overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом у якому просить шлюб, зареєстрований 14.03.2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, розірвати посилаючись на виниклі з вересня 2012 року напружені стосунки у сім»ї та на фактичне припинення сімейних відносин з травня 2013 року і окреме проживання один від одного. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. Рішення продумане позивачем та остаточне. Відповідач не визнає позову. У своїх запереченнях посилається на наявність у подружжя дитини [PERSON], [INFO], а також на невірно визначений позивачем час, з якого в сім»ї стосунки стали відчуженими та байдужими. Про надання часу на примирення не заявляє. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.03.2008 року про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві здійснено запис № 288 та видано відповідне свідоцтво. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO] про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві здійснено запис № 624 та видане відповідне свідоцтво. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що він є власником 32/100 частин житлового будинку № 8, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Власником 68/100 частин житлового будинку № 8, що розташований за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] Посилаючись на те, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 листопада 2000 року по справі № 2-458 здійснено поділ вказаного будинку в натурі, просив припинити його та [PERSON] право спільної часткової власності на житловий будинок № 8 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, однак в позовній заяві просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 листопада 2000 року по справі № 2-458 проведено у порядку спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] поділ житлового будинку № 8, що розташований за адресою: [ADDRESS], в натурі: [PERSON] виділено 68/100 частин, а [PERSON] виділено 32/100 частини вказаного житлового будинку та відповідних господарських будівель і споруд. У подальшому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2009 року відчужив належну йому частину 32/100 на користь [PERSON] [PERSON] за договором дарування від 16 січня 2014 року безоплатно передала належні їй 32/100 житлового будинку № 8, що розташований за адресою: [ADDRESS], у власність [PERSON] Разом із тим під час ухвалення рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 листопада 2000 року не вирішено питання про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок № 8, що розташований за адресою: [ADDRESS]. За змістом ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Аналогічне положення містив і ЦК УРСР. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2001 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, з відповідачкою не має порозуміння у стосунках, тому сім'я розпалася. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити (а.с. 2-3). Позивач в судове засідання не прибув, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує свої вимоги і просить |||суд позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не прибула, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, |||позовні вимоги визнає повністю.|||||| |Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. |установлені||правостосун У відповідності ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактичної нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2001 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Суд виходить із того, що шлюбні відносини між подружжям [PERSON] припинені у зв'язку з тим, що вони як подружжя не мають порозуміння у стосунках, через що між ними постійно виникали сварки та скандали, що призвело до втрати почуттів, взаєморозуміння та взаємоповаги у стосунках, тому сім'я розпалася, їхнє спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї неможливим, оскільки суд не має право зобов'язати одного з подружжя (позивача) зберегти сім'ю, якщо він (позивач) категорично проти. Таким чином, при вирішенні позову про розірвання шлюбу, суд повно і всебічно з'ясував фактичні взаємини подружжя [PERSON], мотиви та причини розлучення і ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, при наявності категоричного заперечення позивача на збереження сім'ї, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Судові витрати, які документально підтверджуються в сумі 243 грн. 60 коп., залишити за позивачем (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

у жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер брат позивачки [PERSON], якому на праві власності належала квартира [ADDRESS]. У встановлені терміни позивачка, як спадкоємець померлого за законом звернулась до одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори № 6999/02-31 від 07.10.2014 року було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що спадкоємицею не надано правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлого на зазначену квартиру. У зв'язку із вищевикладеним позивачка просила суд визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. 10.12.2014 року представник [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі, в обґрунтування заяви зазначила наступне. [INFO] померла [PERSON] Оскільки правовідносини у даній справі допускають правонаступництво, представник [PERSON] просила суд зупинити провадження у справі до залучення правонаступника. 07.08.2015 року представник [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про відновлення провадження у справі, оскільки обставини, які стали підставою для зупинення провадження перестали існувати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2016 року провадження по справі відновлено. 12.01.2016 року представник [PERSON] - [PERSON] надала до суду заяву про зміну позовних вимог, про залучення третіх осіб та про витребування доказів. В судове засідання сторони не з»явились. Суд, вивчивши матеріали позову, прийшов до висновку, що заяви зміну позовних вимог, про залучення третіх осіб та про витребування задоволенню. Згідно ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу – Державний акт на право приватної власності на землю Серія Р1 № 695251, виданий гр. [PERSON] [PERSON] сільською радою Ізюмського району Харківської області 20 березня 2002 року (а.с. 2). Заявник [PERSON] та представник заінтересованої особи [PERSON] сільської ради Ізюмського району Харківської області у судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи без їх участі, [PERSON] сільська рада Ізюмського району Харківської області заперечень не має. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серія Р1 № 695251, виданий гр. [PERSON] [PERSON] сільською радою Ізюмського району Харківської області 20 березня 2002 року, як правовстановлюючого документа, зазначено прізвище, ім'я та по батькові «Безродному Євгенію Володимировичу» (а.с. 6). Судом установлено, що згідно паспорту серії ММ номер 710757, виданого 20 березня 2001 року Ізюмським МРС УМВС України в Харківській області, та свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 456906 від 24.04.1975 року, зазначено прізвище, ім'я по батькові [PERSON], [INFO] (а.с. 3-5). Таким чином, є підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу [PERSON], ім'я якого, що зазначено в Державному акту на право приватної власності на землю Серія Р1 № 695251 – «Євгенію», не збігається з ім'ям цієї особи, зазначеним в паспорті; від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що передбачено п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України. За таких встановлених обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою та з уточненням просить суд визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім з 08 липня 2012 року. Встановлення факту необхідно з метою оформлення отримання субсидії на комунальні витрати (а.с. 3-4, 28). Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не прибули, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі (а.с. 30). Представник заінтересованої особи Ізюмської міської ради Харківської області у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 25). |Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. м. рік лікувався в психіатрічні орювання шизофренією, у звязку У відповідності до вимог ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Заявник посилається, що [PERSON], [INFO], є його рідним братом, який проживав разом із його сім'ю у однокімнатній квартирі, що належить їм на праві спільної суміжної власності за адресою: [ADDRESS]. У травні 2012 році [PERSON] виїхав з постійного місця проживання і по цей час його точне місцезнаходження та перебування невідомо. Із 08 липня 2012 року про його долю нічого не відомо, пошуки поки результатів не дали. У матеріалах справи є наявні обставини, що підтверджують безвісну відсутність гр. [PERSON], який зареєстрований і мешкав за адресою: [ADDRESS], який з травня місяця 2012 року значиться як втративши зв'язок з родичами, по відношенню до останнього протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування (а.с. 5-17, 29). Таким чином, є підстави для задоволення заяви щодо визнання фізичної особи безвісно відсутньою з метою оформлення заявником отримання субсидії на комунальні витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним його сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що останній є інвалідом ІІ групи з дитинства та перебуває на диспансерному обліку в Полтавському обласному психіатричному диспансері зв'язку з психічним захворюванням, неодноразово проходив лікування у Полтавській обласній психіатричній лікарні ім.. Мальцева. Стан його психічного здоров»я не поліпшується. Оскільки його психічний розлад не дозволяє усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує піклування. Просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити його опікуном над сином. В судове засідання заявник [PERSON] не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради в судове засідання з»явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення заяви, надала подання про призначення опікуном [PERSON] над сином [PERSON]. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 614 від 11.12.2014 року, [PERSON], [INFO], на даний час страждає стійким хронічним психічним розладом, а саме шизофренією, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом по змішаному типу/параноїчному та апато-абулічному/. Наявний у під експертного стійкий хронічний психічний розлад позбавляє досліджуваного на даний час можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опіку. З питання встановлення опіки над [PERSON] до суду звернувся його батько [PERSON], який проживає з ним, піклується про нього. Можливість призначення його опікуном, перевірено управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради, про що мається в матеріалах справи подання з відповідними матеріалами перевірки . Оскільки [PERSON] є інвалідом ІІ групи та потребує піклування, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог та його передачу під опіку заявнику. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачем вказано, що 17 листопада 1989 року він з відповідачкою уклав шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом запису актів громадянського стану м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 1114. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили з листопада 2009 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства, витрачання коштів, втрата взаєморозуміння та поваги один до одного. По багатьом питанням стосовно сім'ї, спільної мови або компромісів, щодо їх вирішення не знаходили. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Розірвати шлюб добровільно через відділ РАЦС відповідачка не бажає. Спору щодо розподілу майна не має. Просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився. До розгляду справи подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. До розгляду справи подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнала. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні відносини припинили з листопада 2009 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства, витрачання коштів, втрата взаєморозуміння та поваги один до одного. По багатьом питанням стосовно сім'ї, спільної мови або компромісів, щодо їх вирішення не знаходили. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Розірвати шлюб добровільно через відділ РАЦС відповідачка не бажає. Спору щодо розподілу майна не має. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що [INFO] р. помер його батько [PERSON] і відкрилась спадщина на спадкове майно у виді земельної ділянки площею 3,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоградківської сільської ради масив №8, ділянка [NUMBER]. Ще 16.11.2012 р. [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок смерті заповів зазначену земельну ділянку йому, тобто позивачу. Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено з тих підстав, що у державному акті на право спадкодавця на земельну ділянку зазначені дві окремі ділянки, яким розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 30.05.2014 р. присвоєно дві окремі адреси. Спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця є інший його син [PERSON], відповідач у справі. З наведених підстав позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька [PERSON] на зазначене вище спадкове майно. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] р., що підтверджено свідоцтвом про смерть. (а.с.7) 16.11.2012 р. [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок смерті належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів позивачу. (а.с. 8) Позивач своєчасно звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено через ту обставину, що у державному акті на право власності спадкодавця на земельну ділянку зазначені дві окремі ділянки, яким розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 30.05.2014 р. присвоєно дві окремів адреси. (а.с. 11) Розпорядженням №390/А-2014 від 30.05.2014 р. Овідіопольської районної державної адміністрації земельним ділянкам, що буди зазначені в державному акті на право власності на землю на ім'я спадкодавця, присвоєно окремі адреси. (а.с.10) Право власності спадкодавця на спадкове майно підтверджено державним актом на право власності на землю.(а.с. 9) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, який зареєстровано 07 лютого 1990 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бучацької райдержадміністрації, актовий запис №09, мотивуючи свої вимоги тим, що відносини між ними припинені з 2000 року, спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила та зазначила, що вони проживають вже тривалий час окремо, але вона все ж таки вірить, що чоловік повернеться в сім'ю. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 07 лютого 1990 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бучацької райдержадміністрації, актовий запис №09. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились, сторони більше шести років проживають в різних населених пунктах і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved