Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

у грудні 2015 року позивач звернулася з вказаним вище позовом до суду та, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить: -встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та її, [PERSON], з 2003 року по день смерті [PERSON], а саме 03.01.2014 року; -здійснити перерозподіл спадщини, що залишилася після померлої [PERSON], яка складається з квартири за адресою: [ADDRESS] та відповідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області у справі у справі № 554/ 6705/14-ц від 21.04.2016 року право власності на неї визнано за [PERSON] у порядку спадкування за законом пятої черги після смерті [PERSON], яка померла 03.01.2014 року; -визнати за нею, [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], а саме на квартиру № 17, яка знаходиться за адресою: м.Полтава, пров. Токарний, 7. Позов позивачем мотивований тим, що у період часу з 2003 року по 03.01.2014 року вона проживала з [PERSON] однією сімєю у квартирі [ADDRESS]. Так, у 2000 році між її батьком [PERSON] та [PERSON] склалися сімейні відносини. Із 2003 року між останньою та нею також склалися сімейні відносини, що проявлялося у тому, що вона переїхала проживати до них, куди перевезла свої речі; прибирала у квартирі, готувала їжу; у 2008 році вкладала власні кошти у купівлю пральної машини, газової плити, сантехніки, вхідних дверей та вікон. Разом з батьком та [PERSON] вона їздила щороку на відпочинок на море, а також у с.Березняки Хорольського району Полтавської області. У 2014 році, коли здоровя [PERSON] погіршилося, вона доглядала за нею, купувала за власні кошти ліки, а після смерті останньої організувала її поховання. З цих підстав вона має право успадкувати майно як спадкоємець четвертої черги за законом. Оскільки рішенням Апеляційного суду Полтавської області у справі № 554/ 6705/14-ц від 21.04.2016 року право власності на квартиру [ADDRESS] вже визнано за [PERSON] у порядку спадкування за законом пятої черги після смерті [PERSON], то дана спадщина повинна бути перерозподілена із визнанням за нею права власності на квартиру як спадкоємцем четвертої черги. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов підтримали, просили суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] міська рада у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та пояснив, що приблизно із 2000 року по 03.01.2014 року проживав однією сімєю із [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та між ними склалися сімейні відносини. Його донька [PERSON] також проживала разом з ними, допомагала вести спільне господарство, вкладала свої грошові кошти у придбання пральної машини, газової плити, купувала ліки для [PERSON], доглядала за нею. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечив проти задоволення позову та пояснив, що позивач не довела факту проживання однією сім'єю із [PERSON] При цьому [PERSON]перебуває у шлюбі з іншою особою, а тому не може вважатися таким, що також проживав однією сім'єю із [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Полтавської області у справі у справі № 554/ 6705/14-ц від 21.04.2016 року право власності на спірну квартиру вже визнано за [PERSON] у порядку спадкування за законом пятої черги після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] та представник третьої особи Першої полтавської державної нотаріальної контори, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за позовом, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: [PERSON] померла 03.01.2014 року у м.Полтава, що підтверджено даними Свідоцтва про її смерть серії І-КЕ № 253824, виданого 08.01.2014 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського МУЮ. (Том 1 а.с. 15). [PERSON] народилася 23.01.1970 року у м.Полтава, що підтверджено даними свідоцтва про її народження серії VII УР № 1054867 (Том 1 а.с.9) батьком записано [PERSON]. У звязку із укладенням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Сокольникова». (Том 1 а.с.8). Згідно даних Свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1996 року, виданого відділом приватизації житла, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. (Том 1 а.с.34). 18.02.2015 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті тітки, [PERSON], яка померла 03.01.2014 року та заведенні спадкової справи, у звязку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. (Том 1 а.с.102). Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 21.04.2016 року рішення Октябрського районного суду м.Полтава від 06.10.2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог [PERSON] і відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а також скасовано додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтава від 28.01.2016 року. Ухвалено в цій частині нове рішення, а саме: у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третьої особи: приватного нотаріуса [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Визнано за [PERSON] у порядку спадкування за законом пятої черги після [PERSON], яка померла 03.01.2014 року право власності на квартиру [ADDRESS]. (Том 1 а.с.138-141). Колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем [PERSON] у порушення положень закону не було доведено обґрунтованість заяви про встановлення факту проживання однією сімєю, а тому підстави для задоволення поданого ним позову і віднесення його до спадкоємців [PERSON] четвертої черги відсутні. З цих підстав не підлягали задоволенню, як похідні, позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно. Зі змісту апеляційної скарги вбачалося, що рішення Октябрського районного суду м.Полтава не оскаржувалося апелянтом в частині визнання факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] З цих підстав колегія суддів виходила із встановленого факту перебування [PERSON] і [PERSON] у спорідненні, що відноситься до пятої черги спадкування за законом, оскільки рішення суду першої інстанції у цій частині сторонами не оскаржувалося. Окрім цього, встановлено відсутність інших належних спадкоємців померлої [PERSON] попередніх черг спадкування, а тому [PERSON], яка є двоюрідною тіткою спадкодавця, як спадкоємець пятої черги спадкування, має право на одержання спадщини, в обсязі всіх прав та обовязків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, в тому числі квартири [ADDRESS]. 07.11.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга [PERSON] відхилена. Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21.04.2016 року залишено без змін. (Том 1 а.с. 182-183). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. \~\~\~ Отже, аналіз наведених правових положень дає підстави для висновку, що для встановлення факту постійного проживання особи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і, відповідно визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом, юридично важливою обставиною є не сам по собі факт спільного проживання в житловому приміщенні особи з спадкодавцем, а доведеність факту спільного проживання зазначених осіб, як сім'ї, що передбачає пов'язаність заявника зі спадкодавцем, протягом не менш як п'яти років, спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між такими особами взаємних прав і обов'язків. \~Згідно ч.ч.1,2,3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~ \~Так, позивач, у позовній заяві, аргументуючи обґрунтованість позовних вимог про визнання факту проживання однією сім'єю зазначала, що з 2003 року по 03.01.2014 року між нею і [PERSON] було узгоджене ведення спільного побуту, а саме вона придбавала на власні кошти продукти харчування, здійснювала догляд та прибирання у квартирі [ADDRESS], разом відпочивали, їздили на відпочинок, переїхала проживати до тієї у квартиру. Так, судом встановлено, що із 05.09.2003 року [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON], який було розірвано рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 18.11.2013 року. (Том 2 а.с.104-105). Із мотивувальної частини даного рішення вбачається, що на протязі останніх років сімейне життя між сторонами погіршувалося, що фактично призвело до припинення шлюбних відносин. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено даними Свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 124463, виданого 01.03.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрського районного управління юстиції м. Полтава. Окрім цього, судом встановлено, що [PERSON] із 07.04.2004 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджено відміткою про реєстрацію у паспорті громадянина України на її імя. У судовому засіданні позивач пояснила, що квартира за адресою: [ADDRESS] є неприватизованою, наймачем даної квартири є її батько [PERSON], вона та члени її сімї користується нею як член сімї наймача. Таким чином, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач не довела факту постійного проживання не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини із [PERSON], а саме за період часу із 2003 року по 03.01.2014 року у квартирі [ADDRESS], а тому не може вважатися спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті останньої. Так, допитані у судовому засіданні свідки вказали, що бачили як [PERSON] приходила у квартиру до [PERSON], оскільки там проживав її батько [PERSON], однак їхні показання не доводять факту наявності сімейних відносин із [PERSON] Із даних справи вбачається, що остання за життя отримувала пенсію, проживала у належній їй квартирі, тримала квартирантів, від яких отримувала додатковий дохід у вигляді орендної плати за житло, а тому даних про те, що та мала спільний бюджет із [PERSON] суду не надано. Окрім цього, сторони підтвердили, що за життя [PERSON] майже щодня вела записи здійснених нею витрат на купівлю товарів повсякденного вжитку та продуктів харчування тощо, про що додано до справи копії таких записів. Однак, будь яких даних про участь [PERSON] у здійсненні таких витрат у справі немає. Одночасно слід звернути увагу на той факт, що стверджуючи про спільність проживання із [PERSON] в період часу із 2003 року, [PERSON] 10.01.2004 року народила дитину [PERSON]. У судовому засіданні позивач не змогла пояснити суду, яким чином вона могла постійно проживати однією сімєю із [PERSON] за адресою: пров. Токарному, 7, кв.№ 17 у м.Полтава та одночасно здійснювати догляд за малолітньою дитиною, яка постійно з часу народження проживає за адресою: [INFO]. Пояснення позивача про те, що у той період часу дитиною опікувалася її сестра є непереконливими для суду. Із даних рішення Октябрського районного суду м.Полтава від 18.11.2013 року слідує, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] було припинено лише на протязі останніх років до розлучення, при чому [PERSON] проживав вже окремо та сторони спільного господарства не вели, стосунків не підтримували. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] протягом останніх років до часу розлучення не проживав у квартирі за адресою: пров. Токарному, 7, кв.№ 17 у м.Полтава, наймачем якої являвся батько [PERSON]; в ній з часу народження та по теперішній час зареєстровані [PERSON] та її діти, зокрема малолітня [PERSON], то пояснення позивачки про необхідність її переїзду на постійне проживання у квартиру до [PERSON] з причин неможливості спільного проживання із [PERSON], є неспроможними. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відносини [PERSON] із [PERSON] не носили характеру сімейних, а проявлялися у відвідуваннях, спілкуванні та не були повязані спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов'язків. Так, [PERSON] навідувалася у квартиру [ADDRESS], так як там проживав її батько [PERSON] При цьому останній проживаючи із [PERSON] перебував та перебуває в даний час у шлюбі із іншою жінкою. Таким чином, у задоволенні позовної вимоги щодо встановлення факту проживання однією сімєю слід відмовити. Позовні вимоги щодо перерозподілу спадщини та визнання права власності на спадкове майно суд також залишає без задоволення, оскільки вони є похідними від першої позовної вимоги, у задоволенні якої відмовлено. З урахуванням викладеного, цивільний позов [PERSON] до задоволення не підлягає. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову. ( п.8 ч.1 ст.214 ЦПК України). Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава від 10.02.2016 року було вжито заходи забезпечення позову у даній цивільній справі у вигляді накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Так як у задоволенні позову відмовлено, то заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. Судові витрати суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню із відповідачів на користь позивачів не підлягають.

Outcome: dismissed