overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №7 від 11 лютого 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з лютого 2015 року, спільного господарства з того часу не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачкою та відповідачем носить лише формальний характер, між подружжям виникають часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З врахуванням позиції сторони позивача, суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2012 року. За час спільного проживання у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, з лютого 2015 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 29 січня 2016 року сторонам надавався термін для примирення строком на три місяці, однак з обставин справи вбачається, що примирення між ними досягнуто не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка пред'явила в суді зазначений позов. Свої вимоги мотивує тим, що з 22 вересня 2015 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Подружнє життя не склалось через протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Примирення між ними неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися, спрямували заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного по м. Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін не склалося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У грудні 2015 року, позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.10.2012 року по вул. Іванова у м. Запоріжжя з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода, відповідач керувала автомобілем «БМВ», державний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON]. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищевказаної ДТП підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2012 року та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб, становить 7645, 87 грн., відповідно до звіту експерта №185 від 20.11.2012 року. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, договірних зобовязань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У звязку з настанням події, передбаченої п. п. а, п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі платіжним дорученням від 03.04.2013 р. №1/1-19172 в розмірі 6871,56 грн.,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

У грудні 2015 року позивач ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, зазначивши, що під час проведення планової перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS], що проводилась 03 жовтня 2012 року згідно з п.п. 21, 37 Правил, представниками Позивача було виявлено порушення п. 48 Правил: самовільне підключення після відключення прихованим способом повз прилад обліку на квартиру. Електрична енергія споживається, приладом обліку не враховується.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У грудні 2015 року позивач предявила в суді зазначений позов. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 33 по вул. Фрунзе в м. Бердичеві, з тих підстав, що відповідачі з 2000 року не проживають у будинку, фактично проживають за кордоном. Вони не несуть витрат на утримання будинку. Їх реєстрація перешкоджає можливості вільно, на власний розсуд, в повному обсязі здійснювати право власності на будинок, в тому числі і право оформити субсидію. Як на правову підставу, посилається на положення статей 321, 391 ЦК України, статтю 150 ЖК. Позивачка у судове засідання не зявилася, до суду спрямувала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечила проти заочного розгляду. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, за адресою зареєстрованого місця проживання, в судове засідання не з'явилася повторно. За згоди позивачки судом проведено заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договорів дарування від 11.10.2013 року [PERSON] являється власником житлового будинку за адресою: м. Бердичів, пров. Ботанічний, 33 (а.с. 4-7). У вказаному будинку, крім позивачки, зареєстровані її син [PERSON] та відповідачі: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 9-10, 13,14). Свідок [PERSON] суду показав, що позивачка у будинку проживає одна. Відповідачі проживають за кордоном. Свідок [PERSON] суду показала, що відповідачі проживають у Польщі близько 20 років. Їх речей у будинку позивачки немає. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи, що відповідачі не мають будь-яких домовленостей з власником житла щодо проживання у будинку, позивачка заперечує проти їх реєстрації, така реєстрація відповідачів у житлі позивачки створює їй незручності, - вимоги про визнання відповідачів такими, що втратила право на користування житлом підлягають задоволенню. Вказане узгоджується правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-158цс14 від 05.11.2014, яка є обовязковою для застосування судами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~У грудні 2015 року позивач предявила дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначила, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 1993 року і проживала з ним до 1997 року. Шлюбні відносини з відповідачем припинено, спільне життя з відповідачем не склалося і вони перестали вести спільне господарство. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, вони понад 18 років не проживають один з одним. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11.09.1993 року виконавчим комітетом Луганської міської ради народних депутатів актовий запис № 798. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, просить суд розглядати справу за її відсутності, на позові наполягає. (а.с. 1). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу згоден, просить слухати справу за його відсутністю. (а.с 26-27). Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 11 вересня 1993 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 798. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІII-ЕД № 357285, виданим 11.09.1993 року виконавчим комітетом Луганської міської ради народних депутатів (а.с. 3). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до\~ст. 112 СК України, яким позовні вимоги\~\~[PERSON] \~задовольнити та шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

У грудні 2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ ПОБУТУ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, мотивуючи тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Будинок, в якому знаходиться квартира відповідача перебуває в оперативному управлінні позивача. Відповідач користується житлово-комунальними послугами. Проте, не здійснює їх оплату, в зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 31 травня 2013 року по 23 жовтня 2014 року у розмірі 5 975 грн. 52 коп. основного боргу, 300 грн. 42 коп. 3% річних , та корегування боргу на індекс інфляції у розмірі 3 384 грн. 32 грн., що разом складає суму коштів у розмірі 9 660 грн. 26 коп. До судового засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в порядку заочного провадження та у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК Української РСР та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року за № 572 плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що знаходиться в оперативному управлінні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ПОБУТУ» (а.с. 14-24, 28). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не виконує свої обов'язки щодо оплати житлово-комунальних послуг, то утворилась заборгованість за період з 31 травня 2013 року по 23 жовтня 2014 року у розмірі 5 975 грн. 52 коп. основного боргу, 300 грн. 42 коп. 3% річних , та корегування боргу на індекс інфляції у розмірі 3 384 грн. 32 грн., що разом складає суму коштів у розмірі 9 660 грн. 26 коп.(а.с. 25-27), яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство Альфа-Банк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування предявлених позовних вимог представником позивача вказано, що відповідно до укладеного кредитного договору № 500950080 від 01 липня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 34992,22 гривень. Разом з тим, у порушення зобовязань по укладеному кредитному договору відповідач договір не виконує. У звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 02 листопада 2015 року становить 53903,70 гривень з яких: 34658,24 гривень заборгованість за кредитом; 6925,21 гривень заборгованість по відсотках; 9920,25 гривень комісія; 2400,00 гривень штраф. Добровільно повертати заборгованість відповідач не бажає. Просить позов задовольнити. Представник позивача подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без їх участі. Предявлені позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення, у разі відсутності відповідача не заперечують. Відповідач у судове засідання не зявився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, із кредитного договору № 500950080 від 01 липня 2014 року вбачається, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 34992,22 гривень. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач припинив виконувати умови та зобовязання по кредитному договору, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 02 листопада 2015 року становить 53903,70 гривень з яких: 34658,24 гривень заборгованість за кредитом; 6925,21 гривень заборгованість по відсотках; 9920,25 гривень комісія; 2400,00 гривень штраф. Відповідно до ст.526 ЦК України Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.527 ЦК України Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Добровільно повертати кредит відповідач не бажає та на вимоги про дострокове повернення кредиту не реагує. Відповідно до ст.530 ЦК України Якщо у зобовязанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Відповідно до ст.1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У судовому засіданні також встановлено, що відповідач від виконання укладеного кредитного договору ухиляється, зобовязання по договору не виконує, заборгованість добровільно повертати не бажає. При таких обставинах, оцінюючи всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство Альфа-Банк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування предявлених позовних вимог представник позивача вказала, що відповідно до укладеного кредитного договору від 04 квітня 2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 16300,00 гривень. Разом з тим, у порушення зобовязань по укладеному кредитному договору відповідачка договір не виконує. У звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 09 грудня 2015 року становить 28386,82 гривень з яких: 4715,94 гривень тіло кредиту; 19392,93 гривень прострочка по тілу; 13,44 гривень відсотки за кредитом; 4264,51 гривень нейстойка. Добровільно повертати заборгованість відповідачка не бажає. Просить позов задовольнити. Представник позивача подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без їх участі. Предявлені позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення, у разі відсутності відповідачки не заперечують. Відповідачка у судове засідання не зявилась. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлена. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, із кредитного договору від 04 квітня 2014 року вбачається, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 16300,00 гривень. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка припинила виконувати умови та зобовязання по кредитному договору, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 09 грудня 2015 року становить 28386,82 гривень з яких: 4715,94 гривень тіло кредиту; 19392,93 гривень прострочка по тілу; 13,44 гривень відсотки за кредитом; 4264,51 гривень нейстойка. Відповідно до ст.526 ЦК України Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.527 ЦК України Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Добровільно повертати кредит відповідачка не бажає та на вимоги про дострокове повернення кредиту не реагує. Відповідно до ст.530 ЦК України Якщо у зобовязанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Відповідно до ст.1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У судовому засіданні також встановлено, що відповідачка від виконання укладеного кредитного договору ухиляється, зобовязання по договору не виконує, заборгованість добровільно повертати не бажає. При таких обставинах, оцінюючи всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору від 05.08.2014 року, всього в сумі 41351 грн. 74 коп. та понесені судові витрати по справі. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 05.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON]\~ був укладений кредитний договір № 500954709, згідно якого банк надав кредит у сумі 24996,52 грн. на строк з 05.08.2014 року до 06.08.2019 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 06.11.2015 року заборгованість становить всього 41351 грн. 74 коп., в тому числі заборгованість за кредитним договором 24996 грн. 52 коп., заборгованість по відсоткам 4659 грн. 52 коп., по комісії 9295 грн. 70 коп., штраф 2400 грн. 00 коп. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224, ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON]\~ був укладений кредитний договір № 500954709, згідно якого банк надав кредит в сумі 24996,52 грн. зі сплатою 15,99 % річних на строк по 06.08.2019 року (а.с. 4). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 06.11.2015 року заборгованість становить всього 41351 грн. 74 коп., в тому числі заборгованість за кредитним договором 24996 грн. 52 коп., заборгованість по відсоткам 4659 грн. 52 коп., по комісії 9295 грн. 70 коп., штраф 2400 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 20). \~\~\~\~\~\~\~ Відповідач не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~ На підставі\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved