Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вольт Постач» про витребування трудової книжки, стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку та видачі трудової книжки. Позов обґрунтовуючи тим, що 29.10.2019 року він був прийнятий на роботу в ТОВ «Вольт Постач» на посаду менеджера з продажу та передав трудову книжку відповідачу. В подальшому він звернувся до директора ТОВ «Вольт Постач» Киви Миколи Владиславовича із заявою від 01.08.2020 року про звільнення за власним бажанням з відпрацюванням до 15.08.2020 року. 17 серпня 2020 року він звернувся до директора ТОВ «Вольт Постач» Киви Миколи Владиславовича з проханням провести з ним остаточний розрахунок по заробітній платі та виплатити компенсацію за невикористану відпустку, видати на руки трудову книжку та наказ про його звільнення. Він неодноразово звертався з такими вимогами до відповідача. До 13 жовтня 2020 року директор ТОВ «Вольт Постач» Кива Микола Владиславович відмовлявся видавати належну йому трудову книжку та заробітну плату, мотивуючи тим, що по невідомим йому обставинам, він був не правильно оформлений на роботі та поверне йому трудову книжку лише в разі підписання нових документів. Постійно переносив свій приїзд до міста Полтава тиждень за тижнем. 13 жовтня 2020 року директор ТОВ «Вольт Постач» Кива Микола Владиславович в телефонній розмові, повідомив, що зможе прислати трудову книжку при наявності заяви щодо згоди на пересилку її поштою. 13 жовтня 2020 року він вислав заяву про згоду пересилки його трудової книжки поштою, яка була отримана відповідачем, про що свідчить результат доставки кур`єром за юридичною адресою ТОВ «Вольт Постач» вказаної заяви, разом з тим, станом на день звернення до суду трудову книжку не видано, розрахунок не проведено. Зазначив, що був звільнений 16.08.2020 року про, що дізнався з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на запит у електронному вигляді, що підтверджується отриманими ним відомостями з вказаного реєстру. На момент звільнення, борг ТОВ «Вольт Постач» по його заробітній платі становив 42 692,29 грн., згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на запит у електронному вигляді, відповідно до якого йому було нараховано, але не виплачено заробітну плату. Крім того, з ним не було проведено розрахунок за невикористану відпустку за 19 днів. Посилався на те, що відповідачем допущено порушення строку розрахунку з позивачем при звільненні та видачі трудової книжки, що є підставою для виплати йому середнього заробітку за весь час затримки. Просив суд зобов`язати ТОВ «Вольт Постач», видати йому, [PERSON] належно оформлену трудову книжку. Стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 42692,29 грн. та за невикористану відпустку за 19 дні у розмірі 4340,93 грн. Стягнути з ТОВ «Вольт Постач» на користь позивача середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки та остаточного розрахунку, починаючи з 17 серпня 2020 по день вирішення справи в суді, виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 406,98 грн. Також просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Ухвалою від 11.12.2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача Якушев С.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , представника відповідача Якушева С.І. , свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] було прийнято на посаду менеджера з продажу ТОВ «Вольт Постач» з 28 жовтня 2019 року за основним місцем роботи з окладом згідно штатного розпису, що підтверджується наказом №9 від 28.10.2019 року (а.с. 121). Згідно штатного розпису на 02 жовтня 2019 року посадовий оклад менеджера з продажу становив 4200 грн. (а.с.123). 15.08.2020 року [PERSON] було звільнено з посади менеджера з продажу ТОВ «Вольт Постач» за власним бажанням, підстава заява на звільнення [PERSON] Позивачеві в день звільнення в безготівковій формі на картковий рахунок було виплачено заробітку плату та компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 6344,13 грн. Зокрема, позивачеві нараховано всього 7880,91 грн., в тому числі: 2750 грн. заробітна плата за серпень 2020 року; 5130,91 грн. компенсації за невикористану відпустку, із даних нарахувань утримані податки та збори у розмірі 1536,78 грн., після чого належні позивачеві 6344,13 грн. перераховано йому на рахунок. Ці обставини підтверджуються довідкою про заробітну плату № 08/20-20 від 17.08.2020 року, (а.с.73), розрахунком компенсації невикористаної відпустки /а.с.72/, а також доказом зарахування коштів на рахунок позивача є платіжне доручення № 289 від 17.08.2020 /а.с.76/. Заборгованість по заробітній платі за попередні періоди також відсутня, що підтверджується платіжними дорученнями про перерахування коштів на виплату заробітної плати та відомостями про перерахування заробітної плати. Позивач вказував, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на запит в електронному вигляді йому було нараховано, але не виплачено заробітну плату в розмірі 42692,29 грн. Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву дану обставину пояснив тим, що надані позивачем роздруківки про розбіжності в даних щодо нарахованої та фактично виплаченої заробітної плати виникли через збій в роботі програмного забезпечення на сайті фіскального органу, через який станом на серпень 2020 року подавалася звітність відповідача. Дізнавшись про таке, 15.12.2020 року відповідачем здійснене корегування звітності за ІІ та ІІІ квартали 2020 року, копії Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1-ДФ), а також копії квитанцій про їх прийняття ГУ ДПС у м. Києві (Печерський р-н м. Києва) наявні матеріалах справи. /а.с.62-67/. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, а також вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку, задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги спростовані наявними в матеріалах справи доказами. Вирішуючи позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача видати позивачу належно оформлену трудову книжку та стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідно дост. 47 КЗпП Українивласник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Згідно зст. 48 КЗпП України, порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП України). Пунктом 3постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників»встановлено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства (п. 4 зазначеної постанови КМУ). Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників. Відповідно до п. 4.2. Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Згідно з п. 6.2. Інструкції, трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років, а по закінченні зазначеного строку їх можна знищити в установленому порядку. Позивачеві відомо, що трудова книжка зберігається в офісі Відповідача у м. Києві. У день звільнення позивач був відсутнім в офісі відповідача, у зв`язку з чим, на виконання п. 4.2. Інструкції, йому було відправлене поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, що підтверджується копією листа № 08/20-25 від 18.08.2020 /а.с.64/ Жодної відповіді від позивача не отримано, тож, на виконання ч. 2 п. 4.2. Інструкції, враховуючи, що відповідальність за збереження трудової книжки покладена на керівника підприємства (п. 4постанови КМУ від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників»), трудова книжка зберігалася у відповідача. Також судом встановлено, що відповідачем було повторно повідомлено позивача про необхідність отримання трудової книжки, що підтверджується копією листа № 11/20-28 від 30.11.2020 року/а.с.64/. Згода на переселання трудової книжки поштою надана позивачем у листі б/н від 17.12.2020 року у відповідь на який із супровідним листом №12/20-28 від 22.12.2020 року трудова книжка надіслана на адресу позивача. У постанові від 05.02.2020 у справі № 761/29172/18 Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою середній заробіток у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки виплачується працівникові за наявності сукупності умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Наявність зазначених умов має бути підтверджена належними, достовірними та достатніми доказами. Оскільки позивач трудову книжку отримав, а у діях відповідача відсутня вина у тому, що позивач не отримав трудову книжку одразу після звільнення, а тому позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача видати позивачу належно оформлену трудову книжку та стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то і позовні вимоги в частині стягнення 5000 грн. витрати на правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed