Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 2020 року. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі з дня придбання ним квартири в ній не з`являються. Просить суд зобов`язати відповідачів не чинити йому перешкоди в користуванні квартирою, визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , оскільки він є новим власником цієї квартири. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 2020 року (а.с. 8-9). Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10). Зазначена квартира до цього належала на праві власності [PERSON] . У спірній квартирі зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Позивач посилається на те, що відповідачі з дня придбання ним квартири в ній не з`являються. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надав суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10). Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки відповідачі в силу закону втратили право користування житлом. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Відповідачі втратили право користування жилим приміщенням. Право користування спірною квартирою у відповідачів є похідним від прав колишнього власника житла [PERSON] . За таких обставин, відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування жилим приміщенням. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідачів на користь держави підлягає 840 гривень 80 копійок судового збору, по 420 гривень 40 копійок з кожного.

Outcome: approved