Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У грудні 2013 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа, без самостійних вимог - [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що 21.05.2010р., близько 19 год. 45 хв., в м. Макіївка, на вул. Кірова з вини [PERSON], який керував мопедом RIYALK GY-2 без державних номерів, що належить [PERSON], і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів чинного на дату пригоди, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина [PERSON] встановлена постановою Гірницького районного суду м. Макіївки від 29.09.2010р. Внаслідок зазначеного ДТП був пошкоджений автомобіль «Форд Фієста», д/н [NUMBER], що належить [PERSON], яким керував під час пригоди [PERSON]. Розмір завданих збитків, згідно автотоварознавчого дослідження автомобіля «Форд Фієста» з визначенням розміру матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу на 30.06.2010р. становить 14 299 грн. 53 коп., в т.ч. ПДВ. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на момент ДТП, відповідно до встановленого ліміту відповідальності, МТСБУ 27.12.2010р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 11 916 грн. 27 коп. без ПДВ за заподіяну шкоду транспортному засобу «Форд Фієста» та 173 грн. 65 коп. за послуги аварійного комісара. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п. 38.2.1, п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після виплати, [PERSON], у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] Враховуючи викладене просив суд стягнути з відповідача на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат 11 916 грн. 27 коп., 173 грн. 65 коп. за послуги аварійного комісара, витрати по оплаті правової допомоги у сумі 1 000 грн. 00 коп. та судовий збір 229 грн. 40 коп. В судовому засіданні представник позивача за договором [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач - [PERSON] - ні в судові засідання 21.02.2014р., 10.04.2014р., 23.05.2014р., ні в судове засідання 18.06.2014р. не з'явився, про час та місце розгляду справи кожного разу повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, що підтверджується відповіддю ЦАС, чотири рази конверт був повернутий до суду з відміткою «по закінченні терміну зберігання». За таких обставин, суд вважає, що на підставі ч.4,5 ст.74, ч.2 ст.77 ЦПК України відповідач є належним чином повідомлений про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи за відсутністю відповідача на підставі наявних в справі доказів. Виходячи з положень ст.224 ЦПК та зі згоди позивача, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача з винесенням по справі заочного рішення. Третя особа, без самостійних вимог - [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 травня 2010 року о 19 год.45 хв. [PERSON] в Гірницькому районі м. Макіївки по вул. Кірова зі сторони АЗС «ДР», в напрямку кола шахти «Холодна Балка», керуючи мопедом RIYALK GY-2 без державних номерів, не витримав безпечний боковий інтервал, у наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Форд Фієста», д/н [NUMBER], що рухався у попутному напрямку. Транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а [PERSON] - тілесні. Внаслідок дій [PERSON] було порушено п.п.10.1, 13.1 ПДР України, за що його, постановою Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 29.09.2010р., було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, винні дії [PERSON] у ДТП, яке мало місце 21.05.2010р. встановлені постановою Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 29.09.2010р. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Форд Фієста», д/н [NUMBER], отримав механічних ушкоджень. Згідно полісу обов'язкового страхування від 05.03.2010р. цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ДРД ВАТ «СК «Універсальна». Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була. Звітом про оцінку транспортного засобу № 904 від 30.06.2010р. визначено розмір майнової шкоди (з технічної точки зору), завданої власнику автомобіля «Форд Фієста», д/н [NUMBER], який на момент дослідження, становить 14 299 грн. 52 коп. Статтею 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених зазначеним Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пунктом 9.2 ст.9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, який становить 25 500,00 гривень на одного потерпілого. Приписами ст.22 зазначеного Закону встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 того ж Закону передбачено, що У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2010р. [PERSON] звернулася до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 21.05.2010р., у сумі 14 299 грн. 52 коп. 24.12.2010р. МТСБУ було прийнятно наказ №3800 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] у сумі 11 916 грн. 27 коп. без врахування ПДВ, а 27.12.2010р. зазначена сума була виплачена МТСБУ [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням №5291. Окрім того, 02.11.2010р. МТСБУ було сплачено 173 грн. 65 коп. в рахунок оплати послуг аварійного комісару (платіжне доручення №4422 від 02.11.2010р.). Відповідно до п.38.2.1 МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом (ст.1191 ЦК України). 15.04.2011р. МТСБУ направило на адресу [PERSON] лист з пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначені витрати. Однак, відповіді на лист або сплати витрат [PERSON] не здійснив. Таким чином, відповідач є тією особою, з якої за зворотною вимогою позивача (в порядку регресу) може бути відшкодоване виплачене позивачем страхове відшкодування. Отже, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь МТСБУ підлягає стягненню 11 916 грн. 27 коп. (одинадцять тисяч дев'ятсот шістнадцять грн. 27 коп.) в рахунок відшкодування витрат по сплаті страхового відшкодування [PERSON] та 173 грн. 65 коп. (сто сімдесят три грн. 65 коп.) в рахунок відшкодування витрат по оплаті послуг аварійного комісара. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. З розрахунку витрачених нормогодин пов'язаних із наданням правової допомоги МТСБУ по контракту №70 від 27.09.2010р. та додаткової угоди №5 до цього контракту, укладених між МТСБУ та СПД [PERSON], вартість правової допомоги становить 2 407 грн. 10 коп. Проте, сторони узгодили нижчий граничний розмір оплати правової допомоги, який становить 1 000 грн. 00 коп. і який було сплачено [PERSON] 30.08.2013р. (платіжне доручення №2924 від 30.08.2013р.) Відтак, витрати позивача по оплаті правової допомоги підлягають стягненню з [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що позивачем також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 гривні (а.с.1), з огляду на що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню 229,40 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved