Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 27.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53100202021B. Відповідно до умов договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 50 000, 00 грн. Відповідач порушила свої зобов'язання щодо сплати кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом поряду, причини неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань у встановленому законом порядку до суду не надійшло, в зв'язку з чим суд визнає її неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у її відсутності по наявним в справі доказам. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 27.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53100202021B. Відповідно до умов договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 50 000, 00 грн. з відсотковою ставкою 32,00 % річних строком до 27.02.2015 року. Згідно з п. 4.2 кредитного договору відсотки за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць: 27 та в останній робочий день кожного місяця. Період за який сплачуються відсотки з 28 числа попереднього місяця по 27 число поточного місяця. Відповідно до п. 4.2 відповідач зобов'язаний повертати кредит, відсотки у відповідності до графіку. Сума щомісячного платежу розраховується так, що протягом строку кредитування вказаного в п. 3.2 кредитного договору, сума кредиту відповідно до п.3.1 кредитного договору та нараховані відсотки повертаються в повному обсязі. П. 7.1 кредитного договору встановлено, що у разі прострочення зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, відповідач зобов'язується сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0, 5 % від суми прострочення зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'зань включаючи день погашення. Відповідач порушила свої зобов'язання щодо сплати кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до розрахунку поданого позивачем станом на 21.08.2014 р. загальна сума заборгованості відповідача перед банком становить 152 173, 64 і складається з: - боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 49 950, 58 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 49 133, 48 грн., інфляційні витрати - 283, 76 грн., 3 % річних - 533, 34 грн. - боргу за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 28 409, 44 грн., з яких прострочена заборгованість за відсотками - 27 389, 80 грн., інфляційні втрати - 342, 92 грн., 3 % річних - 676, 72 грн. - пені за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту у розмірі 73 813, 62 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім іншого банк у своєму позові просить стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3 % річних. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З аналізу вказаної статті вбачається, що застосування процентів, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК можливий лише тоді, коли договором не встановлений інший розмір процентів як відповідальності за прострочення грошового зобов'язання. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та /або матимуть місце), у тому числі відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним вмконанням позичальником умов цього договору. Ураховуючи те, що сторонами в кредитному договорі встановлено відповідальність за прострочення грошового зобов'язання, норма ч. 2 ст. 625 ЦК України не підлягає застосуванню. Також банк просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 73 813, 62 грн. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України зокрема до вимог про стягнення неустойки, штрафу та пені позовна давність застосовується строком в один рік. Як вбачається з позовної заяви та долученого до неї розрахунку, банком здійснено нарахування пені за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором за період з 03.05.2012 року по 21.08.2014 року, тобто поза межами строку позовної давності. При цьому, пеня за рік складає 36 733, 02 грн. Представник позивача у судовому засіданні погодилась з тим, що нарахування пені здійснено з порушенням строку позовної давності. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 49 133 грн. 48 коп., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 27 389 грн. 80 коп. та пені за несвоєчасне повернення відсотків і кредиту у розмірі 36 733 грн. 02 коп. В решті вимог слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial