Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 28 квітня 2001 року із [PERSON]. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що, спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач зловживає алкогольними напоями, грає в азартні ігри, ображає її та дітей, погрожує та застосовує до неї фізичне насильство, через, що подружні відносини між ними фактично припинено, неодноразові спроби налагодити сімейні відносини не дали позитивного результату. Вважає збереження сімї неможливим. В судовому засіданні 30 вересня 2016 року позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що відповідач [PERSON] працює за межами України, зароблені кошти витрачає на власні потреби, не дбає про виховання та утримання дітей, усі кошти програє в азартні ігри. Відповідач [PERSON] тоді заперечив наведені позивачем підстави для розірвання шлюбу, не погоджувався на розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що бажає довести свою любов до дружини та дітей. Враховуючи позицію відповідача, суд надавав сторонам строк на примирення. Після відновлення провадження сторони в судове засідання, призначене на 16 січня 2017 року, не зявились. позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України (далі СК) дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно із ч.1 ст.110 СК позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як визначено ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема свідоцтва про одруження серії І-ЕГ № 039869, виданого Млинівською сільською радою Ратнівського району Волинської області сторони перебувають в шлюбі з 28 квітня 2001 року. Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей :\~ [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що зазначено у свідоцтвах про народження серії І-ЕГ № 105584 та серії І-ЕГ № 051689. Як встановлено в судовому засіданні строни хоча і проживають разом, однак їх шлюб носить формальний характер, позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу. \~ \~ \~ \~ Враховуючи відносини, які склались між сторонами, фактичне припинення подружніх відносин, позицію позивача, яка зазнає страждань під час конфліктів у сім'ї, позицію відповідача, який після закінчення наданого судом часу для примирення до суду не з'явився, та те, що застосовані судом заходи примирення подружжя результатів не дали, суд вважає\~ необхідним шлюб між сторонами розірвати. При цьому суд керується положеннями ст.24 Сімейного кодексу України, які визначають, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~ \~ \~ \~ Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved