Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У грудні 2013 р. ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитом. Позивач зазначав, що 15 серпня 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем укладено кредитний договір № 001-14987-150807, за яким відповідачу надано кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті - гривні з лімітом 3000 грн., відкрито картковий рахунок [NUMBER] та здійснювалось обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті «Visa Класичний». Посилаючись на порушення позичальником кредитних зобов'язань та утворення станом на 22 жовтня 2013 року заборгованості у сумі 3818,33 грн. за тілом кредиту, банк просив стягнути з відповідача кредитний борг. В судове засідання представник позивача не з'явився, виклав у позові прохання розглядати справу за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2007 року між Банком та відповідачем укладено договір №001-14987-150807, за яким відповідачу надано кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті - гривні з лімітом 3000 грн., відкрито картковий рахунок [NUMBER] та здійснювалось кредитування рахунку в межах кредитного ліміту та обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті «Visa Класичний» (а.с.5). За Тарифним пакетом «Класичний», який є додатком №1 до Договору та узгоджений з відповідачем (а.с.6), встановлена процентна ставка за користування кредитною лінією - 29, 90% річних (п.п.1.1.1.), плата за обслуговування кредитного залишку - 2,99 % від суми використаних кредитних коштів (пункт 1.2), розмір обов'язкового щомісячного погашення тіла кредиту - 7 % від суми фактичної заборгованості (пункт 1.3) та розмір обов'язкового мінімального щомісячного платежу і його складові ( пункт1.4). Пунктом 4.2 Договору сторони встановили строк дії договору - до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором, а пунктами 2.4, 2.7 Договору визначили умови щомісячного повернення кредитних коштів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, тобто внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути весь борг частинами, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного щомісячного платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116 цс 13) і є обов'язковою для застосування судами України. Отже, звернувшись до суду 09 грудня 2013 р. позивач має право на стягнення платежів, строк внесення яких настав після 09 грудня 2010 р. За розрахунком банку вся прострочена заборгованість в розмірі 3818,33 грн. утворилась станом на 30 листопада 2009 р. ( а.с.11), а тому вимоги про її стягнення заявлені поза межами строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed