Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У жовтні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулися до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 04 травня 2007 року між ним і [PERSON] укладено кредитний договір № НАХRRС13480021, за яким остання отримала у кредит 3300,00 грн. під 12 % річних на суму залишку зі сплатою щомісячними платежами та кінцевим терміном повернення до 03 травня 2010 року. Посилаючись на те, що своїх зобов'язань за договором відповідачка не виконала, позивач просив стягнути з [PERSON] 2 494,05 грн. заборгованість за кредитом, 9 191,58 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 366,20 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 12 050,42 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом, 500,00 грн. фіксованого штрафу, 1 255,11 грн. процентної складової штрафу, а усього 26 857 грн. 36 коп. та судові витрати в сумі 268,57 грн. (а.с. 2-3, 52-54, 74-76, 79-80, 123-125, 136-138). До початку розгляду справи по суті відповідачка [PERSON] пред'явила зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору недійсним ([PERSON] до [PERSON] 11111111111111.с. 35-36, 37, 64-65). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.03.2013 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору недійсним об'єднано в одне провадження з первісним позовом за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 71). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.03.2013 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору недійсним залишено без розгляду (а.с. 94-95). Представник позивача за довіреністю Катеринюк В.В. підтримав вимоги позову повністю і просить |||суд позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не прибула, її інтереси у судовому засіданні представляла її представник [PERSON], яка надала суду заперечення на позов, вказала, що не визнає позовні вимоги і просить |||суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильність нарахування банком коштів щодо повернення кредиту (а.с. 90-92).| Вислухавши представників сторін, перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом установлені такі|установлені| факти та відповідні їм правовідносини. |правостосунки| Судом установлено та із матеріалів справи| вбачається|, що 04 травня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником за всіма правами та обов'язками якого є ПАТ КБ «Приватбанк» ) та [PERSON] укладено кредитний договір № НАХRRС13480021, за яким остання отримала у кредит 3300,00 грн. під 12 % річних на суму залишку зі сплатою щомісячними платежами та кінцевим терміном повернення до 03 травня 2010 року (а.с. 4-10, 13-22, 56-58). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536, 549 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Згідно з умовами кредитного договору його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). У заяві на отримання кредиту зазначено, що боржник ознайомився та згодний із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були їй надані у письмовій формі та своїм підписом вона підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно умов. На порушення умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, оскільки не сплачувала кредит, остання погашення кредиту - 04.01.2008 року. Зазначені обставини не оспорювалися відповідачкою та у судовому засіданні представником відповідачки, яка пояснила порушення умов договору тяжким матеріальним станом позичальника. Відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш чим на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Пунктом 5.5 цих Умов позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонам встановлено тривалістю п'ять років, що відповідає ч.1 ст. 259 ЦК України. У той самий час, згідно з пп. 5.4 та 5.5 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - за порушення обов'язку дострокового повернення кредиту на вимогу банку; інший - за порушення строків поновлення дії договору страхування транспортного засобу, придбаного за кредитні кошти. Із даними пунктами цих умов боржник погодилась, про що свідчить її підпис на заяві. У судовому порядку зазначені пункти не оспорювалися. За таких обставин доводи відповідача в частині неправильного покладення на неї подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобов'язання не знайшли свого підтвердження. Станом на 21.09.2012 року виникла заборгованість у розмірі 26 857 грн. 36 коп., яка складається: з суми заборгованості за кредитом - 2 494,05 грн.; суми заборгованості за процентами за користування кредитом - 9 191,58 грн.; суми заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 366,20 грн.; суми заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 12 050,42 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 255,11 грн. (а.с. 11-12). Наданий банком розрахунок заборгованості відповідає вимогам ст.ст. 1050, 1054 ЦК України та умовам кредитного договору. Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку про те, що відповідачкою [PERSON] порушені зобов'язання за договором, які є обов'язковими для сторін, ґрунтуються на вимогах ст.ст. 610, 629 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Між тим, із загальної заборгованості за кредитним договором в сумі 26 857 грн. 36 коп., з якої значну частину складає неустойка в сумі 13 805,53 грн. у вигляді пені за несвоєчасність виконання зобов'язання в сумі 12 050,42 грн. та штрафів (фіксована частина - 500 грн. та процентна складова - 1 255,11 грн.), суд враховує, що відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому суд, враховуючи, що розмір неустойки за кредитним договором значно перевищує розмір збитків позивача, а також матеріали справи, які свідчать про погіршення матеріального стану [PERSON], яка не працює, має на утриманні малолітнього сина, на якого заборгованість по аліментам складає більш ніж 9 000 гривень, вважає можливим з урахуванням вимог ч.3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки за кредитними зобов'язаннями з 13 805,53 грн. до 5 500 грн. (а.с. 35-37, 117-120). Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитом з урахуванням заборгованості по процентам та комісії за користування кредитом в сумі 13 051,83 коп. (2 494,05 грн. + 9 191,58 грн. + 1 366,20 грн.) та розмір неустойки в сумі 5 500 грн., а всього - 18 551,83 (вісімнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 83 копійок.

Outcome: partial