Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

У жовтні 2013 року до суду звернулась з уточненим в ході судового розгляду позовом [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 30.11.2010 року між нею і ФОП [PERSON] було укладено Договір підряду № 4, згідно якого ФОП [PERSON] (підрядник) зобов'язався виконати ремонтно-будівельні роботи нежитлового приміщення розташованого в [ADDRESS] відповідно до проектно-кошторисної документації. В п.2 Договору визначено перелік будівельних робіт, а саме: пристрій окремого входу в приміщення у вигляді ґанку з майданчиком і навісу над ним. розширення віконного отвору з установкою вхідних дверей, розбирання міжкімнатних перегородок, постелити лінолеумом підлогу. В жовтні 2010 року відповідачем було розроблено локальний кошторис № 2-1-1 на загально будівельні ремонтні роботи (Форма № 4) вартістю 150 грн. Згідно кошторису вартість будівельних робіт складала 10 871 грн., заробітна плата - 2 283 грн. 30 грудня 2010 року за виконання ремонтно-будівельних робіт позивач сплатила відповідачу 3685 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2. По закінченню робіт ФОП [PERSON] не віддавав Договір № 4 від 30.11.2010 року та акт приймання виконаних будівельних робіт від 30.12.2010 року та вимагав сплатити 55% від суми заробітної плати найманого робітника на податки. Договір та акт приймання виконаних будівельних робіт були підписані одночасно лише наприкінці лютого 2011 року. В квітні 2011 року через неякісне кріплення навісу його зірвало вітром, в результаті падіння навіс був повністю пошкодженій, також з'явились тріщини на стінці ґанку Даний факт підтверджується фотографіями. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням усунути зазначені недоліки у роботі або відшкодувати вартість навісу, однак, відповідач ігнорував прохання, не відчиняв двері, не відповідав на телефонні дзвінки. Через деякий час відповідач пообіцяв придбати новий навіс за власний рахунок, після чого знову почав переховуватися. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь: - 11 918 грн., розраховані експертом, згідно нормативних вимог по відновленню фундаменту і будівництву ганку; - 3 285 грн., вартість послуг судової експертизи; - 200 грн., вартість доставки експерта до об'єкта; - 1 000 грн., передані відповідачеві для уплати податків; - 329 грн., сплачена відповідачеві вартість кошторису; - 229 грн., витрати з оплати судового збору; - 500 грн., витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні, на його обґрунтування навела доводи, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності за участі представника (а.с.110). Представник відповідача, [PERSON], діюча на підставі довіреності від 13.10.2013р. (а.с.109), в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи свої заперечення наступним. Дійсно між сторонами 30.11.2010 року у простій письмовій формі було укладено договір №4 за умовами якого відповідач зобов'язався виконати підрядні роботи, а саме - облаштування окремого входу, демонтаж міжкімнатних перегородок, облаштування підлоги. Сторонами були узгоджені предмет договору - виконання ремонтно-будівельних робіт; ціна - 11 778 грн., з яких 8 093грн вартість матеріалів; строк дії договору - до 31 грудня 2011 року. Також сторонами були узгоджені окремі умови такі, як обов'язок Замовника надати матеріали та виготовити кошторисну документацію. Договір містить підписи сторін, та печатку відповідача, так як останній виступав як суб'єкт підприємницької діяльності. Посилання позивача, нате, що договір вона підписала тільки у лютому 2011 році не відповідають дійсності, так як по-перше позивач на підтвердження цього факту не надала жодного доказу, а наданий нею договір містить її підпис та дату 30 листопада 2010 року. Додатком до договору є локальний кошторис, який був виготовлений позивачем. Так дійсно у локальному кошторисі зазначена сума 10 781 гри., але до цієї суми не входять адміністративні витрати, податок та прибуток, які мають входити у зведений кошторисно-фінансовий розрахунок. Але у договорі сума вже вказана з урахуванням адміністративних витрат, податків та прибутку, сума становить 11 778 грн. На таку ж суму сторони підписали акт приймання - передачі робіт. Тобто на час прийняття робіт Замовник - позивачка надала згоду на те, що фактична вартість робіт є більшою ніж зазначено у локальному кошторисі за рахунок внесення адміністративних витрат та прибутку. Це підтверджує той факт, що кошторисну документацію виготовила позивач - замовник, відповідно до вимог п. 1.1 договору (як би кошторис виготовляв відповідач - підрядник), то він би відразу вніс до нього ці витрати, та як він є платником податків і веде спрощений бухгалтерський облік. У разі, якщо позивач була не згодна з сумою, що вказана у акті виконаних робіт, та договорі, вона мала можливість не підписувати договір, та не оплачувати роботи, які, на її думку, перевищували вартість, яка була зазначена у кошторисі, але вона по - перше підписала договір, по друге акт без зауважень, та 30 грудня 2010 року оплатила роботи відповідача у сумі 3 685 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2, копію якої позивач сама і долучила до позовної заяви. Позивач у позові зазначає, що 30 грудня 2010 року нею було прийнято роботи з недоліками, які саме недоліки були вона не вказує. Відповідач не несе відповідальності за якість наданих позивачем матеріалів. Так відповідно до умов договору джерелом фінансування є власні кошти Замовника (п.1.3), а у пункті 5.2 договору є зобов'язання, щодо своєчасного надання Замовником матеріалів. Також під час виготовлення позивачем локального кошторису, вона бачила, які матеріали були закладені, відповідач використовував під час виконання робіт тільки закладені у кошторис та привезені позивачем матеріали. Роботи відповідачем були виконані в строк та якісно. Є в належному стані всі конструктивні елементи, а той факт, що надані Замовником матеріали неналежної якості почали руйнувати до підрядника не має жодного відношення, а також те, що у кошторисі не були закладені усі необхідні матеріали для дотримання технології це не провина підрядника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] є його тещею. Йому відомо, що їй на праві власності належить приміщення магазину, розміщеного на першому поверсі будинку [ADDRESS]. У 2010 році в даному приміщенні проводились ремонтні роботи, які були виконані неякісно, оскільки згодом з'явились тріщини і все полопалось. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою [PERSON] Вона бачила, що протягом 2011-2012 року до нього по два рази на місяць приходила її знайома [PERSON] При цьому [PERSON] пояснювала, що [PERSON] повинен виконати їй якісь роботи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона бачила, як у квітні, чи серпні 2011 року знесло кришу з прибудови будинку [ADDRESS]. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту своїх порушених прав. Так, судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 листопада 2010 року між відповідачем - фізичною особою підприємцем [PERSON], як підрядником, та позивачем [PERSON], як замовником, був укладений договір підряду на виконання будівельно-ремонтних робіт помешкання, розміщеного у [ADDRESS], за умовами якого відповідач зобов'язався здійснити пристрій окремого входу в приміщення у вигляді ґанку з майданчиком і навісу над ним; розширення віконного отвору з установкою вхідних дверей, розбирання міжкімнатних перегородок, застелити лінолеумом підлогу (а.с. 17-18). Згідно розділу IV договору сторони домовились, що проведення робіт мало тривати з 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2010 року. Пунктом 5.2. договору обов'язок з поставки будівельних матеріалів був покладений на замовника. Також зі змісту договору вбачається, що при виявленні браку у виконаних роботах підрядник зобов'язується за власні кошти їх усунути, п.5.6. Виконані роботи вважаються прийнятими замовником після підписання ним акту виконаних робіт, п.5.7. Договір діє з часу підписання і до 31 грудня 2010 року, п. 6.1. Суд вважає, що спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», та параграфом 1 глави 61 ЦК України. Згідно ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певні роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 863 ЦК України, до вимог щодо неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду, застосовується позовна давність в один рік, а щодо будівель і споруд - три роки від дня прийняття роботи замовником. Статтею 852 ЦК України передбачені права замовника в разі порушення договору підрядчиком. В частині другій цієї статті зазначено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Зі змісту вказаних статей вбачається, що в зазначений річний строк замовник має право вимагати від підрядника безоплатного виправлення недоліків або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором, а також за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Позивач, звертаючись із позовом, обрав такий спосіб захисту свого порушеного права, як стягнення збитків. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст.ст.57-59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно даних висновку будівельно-технічної експертизи №131/7 від 20 квітня 2014 року (а.с. 163-184) вартість робіт з обладнання фундаменту і будівлі ганку, а також оздоблення ганку і установці навісу складає 11 918 грн. Також, зі змісту висновку та наданих в судовому засіданні пояснень експерта [PERSON], долучених у письмовому виді до матеріалів справи (а.с.220) вбачається, що не всі роботи, зазначені в проектно-кошторисной документації були виконані, а саме: глибина закладання фундаменту, згідно проекту - 0,9 м фактично -0,5м, що на 0,4 м менше покладеного, а також менше. нормативного; не виконано горизонтальна і вертикальна гідроізоляція, що не відповідає проекту та нормативним вимогам; не встановлена ??сітка під сходинами, що не відповідає проекту та нормативним вимогам. Матеріал, який використовувався при виконанні робіт не відповідає матеріалу, позначеному в проектній документації, а саме: згідно проектної документації ганок мало бути виконано з монолітного бетону з заповненням засипанням з ущільненням до Vск. = 1,6 кг. м. куб, фактично ганок виконано із силікатної цегли, який найбільш насичується вологою з ґрунту, на якому він розташований. Плитка відшарувалася внаслідок того, що неякісно були виконані роботи при будівництві ганку і роботи при її укладанні, а не через якість самої плитки (а.с.184). Відповідності до ч.3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною нормою, що регулює правовідносини сторін у вказаному спорі, у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк, відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги), безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи, відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи з залученням третьої особи, реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Згідно п.15 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. З огляду на ведений вище зміст висновку будівельно-технічної експертизи, пояснення самого експерта, суд вважає, що роботи відповідача [PERSON] щодо облаштування ганку в [ADDRESS] є такими, що виконані з недоліками. Відповідачем на вимогу положень ЗУ «Про захист прав споживачів» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заперечень проти обставин, на які посилався позивач. Відповідно ч.1 ст. 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Як вже було зазначено судом вище, у відповідності до п.5.6 договору підряду, при виявленні браку у виконаних роботах, підрядчик зобов'язаний з власних коштів усунути вказаний брак в роботі. У даному випадку розмір збитків визначений позивачем лише на підставі даних висновку будівельно-технічної експертизи, який лише підтверджують наявність дефектів виконаних підрядником робіт, однак, позивачем не були здійснені фактичні витрати з усунення недоліків у роботі, реальні збитки для відновлення порушеного права не понесені. Крім того, укладеним між сторонами договором підряду взагалі не встановлено право замовника усувати недоліки у роботі. У зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог позивач, в відшкодуванні судових витрат на оплату судового збору у сумі 229 грн. та проведення судової експертизи у розмір 3 285 грн. також слід відмовити. Вимоги позивача про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 500 грн. (а.с.12) та оплату послуг таксі для доставки експерта у розмірі 200 грн. взагалі є безпідставними. Так, відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 2 частини 3 статті 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Однак, матеріали справи не містять відомостей про укладення позивачем договору на надання правової допомоги з будь-якою особою, тому вказані витрати на оплату послуг юриста не підлягають відшкодуванню. Відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою послуг таксі, діючим ЦПК України не передбачено. Є таким, що підлягає частковому задоволенню клопотання судового експерта [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з явкою до суду. Так, відповідно до ч.11 ст. 53 ЦПК України експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов'язаних з проведенням експертизи і викликом до суду. Відповідно до пункту 5 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 1 липня 1996 р. N 710, розмір винагороди експерта, якщо виконана робота не є його службовим обов'язком, не може перевищувати нормативну вартість проведення відповідних видів судової експертизи у науково-дослідних установах Мін'юсту. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» граничний розмір компенсації у цивільних справах за втрачений заробіток - експертам у зв'язку з явкою до суду обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Загальний розмір виплати не може перевищувати суму, розраховану за відповідний час виходячи із трикратного розміру мінімальної заробітної плати. Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 передбачено, що збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 12.02.2014 № 325/5 «Про встановлення нормативної вартості однієї експертогодини у 2014 році» з урахуванням індексу споживчих цін за 2013 рік нормативна вартість однієї експертогодини у 2014 році становить: експертиза проста - 49,2 грн.; експертиза середньої складності - 61,5 грн.; експертиза особливої складності - 74,0 грн. З матеріалів справи встановлено, що 26 серпня 2014 року судовий експерт [PERSON] приймала участь у судовому засіданні з 08 год. 30 хв. до 09 год. 47 хв., що з застосуванням показників експертогодини для експертиза особливої складності, застосованих самим експертом [PERSON] у своїх розрахунках, на поточний рік, становить 94 грн. 91 коп. Витрати експерта на оплату проїзду до суду у сумі 20 грн. не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. На підставі викладеного й

Outcome: approved