Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідача [PERSON] громади в особі Адміністрації Заводського району м. Дніпродзержинська, зацікавленої особи: [PERSON], в якій просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25.01.2015 року помер його дядько [PERSON], у звязку з чим, після його смерті відкрилась спадщина на будинок №30 по вулиці Сормовській в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Даний будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. У серпні 2015 року позивач звернувся до Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON], померлого 25.01.2015 року, постановою від 14.08.2015 року було відмовлено. Згідно цієї постанови позивачу було відмовлено на підставі того, що на час відкриття спадщини [PERSON] не проживав постійно із спадкодавцем, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, тому і пропустив шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій прохав позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі та не заперечував проти розгляду справи без участі відповідачів та розгляду справи без застосування технічних засобів. Представник відповідача: Дніпродзержинський міський нотаріальний округ за довіреністю в судове засідання не зявились, але надав до суду заяви в яких просили розглянути справу без участі їх представників та винести рішення згідно чинного законодавства. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про смерть серії І-КИ № 608596 від 27.01.2015 року виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] помер 25.01.2015 року у віці 73 років, про що зроблено відповідний актовий запис №105.(а.с.4). Згідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Як встановлено, згідно заповіту №926 від 11.08.2014 року, завіреного приватним нотаріусом Дніпродзержинської міського нотаріального округу Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON], всі належні померлому права та обовязки, а також, все інше майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати померлому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповідає: [PERSON], [INFO]. (а.с.8). Згідно до ч. 1 ст. 1123 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, судом встановлено, що з врахуванням складеного [PERSON] за життя заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинської міського нотаріального округу Дніпропетровської області, [PERSON] за №926 від 11.08.2014 року, позивач [PERSON] має право на спадкування за заповітом. Судом встановлено, що в серпні 2015 року позивач звернувся до Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON], померлого 25.01.2015 року, але розясненням щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину від 14.08.2015 року, йому було відмовлено. Факт звернення підтверджується «розясненням щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину» від 14.08.2015 року, згідно якого [PERSON] було відмовлено на підставі того, що він звернувся до нотаріальної контори після спливу 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, документи які б підтверджували факт прийняття спадщини - відсутні. (а.с.7). За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідність до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідність до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідність до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідність до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд виходить з того, що позивач [PERSON] має поважні причини, повязані з обєктивними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, так як в нього були відсутні кошти на оплату послуг нотаріуса, і розуміючи що фактично прийняла спадщину, померлий розпорядився своїм майном за життя склавши заповіт на його імя. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що з моменту смерті [PERSON], який помер 25.01.2015 року та на час звернення позивачем [PERSON] до державного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] з метою прийняття спадщини після померлого дядька, та враховуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, які повязані з обєктивними, труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, позивач довів, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги вважаються обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved