Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У грудні 2020 року АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 05 жовтня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в межах якого якого банк надав останньому на споживчі потреби кредит у вигляді встановленої відновлюваної кредитної лінії з лімітом у 9 900 грн. (з можливістю збільшення до 40\~000 грн.) зі строком користування протягом 24 місяців (з можливістю продовження на той самий строк), а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30 % річних (крім випадку користування кредитними коштами протягом грейс-періоду, протягом якого проценти сплачуються за ставкою 0,001 % річних). Наслідками порушення договору в частині своєчасного повернення позичальником кредиту або його чергової частини, а також внесення плати за користування кредитними коштами, комісії є обов`язок останнього сплачувати на користь банку неустойку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. Також, в разі істотного порушення позичальником зобов`язань за договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих відсотки та комісії. Проте, позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 27 жовтня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 17\~368,76 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом 9\~899,78 грн.; - заборгованість за процентами за користування кредитом 5\~264,74 грн., - заборгованість за комісією 14 грн.; - пеня 1\~399,05 грн., а також, відповідно до ст. 625 ЦК України, йому нараховано 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту за період прострочення платежу 290,48 грн., 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів за період прострочення платежу 275,23 грн., інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасною сплатою відсотків за період прострочення платежу 225,48 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його зареєстрованого проживання, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що\~05 жовтня 2017 року між сторонами був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. В межах та згідно договору, а саме, заяви [PERSON] на встановлення відновлювальної кредитної лінії, акцептованої банком, а також підписаного сторонами паспорту споживчого кредиту, які є частиною кредитного договору, банк надав відповідачу на споживчі потреби кредит у вигляді встановленої відновлюваної кредитної лінії з лімітом у 9 900 грн. (з можливістю збільшення до 40\~000 грн.) зі строком користування протягом 24 місяців (з можливістю продовження на той самий строк), а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30 % річних (крім випадку користування кредитними коштами протягом грейс-періоду, протягом якого проценти сплачуються за ставкою 0,001 % річних). Наслідками порушення договору в частині своєчасного повернення позичальником кредиту або його чергової частини, а також внесення плати за користування кредитними коштами, комісії є обов`язок останнього сплачувати на користь банку неустойку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. Також, в разі істотного порушення позичальником зобов`язань за договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих відсотки та комісії. Згідно\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК\~України передбачає, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно\~ст. 628 ЦК України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є\~обов`язковим\~для виконання\~сторонами(ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. У зв`язку з цим, станом на 27 жовтня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором, а саме, заборгованість за кредитом 9\~899,78 грн., заборгованість за процентами 5\~264,74 грн.; пеня за порушення зобов`язань 1\~399,05 грн., що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу та випискою з рахунку позичальника. Тому, вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Водночас, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, оскільки [PERSON] прострочив виконання зобов`язання, яке є грошовим, а тому з нього на користь банку підлягають стягненню: 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту за період прострочення платежу 290,48 грн.; 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів за період прострочення платежу 275,23 грн.; інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасною сплатою відсотків за період прострочення платежу 225,48 грн. Що стосується вимоги про стягнення заборгованості за комісією, то суд виходить з того, що позов не містить жодного обґрунтування нарахування банком комісії та її розміру. В той же час, кредитний договір не містить умов щодо сплати позичальником будь-яких комісій на користь банку, за винятком узгоджених сторонами, які тарифікуються за нульовою ставкою. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, оскільки позивачем не доведено узгодження сторонами будь-яких комісій (крім тих, що тарифікуються за нульовою ставкою), наявність заборгованості та розміру заборгованості за комісією, а тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 2\~100,32 грн. судового збору.

Outcome: partial