Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що відповідачем [PERSON] не виконані позикові зобов'язання за письмовою розпискою від 30.03.2011 року, тому просить стягнути з неї та її чоловіка відповідача [PERSON] солідарно борг за договором позики в сумі 54600 гривень та 5% від суми коштів за кожен прострочений день ( в розрахунку з 30.03.2012 року по 08.12.2014 року ) 286632 гривень, а всього 323232 гривні та судові витрати в сумі 3240 грн. В судове засідання позивач не прибув, просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули двічі, про день слухання справи повідомлені належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так відповідач [PERSON] згідно її розписки від 30.03.2011 року ( а.с. 7), позичила у позивача грошові кошти у сумі 3500 доларів США строком на один рік і у випадку невиконання взятого на себе зобов'язання в строк, зобов'язувалась сплачувати 5 відсотків від суми несплаченого боргу за кожен день прострочки. Згідно розписки відповідача [PERSON].( а.с.7) встановлено, що він не заперечував проти того, що його дружина [PERSON] взяла від позивача в борг гроші в сумі 3500 доларів США терміном на один рік. Ніяких зобов'язань перед позивачем він у даній розписці не брав. В термін погашення боргу, тобто до 30.03.2012 року відповідач [PERSON] з позивачем не розрахувалась повністю по день його звернення до суду. Борг її становить з урахуванням курсу долара станом на 03.12.2014 року ( а.с. 8) за 1 долар 15 гр. 60 коп. ( всього 15.6 х 3500 = 54600 гривень ). Прострочка виконання боргового зобов'язання з 30.03.2012 року по 08.12.2014 року становить 985 днів. 5 % від суми 54600 гр. становить 273 грн. 273 х 985 = 268632 грн. Таким чином позивач просить стягнути борг в сумі 323232 грн. солідарно з відповідачів на свою користь. Аналізуючи таким чином зібрані по справі та досліджені в суді докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором позики від 30.03.2011 року встановлено розмір процентів за кожен день прострочення виконання договору, тобто у випадку невиконання взятого на себе зобов'язання в строк, відповідач [PERSON] зобов'язувалась сплачувати 5 відсотків від суми несплаченого боргу за кожен день прострочки. Таким чином, суд дійшов до висновку про укладення сторонами 30 березня 2011 року договору позики 3 500 доларів США строком до 30.03.2012 року та сплачувати відсотки у розмірі 5 відсотків від суми 3500 доларів США, за кожен день прострочки виплати боргу, що підтверджується розпискою позичальника (а.с. 7). За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов'язань та закріплює основний принцип виконання зобов'язань - принцип належного виконання, що стосується як суб'єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України). За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Частина перша статті 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачена статтею 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов'язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов'язань. У силу положень статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Тобто порушенням грошового зобов'язання є невиконання боржником обов'язку сплатити грошові кошти. У справі, яка є предметом розгляду, між сторонами виникли зобов'язання з договору позики грошових коштів, однак у порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконала. Таким чином, спір між сторонами виник унаслідок невиконання відповідачем умов договору позики та внаслідок невиконання боржником грошового зобов'язання . Враховуючи викладене, суд вважає, що правовідношення, яке виникло між сторонами є грошовим зобов'язанням, тому до спірних правовідносин слід застосувати положення частини другої статті 625 ЦК України, у зв'язку цим необхідно задоволити вимоги позивача про сплату 5 відсотків від суми несплаченого боргу за кожен день прострочки, що підтверджується розпискою. На підставі викладеного суд вважає, що борг відповідача [PERSON] становить з урахуванням курсу долара станом на 03.12.2014 року за 1 долар 15 гр. 60 коп. ( всього 15.6 х 3500 = 54600 гривень ). Прострочка виконання боргового зобов'язання з 30.03.2012 року по 08.12.2014 року становить 985 днів. 5 % від суми 54600 гр. становить 273 грн. 273 х 985 = 268632 грн. Отже на користь позивача необхідно стягнути (54600 + 268632) що становить 323232 грн. та судові витрати по справі в сумі 3240 гривень в силу с. 88 ЦПК України. Разом з тим суд вважає, що між позивачем та відповідачем [PERSON] не було укладено ні договору позики, ні договору поруки, тому він не може відповідати солідарно за боргові зобов'язання відповідача [PERSON]

Outcome: partial