Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеною заявою. Як підставу вказано, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 0,16 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Шевченківського району Харківської області. Вказує, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, оскільки померлий заповіту не залишив. Звернувшись до нотаріального органу, при ознайомленні із правовстановлюючим документом, а саме державним актом на землю, виявила невідповідність у написанні прізвища спадкодавця у прізвищу, зазначеному у паспорті, свідоцтві про смерть, та інших офіційних документах, в зв`язку з чим їй було відмовлено в оформленні спадщини. Зазначає, що різниця у написанні прізвища спадкодавця в одну літеру є наслідком довільного перекладу прізвища батька з російської мови, якою складалися усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську. Внаслідок помилкового написання прізвища спадкодавця [PERSON] у правовстановлюючому документі, вона позбавлена права на спадкування земельної ділянки, права на оформлення спадщини, отримання свідоцтва про право спадщину, тощо. Просить встановити факт належності спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] , правовстановлюючого документа - державного акта серії ХР-27-00-001403 на право приватної власності на землю площею 0,16 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS] , виданого на підставі рішення ІV сесії ХХІІ скликання Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 26.12.1995 року та зареєстрованого 22.12.1997 року у книзі записів державних актів за № 9 на ім`я [PERSON] . У судове засідання заявник не з`явилася, надавши заяву про проведення судового розгляду справи за її відсутності на підставі наявних доказів, заявлену вимогу підтримує та наполягає на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надавши заяву про проведення судового розгляду справи за її відсутності, проти задоволення заяви заявника по справі не заперечує. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, з`ясувавши позиції заявника та заінтересованої особи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями частини 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.9). Згідно державному акту серії ХР-27-00-001403, виданому на підставі рішення ІV сесії ХХІІ скликання Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 26.12.1995 року та зареєстрованому 22.12.1997 року у книзі записів державних актів за № 9, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,16 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Вказаний правовстановлюючий документ помилково видано на ім`я [PERSON] /а.с. 12/. Так, згідно паспорту серії [NUMBER] від 31.05.1996 року, картки платника податків № [NUMBER] від 29.10.2013 року, свідоцтву про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2019 року прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця зазначено як [PERSON] /а.с. 9 - 11/. У паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 17.01.2015 року, картці платника податків від 21.01.2015 року заявник зазначена як [PERSON] , [INFO] /а.с. 7, 8/. Згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] від 19.02.1999 року /повторному/ заявник [PERSON] /дівоче прізвище « [PERSON] »/ народилася [INFO] в с. Бригадирівка Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 6 від 05.08.1982 року, батьками зазначені: [PERSON] ; [PERSON] /а.с. 25/. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 00014590700 від 16.10.2014 р. [PERSON] , [INFO] , 26.01.2002 року уклала шлюб із [PERSON] , після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка « [PERSON] », шлюб зареєстрований Борівською сільською радою, актовий запис № 3, який був розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області № 2037/1389/12 від 25.10.2012 року /а.с.23/. Згідно свідоцтву серії [NUMBER] від 23.12.2014 року заявник [PERSON] , [INFO] , 23 грудня 2014 року уклала шлюб з [PERSON] та взяла собі прізвище чоловіка « [PERSON] », шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ у Харківській області, актовий запис № 95 /а.с. 24/. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Сукупність досліджених доказів, дає підстави вважати, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) /а.с. 25/ є донькою спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] /а.с. 9/. Крім того, заявник [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки померлий заповіту не залишив. З метою реалізації своїх спадкових прав заявник звернулася до нотаріального органу, проте при ознайомленні із правовстановлюючим документом, а саме державним актом серії ХР-27-00-001403 на землю виявлено невідповідності у написанні прізвища спадкодавця прізвищу, зазначеному у паспорті, свідоцтві про смерть, та інших офіційних документах. Так, прізвище спадкодавця [PERSON] у державному акті серії ХР-27-00-001403 на землю зазначене як «Чоломбітько», що не відповідає прізвищу, зазначеному у свідоцтві про смерть, паспорті та інших офіційних документах, а саме «[PERSON]» /а.с. 9 - 12/. Вказана ситуація виникла у зв`язку з неправильним написанням прізвища спадкодавця [PERSON] працівниками Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області при прийнятті рішення ІV сесії ХХІІ скликання від 26.12.1995 року та рішення виконкому № 56 від 09.09.1997 року «Про передачу безкоштовно в приватну власність громадянам присадибних земельних ділянок мешканцям с. Борівське», де у Додатку № 1 Списку мешканців за № 24 зазначено спадкодавця під прізвищем [PERSON] /а.с. 15, 16/, в зв`язку з невірним перекладом прізвища спадкодавця з російської на українську мову. У 1996 році померлий [PERSON] отримав паспорт громадянина України /а.с. 10, 11/, прізвище у якому писалося без переведення з російської на українську транскрипцією шляхом транскрибованого запису прізвища, що означає точне передання на письмі вимови прізвища літерами українського алфавіту незалежно від орфографічних норм. Земельна ділянка площею 0,16 га була передана у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] , [INFO] , фактично проживав та був зареєстрованим з 13.11.1985 року до моменту смерті [INFO] згідно довідці Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 315/02-29 від 31.08.2020 року та копією облікової картки об`єкта погосподарського обліку за 2016-2020 роки /а.с. 13, 14/. Таким чином, різниця у написанні прізвища спадкодавця в одну літеру є наслідком довільного перекладу прізвища батька заявника із російської мови, якою складалися усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську мову, з боку посадових осіб, які після закінчення існування СРСР у 1991 році, заповнювали та видавали документи українською мовою. Внаслідок помилкового написання прізвища спадкодавця [PERSON] у правовстановлюючому документі, заявник позбавлена права на спадкування земельної ділянки, яка залишилася після смерті батька, права на оформлення спадщини, отримання свідоцтва про право спадщину, тощо. З метою досудового врегулювання питання щодо внесення виправлень у правовстановлюючий документ заявник зверталася до Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, на підставі рішення якої видавався документ, однак отримала офіційну відмову /а.с. 17/. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч. 1 ст. 316 ЦПК України). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям та по батькові, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки, суд повинен запропонувати особі подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства (п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року). З огляду на викладне, суд вважає за необхідне встановити відповідний факт. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved