Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

У вересні 2021 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] , посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Він дав згоду на проживання у своєму будинку та реєстрацію за місцем проживання своєму сину [PERSON] , який за вказаною адресою не проживає з 1996 року, місце його перебування йому не відомо. Станом на теперішній час в зазначеному будинку він проживає самостійно. Ухвалою суду від 22 січня 2021 року відкрито провадження у данній справі, визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Ухвалою суду від 24 вересня 2021 року відкрито провадження у данній справі, визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Також зазначив, що у разі відсутності відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання поштової судової повістки та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://vmk.od.court.gov.ua/sud1508/. Причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та відзив на позов до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 11, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повина довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до витягу №99685307 від 09.10.2007 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на праві приватної власності, на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер:101, виданий 27.09.2017 року, видавник: Великомихайлівська селищна рада Великомихайлівського району Одеської області; технічного паспорта серя та номер: 2182, виданого 28.11.2016 року, видавник: Великомихайлівське бюро технічної інвентаризації, належить житловий будинок, з будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 49,2 кв.м, розміщений за адресою: [ADDRESS] . З копії технічного паспорту на житловий будинок, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до копії домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] та акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 21.09.2021 року, складеного депутатом Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Толмачевською Т.С., про те, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за місцем реєстрації з 1996 року. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Вiдповiдно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Вiдповiдно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вiдповiдно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази в підтвердження того, що відповідач не проживає в спірному будинку понад встановлений законом один рік без поважних причин. Належних та допустимих доказів поважності причин відсутності у спірному житловому будинку відповідачем до суду не надано. В справі відсутні будь-які докази в підтвердження того, що відповідач звертався до відповідних органів із заявами про неможливість проживання у спірному житловому будинку через перешкоди, що чинив йому позивач або інші особи. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] , [INFO] не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , понад встановлений законом однорічний строк. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . i визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved