Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що її батьки [PERSON] та [PERSON] у 1965 році побудували житловий будинок у с. Личини по вул. Першотравнева, 6, Камінь-Каширського району, Волинської області, який у встановленому порядку був введений в експлуатацію. 14 березня 2003 року батько [PERSON] помер. Після смерті останнього мати позивачки [PERSON], яка на той час проживала в будинку, прийняла частку спадщини, що відкрилася з дня смерті чоловіка. 04 листопада її мати склала заповіт, яким їй заповіла належний на праві власності житловий будинок. 8 листопада 2013 року мати позивачки [PERSON] померла. Окрім неї спадкоємцями першої черги за законом є її брат та сестра, відповідачі у справі, які на спадщину, не претендують. 15 грудня 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, і була заведена спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому просить суд визнати за нею на це нерухоме майно право власності. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та визнання позову. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, у відповідності до ст. 1216 цього Кодексу, являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] належав деревяний житловий будинок, 1965 року побудови, розташований по вул. Першотравнева, 6 у селі Личини Камінь-Каширського району Волинської області. Цей житловий будинок зареєстрований у погосподарській книзі, а тому вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництво. 06 листопада 2013 року [PERSON] померла. Ще за життя остання склала заповіт, нотаріально посвідчений секретарем Личинівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області 04 листопада 2011 року та зареєстрований в реєстрі за № 71, яким житловий будинок по вул. Першотравнева, 6, заповіла [PERSON] Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 21 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 12 грудня 2016 року, [PERSON] визначено додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням законної сили. 16 грудня 2016 року позивачка [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у порядку спадкування за заповітом, що відкрилася з дня смерті її матері [PERSON], однак нотаріус Камінь-Каширського нотаріального округу [PERSON], як вбачається з повідомлення № 276/02-14 від 16.12.2016 року, відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що належали [PERSON], оскільки не було подано правовстановлюючих документів на цю нерухомість та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли. За життя [PERSON] не мала правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 76954518 від 26 грудня 2016 року, а тому позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право власності на вказаний житловий будинок у нотаріальній конторі, тобто отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове нерухоме майно. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що за [PERSON] належить визнати право власності на деревяний житловий будинок, 1965 року побудови, що знаходиться по вул. Першотравнева, 6, в с. Личини, Камінь-Каширського району, Волинської області. За згодою представника позивачки суд не стягує з відповідачів судові витрати.

Outcome: approved