Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з останнього заборгованість за договором № 17209 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 15.11.2012 року, яка станом на 02.09.2019 року становить 24668,59 грн з яких: 12886,40 грн основний борг; 7960,80 грн проценти за користування кредитом; 9,14 грн комісія; 76,26 грн пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 3207,31 грн пеня за несвоєчасне погашення процентів; 6,35 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 287,13 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 235,20 грн витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.11.2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск платіжної картки сторонами укладено додатковий договір, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у розмірі 10000 грн. В подальшому за спільною згодою суму кредиту було збільшено до 12900 грн. Позичальник, отримавши кредитні кошти систематично порушував договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 16.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою суду від 21.11.2019 року вирішено перейти до розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав не заперечував проти їх задоволення, однак просив врахувати 4040 грн внесених на погашення заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що 15.11.2012 року між АТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання клієнту платіжної картки (на 16-21 а.с.). 11.02.2014 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до договору № 17209 від 15.11.2012 року, за умовами якого останньому надано кредит у сумі 10000 грн з процентною ставкою 24% річних, які сплачуються щомісячно; щомісячною платою за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту у розмірі 0,5; процентною ставкою за несанкціонованим овердрафтом у розмірі 35% річних Строк кредиту встановлений на відповідний період дії платіжної картки, при випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки (на 22 а.с.). 23.05.2014 року між сторонами укладено додатковий договір № 2 до договору № 17209 від 15.11.2012 року за умовами якого розмір кредиту наданий [PERSON] збільшено до 12900 грн (на 27 а.с.). Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 02.09.2019 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 24668,59 грн з яких: 12886,40 грн основний борг; 7960,80 грн проценти за користування кредитом; 9,14 грн комісія; 76,26 грн пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 3207,31 грн пеня за несвоєчасне погашення процентів; 6,35 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 287,13 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 235,20 грн витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (розрахунок заборгованості на 5-12 а.с.). Також встановлено, що 10.12.2019 року та 20.01.2020 року [PERSON] внесено на рахунок банку грошові кошти на загальну суму 4040 грн. Між сторонами склались зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України, а також загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 20628,59 грн, з яких: 12886,40 грн основний борг (кредит), 7742,19 грн проценти за користування кредитом, беручи до уваги суму сплачених відповідачем коштів віднесену в рахунок погашення заборгованості по комісії, пені, 3% річних, інфляційних та частково процентів за користування кредитом. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 1921 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial