Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] , [INFO] , на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02 вересня 2021 року і до повноліття дитини. В обґрунтування вимог зазначається про те, що 04 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2011 року розірвано шлюб між сторонами. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. З підстав стягнення аліментів позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного провадження. 01 грудня 2021 року до суду надійшов відзивна позовну заяву. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі ј частки з усіх видів доходу. Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 04 березня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 108, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2011 року, що набрало законної сили 21 жовтня 2011 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року № 254к/96-ВР сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001\~року №\~2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789\~XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184\~СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. При винесенні даного рішення суд враховує рівність обов`язку батьків щодо утримання ними неповнолітніх дітей, а також ту обставину, що прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини, а батьки повинні сприяти та забезпечувати гармонійний розвиток дитини не обмежуючись мінімумом. Разом з тим, заявлений позивачем розмір аліментів на одну дитину є надмірним та не відповідає принципу розумності, з урахуванням наданих доказів. При розгляді даної справи по суті позивач не довела необхідності та наявності відповідних потреби у аліментах у розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку, щомісячно. Відповідно до частини першої статті 76\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із статтею 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При розгляді даної справи по суті відповідач не заперечував проти обов`язку утримувати дитину, частково визнав пред`явлені до нього позовні вимоги у розмірі ј частки. Такий розмір аліментів відповідатиме інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, вимогам виваженості, розумності та справедливості, а також буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме з 02 вересня 2021 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial