Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

У вересні 2019 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом до Співвласників майна Приватного сільськогосподарського підприємства «Імені Миколи Щорса» в особі представника - Сметана Володимира Петровича, Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області третя особа: Сектор з питань державної реєстрації Кременчуцької районної державної адміністрації - про визнання права власності на нежитлове приміщення (склад). В своїй позовній заяві позивачі вказували, що 11 листопада 2003 року на засіданні майнової комісії по розпаюванню майна Колективного сільськогосподарського підприємства «Імені Миколи Щорса» с. Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області, що було реорганізоване в Приватне сільськогосподарське підприємство «Ім. Щорса» (далі по тексту - ПСП «Імені Миколи Щорса», ПСП) групам членів ПСП на чолі з [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] та [PERSON] , Позивачі) було виділено в натурі нерухоме майно, серед якого значиться шлаковий склад (комора) на току, інвентарний № 220 Також протоколом зборів власників майна від 13 листопада 2003 року від імені співвласників майна ПСП «Імені Миколи Щорса» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай згідно майнових сертифікатів, діє голова майнової комісії Сметана Володимир Петрович , якому надано право вести облік погашення майнових сертифікатів по мірі реалізації майна. Членам ПСП «Імені Миколи Щорса», які мають право на частку в пайовому фонді майна Колективного сільськогосподарського підприємства «Імені Миколи Щорса», реорганізованого в ПСП, видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена підприємства (майнові сертифікати), в яких зазначені прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані члена ПСП, а також частка члена ПСП в майновому пайовому фонді підприємства, що визначена у грошовому та відсотковому розмірі. Протягом 2003-2011 років Позивачі викупили в членів ПСП «Ім. Щорса» нежитлову будівлю шлакового складу (комори) на току, інвентарний № 220 Нежитлове приміщення (склад), інвентарний № 220, спільно використовується Позивачами за цільовим призначенням з грудня 2003 року. Оформлення купівлі-продажу майнових паїв (часток) в нежитловій будівлі шлакового складу (комори) на току, інвентарний № 220, за майновими сертифікати шляхом укладання договорів купівлі-продажу майнового паю, за формою відповідно до Рекомендацій щодо використання майна, яке перебуває у спільній частковій власності, яке затверджено наказом Міністерства аграрної політики України від 9 квітня 2001 року № 97, [PERSON] та [PERSON] не здійснювалося. На даний час Позивачі не мають можливості звернутися до державного реєстратора внаслідок відсутності документів, необхідних для вчинення дій щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення (склад). На підставі вищевикладеного, просили суд ухвалити рішення, яким: - визнати за [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення (складу), інвентарний № 220 (двісті двадцять), що розташоване за адресою: [ADDRESS] сімдесят один літера Г). - визнати за [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення (складу), інвентарний № 220 (двісті двадцять), що розташоване за адресою: [ADDRESS] ( триста сімдесят один літера Г). Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач Сметана В.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнав. Представник третьої особи: Сектор з питань державної реєстрації Кременчуцької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі, що 11 листопада 2003 року на засіданні майнової комісії по розпаюванню майна Колективного сільськогосподарського підприємства «Імені Миколи Щорса» с. Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області, що було реорганізоване в Приватне сільськогосподарське підприємство «Ім. Щорса» групам членів ПСП на чолі з [PERSON] та [PERSON] було виділено в натурі нерухоме майно, серед якого значиться шлаковий склад (комора) на току, інвентарний № 220. Також протоколом зборів власників майна від 13 листопада 2003 року від імені співвласників майна ПСП «Імені Миколи Щорса» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай згідно майнових сертифікатів, діє голова майнової комісії Сметана Володимир Петрович , якому надано право вести облік погашення майнових сертифікатів по мірі реалізації майна. Зазначені засідання майнової комісії по розпаюванню майна та збори власників майна були проведені відповідно до вимог Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29 січня 2001 року № 62/2001, а також Рекомендацій щодо проведення загальних зборів колишніх членів реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики України від 7 лютого 2001 року № 16 та Наказу Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04 квітня 2001 року за № 305/5496), що діяв на той час. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Згідно ст. 9 вказаного Закону до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. На виконання Указу Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», якою затверджено Методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, а також зразок про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). Відповідно до п. 2 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств майновий пай - частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. Тобто майновий пай - це частка кожного члена КСП (ПСП) в майновому пайовому фонді, розмір якої залежить від трудової участі в діяльності цього підприємства. Згідно п. 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У вказаному свідоцтві про право власності на майновий пай члена підприємства зазначається сума на яку члену підприємства виділено майно, що підлягає паюванню, а також відсоток такого майна у загальному пайовому фонді. Відповідно до зазначених норм законодавства України Кам`янопотоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області членам ПСП «Імені Миколи Щорса», які мають право на частку в пайовому фонді майна Колективного сільськогосподарського підприємства «Імені Миколи Щорса», реорганізованого в ПСП, видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена підприємства (майнові сертифікати), в яких зазначені прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані члена ПСП, а також частка члена ПСП в майновому пайовому фонді підприємства, що визначена у грошовому та відсотковому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі зазначених норм законодавства України протягом 2003-2011 років Позивачі викупили в членів ПСП «Ім. Щорса» нежитлову будівлю шлакового складу (комори) на току, інвентарний № 220, що підтверджується: - відомостями виплати натуральної оплати за майно; - витягами з журналу проведення розрахунків за майно; - свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновими сертифікатами), оригінали яких були передані Позивачам співвласниками майна ПСП «імені Миколи Щорса» після викупу їх часток у майновому пайовому фонді підприємства, зокрема нежитлової будівлі шлакового складу (комори) на току, інвентарний № 220 Нежитлове приміщення (склад), інвентарний № 220, спільно використовується Позивачами за цільовим призначенням з грудня 2003 року. Довідкою виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 2620 від 13 серпня 2019 року підтверджується факт того, що нежитлове приміщення (склад), інвентарний № 220, яке розташоване в [ADDRESS] сімдесят один літера Г) Кременчуцького району Полтавської області входило до пайового фонду майна колишнього КСП «Імені Миколи Щорса» Відповідно до висновку експерта № 8/6-19 за результатами проведеного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження від 21серпня 2019 року зазначене нежитлове приміщення (склад), інвентарний № 220 , розміщене за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в задовільному технічному стані, споруджено у відповідності з вимогами Державних будівельних норм і нормативних актів для будівництва, діючих в Україні, придатне до подальшої експлуатації. Частина 1 ст. 15 ЦК України зазначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України вказує на те, що одним із способів захисту цих прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Стаття 41 Конституції України, норми якої мають найвищу юридичну силу та є нормами прямої дії, зазначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Дане положення закріплено також і у ч. 1 ст. 321 ЦК України яка встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Стаття 325 ЦК України вказує на те, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому ч. 2 ст. 328 ЦК України вказує на те, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Велика Палата Верховного Суду з цього приводу зазначила, що частиною другою статті 328 ЦК України встановлена презумпція правомірності набуття права власності, за якою право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не передбачена законом. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не передбачено законом, слід доказувати, а правомірність набуття права власності передбачає його законність і добросовісність (див. постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц, провадження № 14-247цс18, ЄДРСРУ № 79834996 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц, провадження № 14-132цс18, ЄДРСРУ № 79298391). Крім того відповідно до статті 328 ЦК набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України (див. постанова Судової палата у цивільних справах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, ЄДРСРУ № 42786361; постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року у справі № 1522/12102/12, провадження № 61-398св19, ЄДРСРУ № 82034503). Згідно чч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином Позивачі мають можливість запобігти порушенню свого права на власність виключно шляхом подання до суду позовної заяви про визнання права власності на нежитлове приміщення (склад). Іншого можливого способу захисту свого права власності, як його визнання у судовому порядку, у [PERSON] та [PERSON] немає. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В той же час враховуючи те, що оформлення купівлі-продажу майнових паїв (часток) в нежитловій будівлі шлакового складу (комори) на току, інвентарний № 220, за майновими сертифікати шляхом укладання договорів купівлі-продажу майнового паю, за формою відповідно до Рекомендацій щодо використання майна, яке перебуває у спільній частковій власності, яке затверджено наказом Міністерства аграрної політики України від 9 квітня 2001 року № 97, [PERSON] та [PERSON] не здійснювалося, Відповідно до ст. ст. 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є обов`язковою. На даний час Позивачі не мають можливості звернутися до державного реєстратора внаслідок відсутності документів, необхідних для вчинення дій щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення (склад). Таким чином, враховуючи те, що позивачі не мають можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку право власності, суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачами права власності.

Outcome: approved