Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

У вересні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що 05.12.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява позичальника разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Пам`яткою клієнта» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтвердив своїм підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. На підставі п. 2.1.1.5.5 Договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Також слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку, виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту на Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п.2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки по пільговій процентній ставці (0,01% річних) в межах встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 15.07.2019 року має заборгованість в загальній сумі 11643,03 грн., яка складається з наступного: 00,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 69,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 7556,99 грн. - пеня за прострочене зобов`язання; 2985,72 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу від 100 грн.; а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина); 530,62 грн. (процентна складова). Посилаючись на ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача Савіхіна А.М. ( за довіреністю) у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без її участі, в якому у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.11, 34). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.10, 39, 44, 47), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Суд на підставі ст.ст. 223, 280-281 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ст.ст.247, 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України ,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як зазначає позивач, відповідно до укладеного договору №б/н від 05.12.2012 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Даний Кредитний договір, за посиланнями позивача, складається з Анкети-Заяви Позичальника, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг, копії яких додані до позовної заяви (а.с. 8-9, 17-31). Матеріали справи не містять підтверджень, що саме із цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомився і погодився відповідач, а також зрозумів їх зміст, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. З наданої копії Анкети-Заяви від 05.12.2012 року не вбачається, яку саме кредитну картку бажав отримати відповідач і яка сума кредиту йому необхідна. З наданого позивачем витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток (а.с.9) випливає, що існує чотири види кредитних карток «Універсальна» з різними умовами кредитування. З урахуванням викладеного Анкету-Заяву Позичальника, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умови та правила надання банківських послуг, копії яких додані до позовної заяви не можна вважати складовою кредитного договору оскільки вони не підписані позичальником, та ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічну правову позицію, викладено Верховним Судом України в постанові від 11 березня 2015 року в справі № 6-16цс15, а також Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту саме на умовах, зазначених у позовній заяві. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 69,70 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, при цьому зазначено, що заборгованість за тілом кредиту дорівнює 00,00 грн. Але яким чином, згідно до умов договору, вираховується заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту, позивачем не вказано. Крім того, як випливає з позову, Банком заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у сумі 500 гривень (фіксована частина) та 530,62 гривень - процентна складова. Проте, 530,62 гривень складають 5% від вказаних банком суми заборгованості за простроченим тілом кредиту + суми нарахованої пені за прострочене зобов`язання + суми нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Тобто, вирахування штрафу зроблено також з суми нарахованої пені, що суперечить правовій природі передбачених законодавством видів відповідальності за порушення зобов`язання. Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог Банком надано розрахунок заборгованості відповідача (а.с.5-7), який підписаний представником Банку, однак не завірений належним чином печаткою юридичної особи. Враховуючи наведене, суд не може вважати письмовий доказ - розрахунок заборгованості - наданий позивачем, допустимим доказом обставин, викладених Банком у позовній заяві, а тому не має змоги зробити висновок про обґрунтованість доводів позивача, викладених у позові щодо розміру заборгованості відповідача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, а через не подання позивачем допустимих доказів у суду відсутня можливість зробити відповідні розрахунки та вірно встановити дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором б/н від 05.12.2012 року. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне у позові відмовити. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки у задоволенні позовних вимог повністю відмовлено.

Outcome: dismissed