Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], треті особи Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтувавши свої позовні вимоги, уточнивши позовні вимоги, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 14.06.2013р. за № 3764 про звернення стягнення на нерухоме майно в сумі 710\~653,44 грн., а саме: на квартиру № 20, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 34, яка на праві приватної власності належить [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг». В судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, суду надав письмові заперечення. Третя особа приватний нотаріус ДМНО [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала письмові заперечення. Третя особа Індустріальний ВДВС ДМУЮ у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та ЗАТ «ОТП банк» 09.04.2008 року було укладено кредитний договір № ML-302/110/2008, згідно якого Банк надав позивачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 60\~089,00 дол. США, строком до 11.04.2033 року. Крім кредитного договору, з Банком було укладено договір іпотеки № PML-302/110/2008, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим № 5481, згідно якого позивач передав в іпотеку Банку нерухоме майно трикімнатну квартиру, загальною площею 59,0 кв.м., житловою площею 41,90 кв.м., що знаходиться за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 34/20 та договір поруки №8К.-302/110/2008 від 09.04.2008 року. 12 вересня 2013 року позивач отримав лист від Індустріального ВДВС ДМУЮ, який містив постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.09.2013 року та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Таким чином, позивач дізнався про те, що в Індустріальному ВДВС ДМУЮ на виконанні перебуває виконавчий напис № 3764 виданий 14.06.2013 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно в сумі 710\~653,44 грн., а саме: на квартиру № 20, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, буд. 34, яка на праві власності належить [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг». Виконавче провадження було відкрито постановою головного державного виконавця Ванжою О.В. від 02.09.2013 року. Цього ж дня було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження вказаної квартири. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», п. 284 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 р, п.п. Б ч. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису стягувачем надаються нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості Боржника, а також відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ № 12 від 31.01.1992 р - наявність безперечною заборгованості повинно підтверджуватися документами. За приписами п.2.3 Глави 16 Порядку, дотримання нотаріусом строків вчинення виконавчого напису (після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень) зумовлює перевірку дотримання стягувачем вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» та встановлення фактів одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень На час вчинення виконавчого напису існував та існує на даний час спір між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] щодо кредитного договору. Так, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] суми боргу за кредитним договором № ML-302/110/2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем, при цьому посилаючись на те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року. В позовній заяві ТОВ «ОТП Факторинг Україна просило стягнуто суму боргу у розмірі 624\~022,20 грн. Провадження у даній справі № 2/0417/2820/2012 було відкрито ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 07.03.2013 року. На даний час провадження у справі зупинено, до розгляду Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська позовної заяви [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», [PERSON] про захист прав споживача, визнання кредитного договору та договору поруки недійсним. Факт подання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позовної заяви про стягнення суми у розмірі 624\~022,20 та звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису на суму в розмірі 710\~653,44 грн. підтверджує спірність суми боргу. Наданий нотаріусу розрахунок заборгованості, складений працівниками Банку, є лише відображенням односторонніх розрахунків стягувача, і не може бути підставою для стягнення відповідних сум. Таким чином, виконавча напис був зроблений з порушенням вимог законодавства, без будь-якого повідомлення боржника. Слід також зазначити, що згідно Рішення Конституційного суду України від 10.11.2011 р, по справі № 15-рп / 2011, зазначено, що Закон України «Про захист прав споживачів № 1023- XII від 12.05.1991 року поширюється на кредитні правовідносини як під час ознайомлення і підписання договору кредиту, так і на будь-якій його стадії виконання сторонами. В ст. 11 ч.11 п. 2 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначено, що кредитодавцю заборонено вилучати продукцію у споживача без його згоди або без відповідного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов?язку новому кредиторові до надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов?язанні. Таким чином, законодавець чітко визначив умови і порядок реалізації виконавчого напису нотаріуса. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Окрім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214,60 грн. 117,71 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved