Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, який в подальшому було уточнено. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2009 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], щомісяця, у розмірі ? частини від усіх заробітків відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.11.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.03.2017 року загальна заборгованість по аліментам складає 48574, 96 грн., у звязку із чим, на підставі ст. 196 СК України просить стягнути пеню в розмірі 16457,24 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі з підстав, які наведені у заяві. Відповідач позов на почату не визнавав, посилаючись на те, що ним у 2009 році та у 2016 році сплачувалися аліменти позивачу, що не відображено у розрахунку заборгованості. В подальшому позов визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 67). За рішенням Крмунарського районного суду Запорізької області від 27.04.2009 року з [PERSON]. стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму в місяць на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 15.11.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.03.2017 року загальний розмір заборгованості по аліментам за виконавчим листом Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі за № 2-1338/2009, який був виданий 08.11.2011 року, за період з 15.11.2009 року по 01.03.2017 рік складає 48574,96 грн. (а.с. 8, 56-59, 68-69). Частиною 1 ст. 196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобовязання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного. З урахуванням того, що знав про прийняте рішення у 2009 році, при цьому протягом тривалого часу не виконував його, суд вважає таку поведінку відповідача свідомою та винною. Оскільки заборгованість виникає поступово і розраховується за кожен місяць, то і неустойка (пеня) розраховується за кожен місяць окремо. Розрахований позивачем розмір пені за кожен день прострочення в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за весь період склав 16457, 24 грн. Виходячи із змісту ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог, відповідач не оспорював розрахунок позивача, тому судом він визнається належним. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачем визнані позовні вимоги, суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження в судовому засідання та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved