993 по 2001 роки та щодо визнання за [PERSON] права власності на ? частини квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує особистим фактичним виконанням [PERSON], з 10.02.1998 р. по день смерті відчужувачів квартири [PERSON] та [PERSON], договору довічного їх утримання, що був укладений 10.02.1998 р. між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON] з іншої сторони, та його не виконанням відповідачем. Невиконання умов договору довічного утримання [PERSON] також обґрунтовує фактом звернення до суду [PERSON] і [PERSON] щодо розірвання договору з відповідачем, який за ініціативи [PERSON] так і не був розірваний за причини смерті [PERSON] Зважаючи на те, що після смерті відчужувачів були порушені права позивачки, як фактичного виконавця договору довічного утримання, просить задовольнити її позовні вимоги на підставі ст. ст. 60, 70, 71 СК України. У судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Представник позивача пояснив, що спірна квартира набута в період проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім»єю та є об»єктом їхньої спільної сумісної власності, як така, що була придбана внаслідок їх спільної праці. [PERSON] та його представник заперечували проти задоволення позову посилаючись на те, що договір довічного утримання [PERSON] виконувався належним чином, є виконаним, і відповідач є єдиним власником спірного майна після смерті [INFO]. [PERSON] та [INFO] [PERSON] Договір довічного утримання є виконаним та припинив свою дію [INFO] Участь позивача у догляді та похованнях [PERSON] та [PERSON] вважають діями, що спрямовані на отримання доказів виконання нею договору довічного утримання. Представник відповідача заявляє застосування судом строку позовної давності, вважаючи початком його перебігу день смерті [PERSON] В обґрунтування своїх заперечень щодо позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім»єю позивача та відповідача з 1993 по 2001 р.р. представник відповідача посилається на те, що при встановленні даного факту необхідно керуватись нормами ЦПК України 1963 року та КпШС України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України при вирішенні даного питання потрібно застосовувати той закон або нормативно правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (в СК України від 2004 р. та в ЦПК України від 2004 р. немає прямої вказівки на його зворотну дію в часі). Виходячи з цього, представник відповідача вважає, що у позивачки немає законних підстав ставити перед судом вимогу про встановлення даного факту, оскільки нормами КпШС України та нормами ЦПК України від 1963 р. не передбачено такого поняття як «проживання жінки та чоловіка однією сім»єю без реєстрації шлюбу», а сім»єю та подружжям жінка і чоловік вважаються тоді, коли шлюб між ними зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.02.1998 року був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], за яким [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язувався довічно повністю утримувати [PERSON] та [PERSON] забезпечуючи їх наглядом та необхідною матеріальною допомогою (а.с. 13). З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2006 року [PERSON] та [PERSON] склали довіреності, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, якими уповноважили [PERSON] подарувати від їх імені свої частини квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 19, 20). Виконання спірного договору утримання [PERSON] підтверджується розписками [PERSON] та [PERSON] про отримання від [PERSON] матеріальної допомоги з листопада 2003 року по грудень 2005 року (а.с. 15-17). Крім цього суд зважає на те, що як [PERSON] так і [PERSON] 30 серпня 2006 року, тобто за два місяці до смерті [PERSON], бажали подарувати [PERSON] квартиру [ADDRESS], що була предметом договору довічного утримання який був укладений 10.02.1998 р. ними з [PERSON] (а.с. 20-21), що передбачало першочергово звернення до суду про розірвання договору довічного утримання. Зважаючи на це суд робить висновок про бажання [PERSON] та [PERSON] розірвати договір довічного утримання з [PERSON] за причини неналежного його виконання останнім та розпорядитися нерухомістю іншим чином. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 08.11.2006 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 20629 (а.с.14). Поховання [PERSON] здійснювала [PERSON], що підтверджується договором-замовленням № 5.14863.3 від 06.11.2006 року про організацію та проведення поховання [PERSON] (а.с. 21), додатками до даного договору (а.с. 20, 22), довідкою про смерть (а.с. 23) та довідкою про одержання праху [PERSON] (а.с. 24). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим [INFO] Відділом реєстрації смерті у м. Києві, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 8412 (а.с.25). Поховання [PERSON] здійснювала [PERSON], що підтверджується поданим позивачем актом констатації смерті [PERSON] № 252 від [INFO] (а.с. 26), додатком до договору-замовлення № 2.35509.К від 12.05.2010 року про поховання [PERSON] (замовник [PERSON]) (а.с. 29), квитанцією Київського крематорію (а.с. 27) та довідкою про одержання праху [PERSON] (а.с. 28). Судом також встановлена участь [PERSON], у похованні [PERSON], що підтверджується договором замовленням № 63 на предмети та послуги похоронного призначення від [INFO] (а.с. 69). У судовому засіданні 15.04.2014 року свідок [PERSON] суду пояснила, що як дружина [PERSON] з 01.03.2002 р., була свідком того, як відповідач належним чином виконував свої обов»язки по договору довічного утримання: навідувався до відчужувачів по 2-3 рази на тиждень, купував ліки та продукти харчування, сплачував комунальні послуги, займався похованнями. Крім того пояснила, що вона сама неодноразово допомогала чоловіку у догляді за парою похилого віку. На запитання суду свідок [PERSON] не змогла пояснити причину, за якою [PERSON] не приймав участі у похованні [PERSON] У судовому засіданні 13.05.2014 року свідок [PERSON] суду пояснив, що він є співвласником ТОВ «Континент-Плюс», та був свідком укладання спірного договору довічного утримання. [PERSON] пояснив, що хоча договір між [PERSON] та [PERSON] був укладений з чоловіком [PERSON] (як зазначено свідком) - [PERSON], договір фактично виконувався самою [PERSON] Здійснюючи нагляд за виконанням договору безпосередньо вдома у [PERSON] та [PERSON], свідок бачив там лише позивачку, а також спілкуючись з ними по телефону зробив висновок, що лише [PERSON] належним чином доглядала за [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що є донькою позивачки і була свідком того, як її мати [PERSON] та [PERSON] вісім років проживали у цивільному шлюбі до 2002 р., та уклали договори довічного утримання. Хоча договір [PERSON] та [PERSON] уклали з [PERSON], його умови виконувала лише [PERSON] На прохання позивачки, вона (свідок) на протязі 2004-2007 років доглядала за [PERSON] та [PERSON], навідуючись на прохання своєї матері до них 1 раз на тиждень, оскільки жила поряд. Свідок [PERSON] підтвердила факт проживання однією сім»єю [PERSON] та [PERSON] до 2002 р., а також те, що вони разом уклали договір довічного утримання по догляду за [PERSON] та [PERSON] Зі слів позивачки свідку стало відомо, що після того як їх цивільний шлюб розпався, [PERSON] та [PERSON] доглядала лише [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що вона допомагала декілька років [PERSON] доглядати за [PERSON] до часу смерті останньої, та отримувала за це платню від [PERSON] Будучи у [PERSON] 1-2 на тиждень, а інколи 1-2 на день, самого [PERSON] в даній квартирі ніколи не бачила. При ухваленні рішення суд оцінює надані сторонами докази, їх належність, допустимість і достовірність, встановлює обставини та відповідні їм правовідносини. Суд відмовляє позивачу у задоволенні її позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім»єю з 1993 р. по 2001 р. з огляду на те, що даний факт не встановлювався нормами ЦПК України 1963 року та КпШС України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України застосуванню підлягає той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого настали або мали місце правовідносини. Оскільки в СК України (2004 р.) та в ЦК України (2004 р.) немає прямої вказівки на його зворотну дію в часі, а нормами КпШС України та нормами ЦПК України від 1963 р. не передбачено такого поняття як «проживання жінки та чоловіка однією сім»єю без реєстрації шлюбу», а сім»єю та подружжям жінка і чоловік вважаються тоді, коли шлюб між ними зареєстровано у встановленому законодавством порядку, суддя вважає, що дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Суд задовольняє позовну вимогу [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частини квартири [ADDRESS] з огляду на наступне. Оцінюючи виконання договору довічного утримання, який діяв з 10.02.1998 року до [INFO], і відносно якого виник спір, та встановлюючи відповідні правовідносини, суд застосовує як норми ЦК УРСР (1963 року), так і норми ЦК України (2004 року). Відповідно до ч. 1 ст. 425 ЦК УРСР за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 430 ЦК УРСР за договором про сумісну діяльність сторони зобов'язуються сумісно діяти для досягнення спільної господарської мети, як-то: будівництво і експлуатація міжколгоспного або державно-колгоспного підприємства або установи (що не передаються в оперативне управління організації, яка є юридичною особою), будування водогосподарських споруд і пристроїв, будівництво шляхів, спортивних споруд, шкіл, родильних будинків, жилих будинків і т. ін. Громадяни можуть укладати договір про сумісну діяльність лише для задоволення своїх особистих побутових потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦК УРСР ведення спільних справ учасників договору про сумісну діяльність здійснюється за їх загальною згодою. Відповідно до ст. 154 ЦК УРСР коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. В передбачених законом випадках договір може бути укладений шляхом прийняття до виконання замовлення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦК УРСР для досягнення мети, зазначеної у статті 430 цього Кодексу, учасники договору про сумісну діяльність роблять внески грошима чи іншим майном або трудовою участю. Грошові та інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене або придбане в результаті їх спільної діяльності, також є їх спільною власністю. Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. Аналізуючи вищезазачені норми ЦК УРСР можна зробити висновок про те, що у 1998 році договір про сумісну діяльність між [PERSON] та [PERSON] міг укладатись в усній формі, для досягнення спільної мети. Як поясненнями самих сторін та свідків, так і наданими доказами доведено, що як і [PERSON] так і [PERSON] домовились в усній формі про сумісну діяльність по здійсненню догляду за [PERSON] та [PERSON] [PERSON] як учасник договору про сумісну діяльність з [PERSON], здійснювала догляд за [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наступними доказами: розписками [PERSON] та [PERSON] про отримання від [PERSON] матеріальної допомоги з листопада 2003 року по грудень 2005 року (а.с. 15, 16, 17); поясненнями свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; довіреностями [PERSON] та [PERSON], якими вони уповноважили [PERSON] подарувати від їх імені свої частки квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 19, 20); договором-замовленням № 5.14863.3 від 06.11.2006 року про організацію та проведення поховання [PERSON] (а.с. 21), додатками до даного договору (а.с. 20, 22), довідкою про смерть (а.с. 23) та довідкою про одержання праху [PERSON] (а.с. 24); актом констатації смерті [PERSON] № 252 від [INFO] (а.с. 26), додатком до договору-замовлення № 2.35509.К від 12.05.2010 року про поховання [PERSON] (замовник [PERSON]) (а.с. 29), квитанцією Київського крематорію (а.с. 27) та довідкою про одержання праху [PERSON] (а.с. 28). Оскільки укладання договору між [PERSON] та [PERSON] про спільну сумісну діяльність задля цілей у догляді за [PERSON] та [PERSON] доведена та доведена участь [PERSON] у догляді за [PERSON] та [PERSON], можна дійти висновку про обґрунтованість вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS] з визначенням рівних часток у розумінні статтей 355-357 ЦК України. Суд не задовольняє клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки перебіг такого строку починається не від дня припинення договору довічного утримання, а від часу виникнення спірних відносин між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: partial