Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась із позовом до ДП «Завод порошкової металургії» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 25 серпня 2015 року на підставі рішення суду від 04 червня 2015 року її поновлено на посаді завантажувача шихти цеху спечених виробів № 02 на ДП «Завод порошкової металургії». 04 вересня 2015 року на ДП «Завод порошкової металургії» видано наказ про відсторонення позивача від роботи з 02.09.2015 року у зв'язку із ухиленням нею від позачергового медичного огляду до проходження медичного огляду та отримання допуску до роботи за результатами медичного огляду без збереження заробітної плати. Наказом від 14 грудня 2015 року позивача звільнено з роботи із 17 листопада 2015 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я. Позивач вважає, що таке звільнення її з роботи є незаконним, а тому просить суд визнати незаконним наказ ДП «Завод порошкової металургії» за № 128-к від 17 листопада 2015 року, поновити її на роботі з 17 листопада 2015 року на посаді завантажувача шихти, стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 17 листопада 2015 року по день ухвалення рішення про поновлення на роботі, виходячи із суми середньоденної заробітної плати у розмірі 201 грн. Крім того, позивач зазначає, що своїми діями щодо незаконного звільнення її із роботи відповідачем завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, знущаннях щодо недотримання законодавства та незаконного її звільнення з роботи, порушенні її душевного та соціального благополуччя. За таких обставин, позивач також просить стягнути із відповідача на свою користь завдану їй моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та просили їх задовольнити. Представники відповідача Лебедєв В.П., Олефіренко Р.Ю. проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач за станом здоров'я непридатна до виконання роботи завантажувача шихти, тому правомірно звільнена із займаної посади. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2015 року [PERSON] вирішено поновити на посаді завантажувача шихти цеху № 02 Державного підприємства «Завод порошкової металургії». Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2015 року вищевказане рішення Броварського міськрайонного суду Київської області залишено без змін. На підставі наказу ДП «Завод порошкової металургії» за № 96-к 25 серпня 2015 року поновлено [PERSON] на посаді завантажувача шихти цеху спечених виробів № 02 (а.с. 11). Наказом ДП «Завод порошкової металургії» за № 104-к від 04.09.2015 року [PERSON], завантажувача шихти цеху спечених виробів № 02, відсторонено від роботи з 02.09.2015 року, у зв'язку із її ухиленням від позачергового медичного огляду, до проходження медичного огляду та отримання допуску до роботи за результатами медичного огляду, - без збереження заробітної плати. Відповідно до списків працівників, які потребують переведення на іншу роботу за станом здоров'я ДП «Завод порошкової металургії» за 2013р. та за 2014 р. [PERSON], яка працює завантажувачем шихти, потребує переведення на іншу роботу за станом здоров'я. ( а.с. 42, 43) До матеріалів справи додано також копію заяви [PERSON] до директора ДП «Завод порошкової металургії» від 15.10.2013 року, де вона просить дозволити їй роботу за професією «завантажувач шихти» під її особисту відповідальність за можливі наслідки. ( а.с. 41) Як вбачається зі змісту медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника за № 809, виданої 29 жовтня 2014 року та дійсної до 29.10.2015 року, [PERSON] не придатна для роботи за професією завантажувач шихти, однак комісією надано рекомендації щодо переведення останньої на іншу роботу за станом свого здоров'я (а.с. 10). Із направлення на обов'язковий попередній медичний огляд працівника, виданого 18 червня 2015 року, та медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівників за № 1656 від 03.12.2015 року та дійсної до 03.12.2016 року, вбачається, що [PERSON] придатна до роботи за професією завантажувач шахти (а.с. 9, 16). Матеріалами справи встановлено, що з огляду на наявність об'єктивних даних про те, що медична довідка № 809 від 29.10.2014 року суперечить медичній документації [PERSON], ДП «Завод порошкової металургії» 18 серпня 2016 року звернувся із листом до головного лікаря Броварської центральної районної лікарні, в якому просив надати інформацію про придатність [PERSON] на роботі завантажувача шихти цеху спечених виробів № 2 та надати оцінку правильності дій голови комісії Броварської ЦРЛ при видачі 03.12.2015 року довідки № 1656. Із відповіді головного лікаря Броварської центральної районної лікарні від 22 серпня 2016 року на вищевказаний лист вбачається, що за результатами перевірки висновку № 1656 від 03.12.2015 р. встановлено, що [PERSON], 1956 року народження, згідно п. 1,9 наказу МОЗ України № 246 від 21.05.2007 року непридатна до роботи. Згідно протоколу засідання профспілкового комітету № 17 від 17 листопада 2015 року останнім надано згоду на звільнення із ДП «Завод порошкової металургії» за ст. 40 КЗпП України (виявлення невідповідності працівника займаній посаді за станом здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи) завантажувача шихти [PERSON] (а.с. 15). На підставі наказу ДП «Завод порошкової металургії» за № 128-к 17 листопада 2015 року [PERSON], завантажувача шихти цеху спечених виробів № 02, звільнено з 17 листопада 2015 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я. Бухгалтерії наказано провести остаточний розрахунок та виплатити компенсацію за невикористану відпустку з 18.02.2015 р. по день звільнення (а.с. 14). Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договiр, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договiр до закiнчення строку його чинностi можуть бути розiрванi власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невiдповiдностi працiвника займанiй посадi або виконуванiй роботi внаслiдок недостатньої квалiфiкацiї або стану здоров'я, якi перешкоджають продовженню даної роботи. Як передбачено ч. 2 вказаної статті звiльнення з пiдстав, зазначених у пунктах 1, 2 i 6 цiєї статтi, допускається, якщо неможливо перевести працiвника, за його згодою, на iншу роботу. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі. Статтею 170 КЗпП України встановлено, що працівників, які потребують за станом здоров'я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про охорону праці» працівнику не може пропонуватися робота, яка за медичним висновком протипоказана йому за станом здоров'я. Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» працівника, який за станом здоров'я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку, і у разі потреби встановити скорочений робочий день та організувати проведення навчання працівника з набуття іншої професії відповідно до законодавства. Так, матеріалами справи встановлено, що [PERSON], перебуваючи на посаді завантажувача шихти у ДП «Завод порошкової металургії», потребувала переведення на іншу роботу за станом здоров'я, про що, зокрема, зазначено у медичній довідці № 809 від 29.10.2014 р., списках працівників, які потребують переведення на іншу роботу за станом здоров'я ДП «Завод порошкової металургії» за 2013р. та за 2014 р., картці працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду від 22.10.2014 р. Звільняючи [PERSON] із посади завантажувача шихти цеху виробів № 02, відповідачем не дотримано вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України, тобто не запропоновано та не переведено позивача за згодою останньої на легшу роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. У судовому засіданні представник відповідача підтвердив та не заперечував проти тих обставин, що позивачу не пропонувалась інша легша робота, а також до суду не надано жодних доказів про відсутність вакантних посад на підприємстві на момент звільнення [PERSON] з роботи. З огляду на викладене вбачається, що наказ ДП «Завод порошкової металургії» за № 128-к від 17 листопада 2015 року щодо звільнення [PERSON] виданий з грубими порушеннями трудового законодавства, тому є незаконним, отже, позовні вимоги в частині визнання його незаконним та поновлення [PERSON] на посаді завантажувача шихти ДП «Завод порошкової металургії» підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разi звiльнення без законної пiдстави або незаконного переведення на iншу роботу працiвник повинен бути поновлений на попереднiй роботi органом, який розглядає трудовий спiр. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2015 року визначено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 179, 51 грн. Зокрема, після поновлення на роботі згідно вищевказаного рішення, позивачу не виплачувалась заробітна плата, тому для визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд бере до уваги визначену судовим рішенням середньоденну заробітну плату. За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення у розмірі 34 645, 43 грн. ( 193 робочі дні ? 179, 51 грн. ) Частина 1 статті 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач, посилаючись на завдану діями відповідача моральну шкоду, зазначає, що зазнала значних моральних страждань внаслідок її незаконного звільнення і це спричинило до порушення її душевного та соціального благополуччя. Однак, вищенаведене позивачем доведено не в повному обсязі, тому суд вважає, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди виходячи із засад розумності та справедливості, підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі відшкодування 1 000 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial