Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюбу, укладений з [PERSON], зареєстрований 30 квітня 2011 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі більше року не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін та їх дитини. Спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 30 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 30 квітня 2011 року в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 125, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 30 квітня 2011 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 4). У період шлюбу у сторін у справі народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 серпня 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). У судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим та таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам їх дітей. Більше року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і їх дитини, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved