overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

У грудні 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа : [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою від 08 січня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В. відкрила провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є наймачем квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ордером на жиле приміщення № 130200 від 30.06.1964 року видане на підставі рішення виконкому Октябрьської районної Ради. Крім відповідача та її сина в квартирі зареєстрований але не проживає відповідач. Відповідач не вносить плату за житло та не оплачує комунальні послуги. Тому, позивач просить суд визнати відповідача, [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач та третя особа позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, наявні докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

У грудні 2018 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилалася на те, що [PERSON] є її матір`ю. Остання хворіє на цукровий діабет, неодноразово переносила інсульти, хворіє на енцефалопатію, має І- А групу інвалідності безстроково. Заявник зазначила, що її мати останнім часом погіршилося самопочуття, з`явилися провали у пам`яті, вона перестала самостійно обслуговувати себе, не впізнає рідних, плутається у календарному часі. За характером свого захворювання не може працювати, керувати своїми діями, у зв`язку з чим потребує постійного піклування. Тому заявник просила визнати її матері недієздатною. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву у повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 55). Суд, вислухавши заявника, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 81 від 09.07.2019 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі деменції внаслідок судинного захворювання головного мозку. За своїм психічним станом на даний час вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с. 47-49). Згідно із частиною 3 статті 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання,органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Приймаючи до уваги, що нездатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними доведена висновком судово-психіатричної експертизи, а [PERSON] , яка звернулася із відповідною заявою до суду, є донькою [PERSON] , суд вважає можливим визнати [PERSON] , [INFO] недієздатною, задовольнивши заяву [PERSON] .. Відповідно до частини шостої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням стану здоров`я [PERSON] , того, що вона є інвалідом, суд вважає доцільним встановити строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною до 25.09.2021 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

У грудні 2018 року заявник звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник посилався на те, що при заповненні Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], розташованої на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.540 га, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] від 16 грудня 2002 року, вказане по батькові заявника - [PERSON], але вірно - [PERSON]. Тому заявник змушена звертатися до суду та прохає встановити факт належності правовстановлюючого документу. Заявник в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16 грудня 2002 року, виданий на ім'я [PERSON], на підставі рішення розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації № 711-р від 13 листопада 2002 року, виданий у тому, що йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 4.540 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а. с. 4). У паспорті, серія [NUMBER], виданого Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області08 липня 2008 року, вказано дані чоловіка заявника - [PERSON]. (а. с. 3). Відповідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, про батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що земельна ділянка, передана [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фактично передана [PERSON].Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

У грудні 2018 року заявник звернувся до суду з заявою,в якій просить суд встановити факт, що [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], [INFO], який помер [INFO] Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, ь Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] народився [PERSON], батьками якого у Свідоцтві про народження серії [NUMBER] на російській мові записано: батько - «[PERSON]», мати - «[PERSON]». 20.10.1994 р. [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно Повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00021597660 від 04.12.2018 р., [INFO] народився [PERSON], батьками якого є: батько - [PERSON], [INFO], мати - [PERSON], [INFO] [INFO] [PERSON] помер. Постановою приватного нотаріусу ММНО Руда О.М. від 06.12.2018 р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки є розбіжність у написанні прізвища спадкодавця та спадкоємця. Згідно п.1 ч.1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб отримати свідоцтво про спадщину. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У грудні 2018 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним її дядька [PERSON] , посилаючись на те, що він не може себе контролювати та не може керувати своїми діями, а його опікун [PERSON] за станом здоровя сама потребує стороннього догляду, і не в змозі виконувати належним чином обовязки опікуна. Визнання дядька недієздатним потрібно для оформлення над ним опіки. Також просила суд призначити її опікуном над [PERSON] . Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними в справі доказами. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до Довідки серії АЮ №232753, [PERSON] , 1936 р.н., є інвалідом з дитинства І групи Відповідно до подання виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.10.2018 року, [PERSON] постійно піклується про [PERSON] , здійснює догляд за ним, який за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Згідно з медичним висновком від 24.07.2018 року [PERSON] за станом здоров`я може бути опікуном. Згідно довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України серії ІАА №0752694, [PERSON] , станом на 15.07.2018 р. до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта №179 від 03.07.2019 року, який знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] страждає важкою розумовою відсталістю з емоційно-вольовою нестійкійстю. В силу свого психічного стану та інтелектуального зниження, [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ЦК України, ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. В силу ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Відповідно до ч.6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У грудні 2018 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 5 334,05 грн. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 05.12.2014 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного центру зайнятості, як структурного підрозділу Київського міського центру зайнятості, з заявою про надання їй статусу безробітного. Наказом Оболонського РЦЗ від 05.12.2014 року № НТ141205 відповідачу надано статус безробітного з 05.12.2014 року та призначено допомогу по безробіттю з 05.12.2014 року. Наказом Оболонського РЦЗ № НТ141205 від 22.06.2015 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 22.06.2015 року та припинено реєстрацію з 22.06.2015 року, у зв'язку з подачею відповідачем заяви. При цьому, в ході звірки даних з органами ДФС, було виявлено порушення перебування [PERSON] як безробітної в Оболонському РЦЗ, а саме перебування у трудових відносинах у період з 08.01.2015 року по 22.01.2015 року, з 02.02.2015 року по 20.02.2015 року, з 02.06.2015 року по 13.06.2015 року, з Благодійною організацією «Єврейський благодійний фонд «Бентейну - наш дім», про що було складено відповідний акт № 373 від 28.08.2015 року про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно розрахунку виплаченого матеріального забезпечення [PERSON] починаючи з 08.01.2015 року була зайнятою особою та не мала права отримувати виплати допомоги по безробіттю, внаслідок чого загальна сума матеріального забезпечення, яке підлягає поверненню особою становить 5 334,05 грн. Відповідачу направлено повідомлення від 15.11.2015 року № 25-4684 щодо необхідності повернення коштів. Однак вказана вимога позивача залишена [PERSON] не виконаною, що стало причиною для звернення до суду. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У грудні 2018 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 6 241,00 грн. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 09.08.2016 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного центру зайнятості, як структурного підрозділу Київського міського центру зайнятості, з заявою про надання йому статусу безробітного. Наказом Оболонського РЦЗ від 10.08.2016 року № НТ160810 відповідачу надано статус безробітного з 09.08.2016 року та призначено допомогу по безробіттю з 16.08.2016 року по 10.08.2017 року. Наказом Оболонського РЦЗ № НТ161024 від 24.10.2016 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 14.10.2016 року та припинено реєстрацію з 14.10.2016 року, у зв'язку з подачею відповідачем заяви про працевлаштування до Національної поліції України на посаду поліцейського Оболонського районного відділу м. Києва. При цьому, в ході звірки даних з огранами ДФС, було виявлено порушення перебування [PERSON] як безробітного в Оболонському РЦЗ, а саме перебування на навчанні на денній формі за рахунок державного бюджету в ДНЗ «Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» з 01.09.2016 року по 21.11.2016 року, про що було складено акт № 195 від 19.04.2017 року про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно розрахунку виплаченого матеріального забезпечення [PERSON] починаючи з 01.09.2016 року був зайнятою особою та не мав права отримувати виплати допомоги по безробіттю, внаслідок чого загальна сума матеріального забезпечення, яке підлягає поверненню особою становить 6 241,00 грн. Відповідачу направлено повідомлення від 26.05.2017 року № 25-1492 щодо необхідності повернення коштів. Однак вказана вимога позивача залишена [PERSON] не виконаною, що стало причиною для звернення до суду. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У грудні 2018 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 719,10 грн. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 03.11.2015 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного центру зайнятості, як структурного підрозділу Київського міського центру зайнятості, з заявою про надання йому статусу безробітного. Наказом Оболонського РЦЗ від 03.11.2015 року № НТ151103 відповідачу надано статус безробітного з 03.11.2015 року та призначено допомогу по безробіттю з 10.11.2015 року по 03.11.2016 року. Наказом Оболонського РЦЗ № НТ160115 від 15.01.2016 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 15.01.2016 року та припинено реєстрацію з 15.01.2016 року, у зв'язку з подачею відповідачем заяви про працевлаштування до Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». При цьому, в ході звірки даних з Пенсійним фондом України, було виявлено порушення перебування [PERSON] як безробітного в Оболонському РЦЗ, а саме перебування у трудових відносинах у період з 11.01.2016 року по 22.03.2016 року, 23.03.2018 року по 22.04.2016 року, з Публічним акціонерним товариством «Банк «Софіївський», про що було складено відповідний акт № 569 від 14.04.2016 року про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно розрахунку виплаченого матеріального забезпечення [PERSON] починаючи з 11.01.2016 року був зайнятою особою та не мав права отримувати виплати допомоги по безробіттю, внаслідок чого загальна сума матеріального забезпечення, яке підлягає поверненню особою становить 719,10 грн. Відповідачу направлено повідомлення від 20.11.2016 року № 25-2637 щодо необхідності повернення коштів. Однак вказана вимога позивача залишена [PERSON] не виконаною, що стало причиною для звернення до суду. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

У грудні 2018 року КП «Тепловик» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно 74\~727 грн. 10 коп. заборгованості за надані підприємством послуги з теплопостачання, а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] . КП «Тепловик» надає послуги по опаленню вищезазначеної квартири, однак відповідачі на порушення вимог ст.ст. 64, 67, 68 Житлового кодексу України отриманих послуг не оплачують, через що станом на 01 грудня 2018 року виникла заборгованість в сумі 74\~727 грн. 10 грн. Ухвалою суду від 23 січня 2019 р. даний позов прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачі, які повідомлені належним чином про розгляд справи, у встановлений судом термін відзив на позовну заяву до суду не подали. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] . За цією адресою на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок і КП «Тепловик» надає відповідачам послуги з теплопостачання, які відповідачі отримують, однак в повному обсязі їх не оплачують, й станом на 01 грудня 2018 року за відповідачами рахується заборгованість за надані позивачем послуги з теплопостачання в сумі 74\~727 грн. 10 коп. Вказані обставини підтверджуються довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №85/03-27/2019 від 17 січня 2019 року та роздруківкою особового рахунку № [NUMBER] на дану квартиру з розрахунком розміру заборгованості з оплати за послуги з теплопостачання. Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В силу ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За період часу з 01 лютого 2013 року по 01 грудня 2018 року відповідачі не оплачували у повному обсязі спожиті послуги з теплопостачання, плата за які обрахована у відповідності до визначених тарифів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь КП «Тепловик» підлягає стягненню солідарно заборгованість з оплати за надані послуги з теплопостачання, яка утворилась станом на 01 грудня 2018 року в сумі 74\~727 грн. 10 коп. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

У грудні 2018 року КП «Тепловик» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно 8\~810 грн. 47 коп. заборгованості за надані підприємством послуги з теплопостачання, а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] . КП «Тепловик» надає послуги по опаленню вищезазначеної квартири, однак відповідачі на порушення вимог ст.ст. 64, 67, 68 Житлового кодексу України отриманих послуг не оплачують, через що станом на 01 грудня 2018 року виникла заборгованість в сумі 8\~810 грн. 47 грн. Ухвалою суду від 23 січня 2019 р. даний позов прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачі, які повідомлені належним чином про розгляд справи, у встановлений судом термін відзив на позовну заяву до суду не подали. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] . За цією адресою на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок і КП «Тепловик» надає відповідачам послуги з теплопостачання, які відповідачі отримують, однак в повному обсязі їх не оплачують, й станом на 01 грудня 2018 року за відповідачами рахується заборгованість за надані позивачем послуги з теплопостачання в сумі 8\~810 грн. 47 коп. Вказані обставини підтверджуються довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №82/03-27/2019 від 17 січня 2019 року та роздруківкою особового рахунку № [NUMBER] на дану квартиру з розрахунком розміру заборгованості з оплати за послуги з теплопостачання. Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В силу ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За період часу з 01 липня 2010 року по 01 грудня 2018 року відповідачі не оплачували у повному обсязі спожиті послуги з теплопостачання, плата за які обрахована у відповідності до визначених тарифів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь КП «Тепловик» підлягає стягненню солідарно заборгованість з оплати за надані послуги з теплопостачання, яка утворилась станом на 01 грудня 2018 року в сумі 8\~810 грн. 47 коп. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved