Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Правозахисна група «Варта» Кравця Ю.Г. про стягнення грошових коштів. В обгрунтування вимог позивач посилалася на те, що 06 грудня 2011 року між нею та ТОВ «Мережа регіональних видань «Варта», в особі директора Кравця Ю.Г., було укладено договір про надання правової допомоги № 162/11, за умовами якого ТОВ «ПГ «Варта» надає позивачу платну правову допомогу у таких видах: консультації та роз'яснення в усній або письмовій формі з правових питань; складання процесуальних та інших документів правового характеру; складання правових висновків; судове представництво; представництво перед іншими особами; інші послуги правового характеру, які не заборонені законом. На виконання умов договору [PERSON] сплатила 2500 грн. 00 коп. Проте, вже 07 грудня 2011 року позивач звернулася до ТОВ «ПГ «Варта» із заявою про розірвання договору про надання правової допомоги № 162/11. У зв'язку з наведеним й враховуючи те, що сплачену за договором суму директор ТОВ «ПГ «Варта» Кравець Ю.Г. не повернув, а передбачені договором послуги позивачу й не надавалися, [PERSON] просила стягнути з Кравця Ю.Г. 2500 грн. 00 коп. 26 лютого 2015 року у судовому засіданні до участі в справі як співвідповідача залучено ТОВ «ПГ «Варта». У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні 26 лютого 2015 року представник відповідача Кравця Ю.Г. - Козловець Т.В. заявлені позивачем вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Свою позицію мотивувала тим, що після укладення договору [PERSON] в офісі ТОВ «ПГ «Варта» не з'являлася, належних для виконання умов договору документів, зокрема, нотаріально посвідченої довіреності, не надала. Додатково пояснила, що із заявою про розірвання договору [PERSON] не зверталася, а резолюція у верхньому лівому кутку заяви позивача від 07 грудня 2011 року вчинена особою «[PERSON]», яка ніколи не перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ПГ «Варта». Оскільки відповідач ТОВ «ПГ «Варта» від взятих на себе зобов'язань не відмовлялося, а договір про надання правової допомоги № 162/11 від 06 грудня 2011 року у передбаченому ним порядку не розірвано, ТОВ «ПГ «Варта» вважає вимоги [PERSON] передчасними та адресованими неналежному відповідачу. Представник ТОВ «ПГ «Варта» у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомлено. Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За правилами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 06 грудня 2011 року [PERSON] замовник) та товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа регіональних видань «Варта» (виконавець), в особі директора Кравця Юрія Григоровича, було укладено договір про надання правової допомоги № 162/11, за умовами якого ТОВ «Мережа регіональних видань «Варта», надає позивачу платну правову допомогу у таких видах: консультації та роз'яснення в усній або письмовій формі з правових питань; складання процесуальних та інших документів правового характеру; складання правових висновків; судове представництво; представництво перед іншими особами; інші послуги правового характеру, які не заборонені законом (а.с. 4). У п. 2 договору [PERSON] та ТОВ «Мережа регіональних видань «Варта», правонаступником якого є ТОВ «Правозахисна група «Варта», досягли домовленості щодо того, що виконавець надає правову допомогу на підставі замовлення замовника (додаток № 1) із використанням наданих ним документів. Так, 06 грудня 2011 року позивач склала замовлення, в якому просила надати правову допомогу, а саме скласти позовну заяву по встановленню меж земельної ділянки та представництво (а.с. 5). Згідно з п.5 договору замовник зобов'язується оплачувати правову допомогу в порядку та строки, визначені договором. На виконання умов зазначеного вище договору 06 грудня 2011 року [PERSON] сплатила суму вартості послуг у розмірі 2500 грн. 00 коп., про що свідчить копія квитанції до прибуткового касового ордера № 162 від 06 грудня 2011 року (а.с. 6). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Сторони договору несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання власних зобов'язань згідно із чинним законодавством (п.6 договору). У п.7 договору встановлено, що договір діє з моменту його підписання сторонами протягом року. За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. З досліджених у судовому засіданні доказів та пояснень сторін з'ясовано, що протягом строку дії договору й до моменту подачі позивачем позовної заяви ТОВ «Мережа регіональних видань «Варта», правонаступником якого є ТОВ «Правозахисна група «Варта», зобов'язання за договором не виконувало. Крім того, у запереченнях директор ТОВ «Правозахисна група «Варта» Кравець Ю.Г. посилався на те, що [PERSON] не надала необхідні для виконання умов договору документи. У ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ж з п. 7.1 договору даний правочин може бути розірвано за ініціативою однієї із сторін шляхом відправлення письмового повідомлення про розірвання не менш ніж за місяць до дати розірвання. Проте, відповідач відповідне повідомлення про розірвання договору на адресу [PERSON] не направляв, хоча остання, як вважає ТОВ «Правозахисна група «Варта» сприяла невиконанню умов договору. Й протягом періоду з 06 грудня 2011 року та на даний час користується сплаченими за договором коштами у розмірі 2500 грн. 00 коп. Натомість з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] подавала заяву до ТОВ «Варта» ще 7 грудня 2011 року про розірвання договору та заявою повідомляла про це голову Броварського міськрайонного суду. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні докази в їх сукупності,

Outcome: partial