Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], щодо його доньки [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що з 23.03.2007 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У листопаді 2012 року шлюбні відносини між нею та відповідачем було припинено, позивачка разом донькою виїхала зі спільного будинку. З часу фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин, а саме, з листопада 2012 року відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання доньки, не виявляє щодо доньки батьківського піклування, не надає матеріальної допомоги, тобто фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Так, [PERSON] з цього часу не відвідує доньку, не цікавиться її життям, фізичним, духовним та моральним розвитком, не бере участі у її вихованні, не спілкується з донькою. Малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом зі матір'ю, обов'язки щодо її виховання, навчання, лікування виконує позивач. У зв'язку з викладеним, позивачка, посилаючись на те, що [PERSON] тривалий час не виконує свої обов'язки щодо дитини, передбачені ст.ст. 141, 150 СК України, просить суд позбавити останнього батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, посилаюсь на обставини викладені в позовній заяві, просила його задовольнити, зазначила, що відповідач свідомо усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому є всі правові підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Запорізької райдержадміністрації вважає, що на теперішній час немає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому в інтересах дитини просить відмовити у задоволенні позову. Надав до суду відповідний висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Прокурор вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде відповідати інтересам дитини. Просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він: 1) не забрав дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявив щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічним алкоголіком або наркоманом; 5) вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджений за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вплину на батьків. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Судом встановлено, що позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.03.2007 року. Відповідач у справі є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні було встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено в листопаді 2012 року з того часу вони спільно не проживають, дитина залишилася проживати з матір'ю. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: з часу припинення шлюбних відносин з донькою не спілкується і не бачиться, не виявляє до неї ніякого інтересу. При цьому як було встановлено відповідач [PERSON], з листопада 2012 року імовірніше всього знаходитися на заробітках в Російській Федерації. Орган опіки та піклування надав суду письмовий висновок № 01-22/0076 від 21.01.2014 року, в якому зокрема зазначено, що підстав для позбавлення батьківських прав відповідача на сьогодні не має. Прокурор прокуратури Запорізького району Запорізької області, який діє в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO]., у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, погодився з позицією представника Органу опіки та піклування Запорізької райдержадміністрації про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини. Застосування до малолітньої [PERSON], [INFO], крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав є недоцільним і не буде відповідати інтересам дитини, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed