Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]О про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.09.2015 року по цивільній справі № 233/5403/15 з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини\~сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш\~ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час його матеріальне становище змінилося, оскільки у грудні 2015 року він уклав шлюб із [PERSON] та 21.09.2016 року у них народилась дитина [PERSON]. У звязку з наведеним просив суд зменшити розмір аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги доповнив та уточнив, зазначив, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2017 року було задоволено позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Додатково просив врахувати, що з липня 2017 року перебуває на обліку як безробітний в Новомиргородському РЦЗ Кіровоградської області, оскільки був звільнений з військової служби де приймав участь у антитерористичній операції на посаді старшого сержанта, та його доходи значно зменшились. Тому просив зменшити розмір аліментів, та стягнути їх у твердій грошовій сумі 700 грн., а також розглянути справу за його відсутності (а.с.60,78-79). Ухвалою суду від 16.02.2017 року до участі у справі було залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала письмові заперечення згідно яких зазначила, що доводи позивача та третьої особи щодо зменшення розміру аліментів не є обґрунтованими. Також надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.46-47,92). Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просила позов задовольнити, надала заяву про розгляд справи за ї відсутності (а.с.94). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.09.2015 року по цивільній справі № 233/5403/15 з позивача [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини\~сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш\~ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10). Крім того рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2017 року було задоволено позов третьої особи [PERSON] до позивача та стягнуто на її користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.29). Зазначені рішення набули законної сили. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням встановлених судом обставин, а саме зміни як сімейного так і матеріального стану позивача [PERSON] укладення шлюбу із [PERSON], народження другої дитини [PERSON], набуття позивачем статусу безробітного (а.с.11,12,87), суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача (аліментів) визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто правом подання такої заяви наділені саме одержувачі аліментів, а не платники. Тому вимога позивача щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі суперечить наведеним вимогам та задоволенню не підлягає. Згідно п. 23\~постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягненню аліментів» визначено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: partial