Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, від якого мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з нею та знаходиться на її утриманні. З 01.09.2011 року дочка навчається на денному відділенні Харківської державної академії дизайну і мистецтва за контрактом на факультеті «Дизайн середовища», яке триватиме по 30.06.2015 року. Посилаючись на те, що у зв'язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги (витрати на харчування, одяг, на проїзд, на квартиру), а відповідач ухиляється від участі в утриманні дочки, позивач просить суд стягнути на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, а також 2848,75 грн. додаткових витрат на оплату навчання дочки за 1-й семестр 4-го курсу. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та підтвердили обставини викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 320,00 грн. щомісячно, в іншій частині заявлені позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, так як, працюючи водієм у ПП [PERSON], отримує невелику заробітну плату у розмірі 640 грн., інших доходів він не має. 03.01.2015 року перерахував на банківську картку дочки 1000,00 грн., 10.01.2015 року - 100,00 грн., дані кошти тривалий час збирав, бо не мав постійного заробітку. Крім того, витрати на оплату за навчання не можуть бути стягнуті окремо, входять до аліментних зобов'язань. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.10.1992 року по 05.05.2014 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 444017 від 10.10.1992 року, рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22.04.2014 року у справі №328/1151/14-ц. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.01.1994 року [INFO] дитині виповнилось 18 років. З 01.09.2011 року дочка [PERSON] навчається на денному відділенні Харківської державної академії дизайну і мистецтва за контрактом на факультеті «Дизайн середовища», напрямок підготовки - «Дизайн», професійне спрямування «Інтер'єр і обладнання» і строк навчання її закінчується 30.06.2015 року. Згідно договору про навчання №99/11 від 15.08.2011 року вартість освітньої послуги за кожний семестр складає 5697,50 грн. Згідно квитанції №7176.1274.1 від 23.08.2014 року за 1-й семестр 4-го курсу [PERSON] сплатила 5697,50 грн. Сторонами не оспорювалося наявність інших витрат, пов'язаних з навчанням, зокрема на харчування, одяг, проїзд до навчального закладу, найм житла, матеріалів для навчання. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. За змістом ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. За роз'ясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Проте ст. 199 СК України не містить прямого припису про стягнення аліментів. Неодмінною умовою для цього має бути спроможність особи, з якої стягуються аліменти, надавати таку допомогу. Згідно довідки ПП «Токмак-Центр» від 16.12.2014 року дочка [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, позивачем по справі, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач працює водієм у ПП [PERSON], розмір його заробітної плати складає 640,00 грн., що підтверджується трудовим договором від 22.01.2015 року, направленням на працевлаштування Токмацького МРЦЗ №08041501210001001 від 21.01.2015 року. Разом з тим, доказів наявності у відповідача інших доходів позивач суду не надала. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10, ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що відповідач має можливість надавати допомогу своїй дочці на період навчання, але не в сумі 2000 грн. щомісячно, яку просить стягнути позивач, оскільки дана сума занадто велика, беручи до уваги матеріальне становище відповідача. Тому, враховуючи згоду відповідача сплачувати щомісячно дочці по 320,00 грн., з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дочки на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 320,00 грн. щомісячно і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2015 року, але не більше чим до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивач, звернувшись до суду, просила стягнути з відповідача не тільки щомісячні аліменти на утримання дочки, а й половину суми, витраченої на оплату навчання за 1-й семестр 4-го курсу, визначивши їх правову природу як додаткові витрати. Так, додатковими витратами є витрати, повязані з розвитком здібностей дитини, хворобою дитини, каліцтвом тощо. Оплату навчання в академії не можна вважати такими, що повязані з розвитком здібностей дитини в розумінні ст.185 СК України. Стаття 185 СК України застосовується до неповнолітніх дітей, а дочка [PERSON], [INFO], вже є повнолітньою дитиною. Витрати на навчання відносяться не до додаткових витрат, а до аліментних зобов'язань на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що стягується на підставі ст.199 СК України. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року (справа № 6-186ц14). Так, відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача 2848,75 грн. додаткових витрат по оплаті навчання повнолітньої доньки задоволенню не підлягають. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial