Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на її користь шкоду завдану невиконанням договору надання послуг номер замовлення САСН-111 від 27.12.2014 в сумі 3000 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 27.12.2014 [PERSON] уклала договір індивідуальний номер замовлення GACH-111 з відповідачем по справі, відповідно до якого відповідач зобовязався на протязі 30 робочих днів, з моменту кладення договору передати їй у власність ПВХ конструкції - міжкімнатні двері, вартістю 6000 грн. На виконання умов договору нею було оплачено завдаток в розмірі 3000 грн. Всі переговори, від імені відповідача проводив [PERSON], якому позивачка передала суму завдатку, а той передав кошти [PERSON] Строк виконання зобовязання настав 26 січня 2015 року. Однак відповідач так і не виконав умов договору, умисно ухиляється від його виконання. З 26.01.2015 позивачка намагалась неодноразово звязатись з відповідачем по справі, але за вказаною в договорі адресою відповідач був відсутній. На заяву позивачки Н.-Волинським МВ УМВС була проведена перевірка та встановлено, що в діях відповідача відсутній склад злочину, вбачаються цивільно-правові відносини. Посилаючись на положення статті 906 ЦК України вважає, що невиконанням умов договору їй заподіяно шкоди у розмірі 3000 гривень. Через те, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання в позивача виникли проблеми в сім'ї, вона морально страждає. Це принижує позивачку як людину, адже не маючи коштів та відповідних знань, для захисту своїх прав, вона була змушена звертатись за допомогою до центру з надання вторинної правової допомоги. Позивачка втратила віру в людей, в сім'ї постійні сварки, адже родичі стверджують, що через позивачку сім'я втратила значні кошти і можливості. Невиконання зобовязань відповідачем спричинили позивачу значні моральні страждання які вона оцінює в 3000,00грн. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позову, оскільки він не уповноважував [PERSON], з яким співпрацював, винаймаючи один офіс на укладання договору з [PERSON] Слідчому Новоград-Водлинсьокго МВ він пояснював, що не укладав договору з [PERSON]. Фактично [PERSON] його ошукав, взявши без його відома бланк договору, який з відтиском його печатки та підписом знаходився у нього на столі. Свою підприємницьку діяльність припинив у березні 2015 року згідно поданої ним заяви. На запитання учасників судового розгляду відповідач пояснив, що договір GACH-111 від 27.12.2014 він не оспорював, до поліції з приводу протиправних дій щодо нього [PERSON] він не звертався. Не заперечує, що підписи на договорі та у товарному чеку його. Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до договору № GACH-111 від 27.12.2014, укладеного між фізичною особою підприємцем [PERSON] ( виконавцем) та [PERSON] ( замовником), виконавець зобовязався на протязі 30 робочих днів, з моменту укладення договору передати замовнику у власність ПВХ конструкції - міжкімнатні двері, вартістю 6000 грн. ( а.с. 7). Відповідно до пункту 2.2. Договору та товарного чеку від 27.12.2014 [PERSON] було передано ФОП [PERSON] 3000 гривень завдатку ( а.с. 10). Умови договору в строк до 26 січня 2015 року не були виконані. Вказане підтверджено сторонами та вбачається з відповіді начальника Новоград-Волинського МВ від 02.07.2015 ( а.с.11). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно, зокрема, до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди ( стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 901 ЦК України за договоромпро надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. ( стаття 902 ЦК). Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послугза плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послугза плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідженими у судовому доказами доведено факт невиконання ФОП [PERSON] умов договору № GACH-111 від 27.12.2014. Вказаний договір чинний та ніким не оспорений. Відповідач не заперечив щодо справжності його підпису у договорі. Невиконанням договору про надання послуг щодо виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій позивачці завдано збитки, які нею оцінені у 3000 гривень у виді сплаченого нею авансу. Розмір збитків доведено товарним чеком від 27.12.2014. На підставі власного рішення, з 24.03.2015 діяльність фізичної особи-підприємця [PERSON] припинено ( а.с. 38,39). Згідно зі статті 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статті 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. А тому, завдані позивачці майнові збитки у розмірі 3000 гривень підлягають відшкодуванню відповідачем. Щодо відшкодування моральної шкоди суд зауважує наступне. Відповідно статті 23 ЦК моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Разом з тим, згідно частиною першою статті 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин обовязок доведення наявності моральної шкоди та розміру її відшкодування покладається саме на позивачку. Натомість позивачка не надала суду жодного доказу на підтвердження обставин, які обґрунтовують завдання їй моральної шкоди. Крім того, укладений між сторонами договір від 27.12.2104 та норми глав 53, 63 ЦК не передбачають субєктивного права на відшкодування моральної шкоди з підстав невиконання сторонами договору про надання послуг своїх договірних обовязків. З підстав наведених вище, позов в частині відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення збитків у розмірі 487,2 грн.

Outcome: partial