Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У жовтні 2013 року, Комунальне підприємство «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 25.10.2010 року між [PERSON] та Комунальним підприємством «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», укладено кредитний договір № 0630/2010 в сумі 17700,00 гривень для газифікації (встановлення індивідуального опалення) житлової квартири строком на 5 років. 25.10.2010 року в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між КП «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», [PERSON] та [PERSON], укладено договір поруки. Просили стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку, загальну заборгованість в розмірі 2809,33 гривень, мотивуючи тим, що відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобов'язання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягав. Проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не направили. У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, судом ухвалено розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2010 року між Луганським обласним комунальним підприємством «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», правонаступником якого на підставі рішення Луганської обласної ради від 23.12.2005 року № 22/36 є Комунальне підприємство «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі - Фонд) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0630/2010 від 25.10.2010 року, відповідно до якого Фонд надав Позичальнику кредит у сумі 17700,00 гривень для газифікації (встановлення індивідуального опалення) житлової квартири строком на 5 років. (а.с.4). Відповідно до п.2.4 Умов кредитного договору фактично отриманий Боржником кредит на суму 17700,00 гривень повинен повертатись щоквартально рівними частинами основного боргу починаючи з 25.01.2011 року, згідно з встановленим графіком. Плата за користування кредитом повинна вноситись згідно п.2.6 кредитного договору в розмірі 5 % річних від суми кредиту, що знаходиться у користуванні. Плата за оформлення та обслуговування кредиту повинна вноситись згідно п.2.7 кредитного договору в розмірі 3 % річних від суми кредиту, що знаходиться у користуванні. Договір кредиту був забезпечений договором поруки від 25.10.2010 року за яким [PERSON], взяла на себе зобов'язання перед Фондом відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON], як позичальником, зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором (а.с.5). Позивач належним чином виконав свої обов'язки за договором, надавши позичальнику обумовлені кредитним договором грошові кошти у розмірі 17700,00 гривень. Відповідач в свою чергу, належним чином не виконує своїх зобов'язань перед Фондом, щодо повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. На момент розгляду справи кредитний договір є діючим, сторони його не розірвали. Таким чином між сторонами склалися правовідносини щодо договору кредитування, які регулюються нормами, укладених між сторонами договору кредиту і цивільним законодавством. Відповідно зі ст. 525, 526 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до статей 1054, 10561 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно п.5.3 кредитного договору, у випадку порушення позичальником умов кредитного договору, в тому числі використання кредиту не за призначенням, Фонд має право вимагати та вживати необхідні заходи щодо дострокового повернення отриманого кредиту, сплати всіх передбачених чинним законодавством і кредитним договором платежів, у тому числі за користування, надання та управління кредитом, а у разі якщо кредит не погашений, а платежі за кредитним договором не сплачені на протязі 1 (одного) місяця з дати одержання Позичальником вимоги - звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості та/або про розірвання кредитного договору. Згідно до вимог п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, в результаті неналежного виконання [PERSON] та [PERSON] взятих на себе зобов'язань, у них виникла заборгованість перед Фондом щодо оплати простроченої заборгованості за договором у розмірі в розмірі 2809,33 гривень, в тому числі: - Заборгованість по кредиту - 2276,49 гривень; - Заборгованість за відсотками за користування кредитом - 255,32 гривень; - Заборгованість за відсотками за оформлення та обслуговування кредиту - 124,33 гривень; - Пеня нарахована згідно з п.7.2 кредитного договору - 124,33 гривень; Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст. . 525, 526, 610, 1054, 10561 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved