Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить: - визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 31 жовтня 1995 року право власності на житловий будинок № 7 по вулиці Жовтнева у селі Підлісся Броварського району Київської області загальною площею 70,5 кв.м, житловою 36,8 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: погребом «Б», колодязем «К», огорожею «N». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 31 жовтня 1995 року померла [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яким вона при житті розпорядилася, склавши 25 травня 1990 року заповіт на його користь. У визначеному законом порядку, він як спадкоємець за заповітом, звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини померлої. Разом із тим, у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на вищевказаний житловий будинок йому відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно, та рекомендовано звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. 01 лютого 2017 року представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області свого представника не направила. 17 січня 2017 року до суду надійшла письмова заява від сільського голови [PERSON] про розгляд справи без участі представника цієї сільської ради. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31 жовтня 1995 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК за № 368370, виданим [PERSON] сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 37 (а.с.6). Із матеріалів дослідженої судом копії спадкової справи № 775 щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що при житті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, склавши 25 травня 1990 року заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області, зареєстрований у реєстрі № 15, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] 25 липня 2007 року [PERSON] звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Місце відкриття спадщини та факт прийняття спадщини встановлено по довідці виконкому [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області № 535 від 25 липня 2007 року, в якій є відмітка про постійну прописку проживання спадкоємця у спадковому будинку та відсутня відмітка про його виписку. Спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки у спадковому майні, що залишилося після смерті їх матері на користь [PERSON] Відповідно до листа Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 04 листопада 2009 року за № 3712/02-14 [PERSON] повідомлено, що для оформлення спадщини за заповітом та видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок 7 по вулиці Жовтнева в селі Підлісся Броварського району Київської області після смерті [PERSON], яка померла 31 жовтня 1995 року, необхідно надати документи, що посвідчують право власності на зазначене нерухоме майно. У разі відсутності такого документу, позивачу рекомендовано звернутися до суду по питанню визнання права власності. Як вбачається із довідки № 1593 від 14 грудня 2016 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] згідно із записами у погосподарській книзі за 1991-1995 роки була власником домоволодіння по вулиці Жовтневій, 7 у селі Підлісся Броварського району Київської області на день смерті 31 жовтня 1995 року. Рік побудови будинку 1949. Рішення про оформлення права власності не приймалося та не видавалося. За вказаною адресою до моменту смерті померла [PERSON] мала у користуванні земельну ділянку загальною площею 0,4000 га, з них 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) від 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Із копії технічного паспорту на житловий будинок видно, що за адресою: Київська область, Броварський район, село Підлісся, вулиця Жовтнева, 7 знаходяться: житловий будинок, (позначений на плані літ. «А-1»), загальною площею 70,5 м.кв., житловою площею 36,8 м.кв. з погребом «Б», колодязем «К», огорожею «N». Власником даного нерухомого майна значиться [PERSON] З урахуванням пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно із яким Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, суд вважає, що до вимог позивача про визнання права на майно в порядку спадкування за законом мають застосовуватися положення ЦК УРСР 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до частини першої статті 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР якщо спадкоємець виявив згоду прийняти спадщину, вона визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР для того, щоб прийняти спадщину, спадкоємець повинен подати заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини щодо її прийняття або фактично вступити в управління чи володіння спадковим майном. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчинені протягом шести місяці з дня відкриття спадщини. Правилами статті 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Так, при розгляді справи по суті встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлої [PERSON], яка на законних підставах володіла житловим будинком №7 по вулиці Жовтнева в селі Підлісся Броварського району Київської області. Відсутність у померлої правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, на думку суду, не позбавляє позивача можливості визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved