Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У вересні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою (яку пізніше було уточнено), в якій просила визнати на праві особистої приватної власності, право власності на: квартиру що розташована за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частку садового будинку що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку за кадастровим номером: 1221486400:01:300:0631; автомобіль марки Рено Меган державний номер [NUMBER] ; визнати за відповідачем на праві особистої приватної власності, право власності на: автомобіль марки КІА державний номер [NUMBER] ; квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку за кадастровим номером: 1221486400:01:300:0632; Ѕ частку садового будинку що розташований за адресом: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 11 вересня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 302. 02 липня 2020 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами було розірвано. За час перебування в шлюбі подружжям було придбано наступне майно: Автомобіль марки Renault Megan (2006 р.) державний номер [NUMBER] ; Автомобіль марки КІА державний номер [NUMBER] придбаний наприкінці 2019 року; квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; садовий будинок що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, кадастровий номер: 1221486400:01:300:0631; земельна ділянка, кадастровий номер: 1221486400:01:300:0632. Придбанням та оформленням вищезазначеного майна займався відповідач, тому право власності на все майно, що придбано у шлюбі оформлено на відповідача. Але після розірвання шлюбу відповідач не визнає право позивачки на вищезазначене майно, та вважає себе єдиним власником цього майна. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а розгляд справи провести без сторони позивача. Судовий збір просив не стягувати з відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі. Крім цього, вказав, що визнає позовні вимоги позивачки в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 11 вересня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що було складено відповідний актовий запис № 302 від 11.09.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 11.09.1999 року (а.с.8). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2020 року у цивільній справі № 204/3639/20, яке скасоване не було та набрало законної сили 07.08.2020 року, шлюб між ними був розірваний. З вищевказаним рішенням суду можна ознайомитись у відкритому доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за наступними посиланнями: https://reyestr.court.gov.ua/Review/90151761. При цьому, судом було встановлено, що за час шлюбу подружжям було придбане рухоме та нерухоме майно, а саме: -квартиру що розташована за адресом: [ADDRESS] , вартість якої складає 1072735 грн. 00 коп. (а.с. 21-22); -садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вартість якого складає 58910 грн. 00 коп. (а.с. 35-36); -земельну ділянку за кадастровим номером: 1221486400:01:300:0631, вартість якої складає 47580 грн. 00 коп. (а.с. 23-26); -земельну ділянку за кадастровим номером: 1221486400:01:300:0632, вартість якої складає 26169 грн. 00 коп. (а.с. 27-30); -квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартість якої складає 604280 грн. 00 коп. (а.с. 19-20). Стосовно вартості автомобіля марки КІА державний номер [NUMBER] та автомобіля марки Рено Меган державний номер [NUMBER] , необхідно зазначити, що сторонами не було надано звітів про їх оцінку, в той час, як позивачкою в позові зазначено, що приблизна вартість автомобіля марки Рено Меган державний номер [NUMBER] складає 150000 грн. 00 коп., а автомобіля марки КІА державний номер [NUMBER] грн. 00 коп. Втім, відповідачем було надано заяву, в якій він вказав, що визнає позовні вимоги позивачки в повному обсязі, відтак суд погоджується з зазначеною нею сумою вартості автомобілів. Вартість інших об`єктів визнавалася і не заперечувалася сторонами у справі, а тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення має ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно якої - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на вищевказані норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що вище перелічене майно дійсно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] , оскільки було придбане ними під час шлюбу. Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частина 1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Як роз`яснив\~абзац 1\~п.\~24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№ 11\~від 21.12.2007\~р. до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При цьому, положеннями ч. ч. 2,3 ст. 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Під час розгляду даної справи, судом не встановлено обставин, за яких можливо було б відступити від засади рівності часток подружжя або збільшити частку когось з подружжя, що передбачено ч. ч. 2,3 ст. 70 СК України. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивачки, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави. Тому, суд вважає заявлені позивачкою позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним, провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, визнавши за [PERSON] на праві особистої приватної власності, право власності на: квартиру що розташована за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частку садового будинку що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку за кадастровим номером: 1221486400:01:300:0631; автомобіль марки Рено Меган державний номер [NUMBER] ; визнати за [PERSON] на праві особистої приватної власності, право власності на: автомобіль марки КІА державний номер [NUMBER] ; квартиру, що розташована за адресом: [ADDRESS] ; земельну ділянку за кадастровим номером: 1221486400:01:300:0632; Ѕ частку садового будинку що розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved