Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивував тим, що 17 серпня 2012 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки CHEVROLEТ Aveo, 1.5і, 2009 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], на підставі якого він придбав у відповідача вказаний автомобіль за 70000 грн. Зі своєї сторони він повністю виконав дане зобов'язання за цим правочином, сплативши відповідачу [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 22 лютого 2012 року, 70000 грн., а відповідач [PERSON] передав йому вищевказаний автомобіль і склав на його ім'я довіреність на право керування та розпорядження зазначеним транспортним засобом. Позивач зазначає, що він набув право власності на вищевказаний автомобіль за вказаним вище договором. 27 серпня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції Андроновою І.І. в ході проведення виконавчого провадження на підставі виконавчого листа про стягнення коштів з відповідача [PERSON] накладено арешт на спірний автомобіль, а 28 травня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Литвиненко А.О. під час здійснення виконавчого провадження на підставі виконавчого листа про стягнення коштів з відповідача [PERSON] накладений арешт на спірний автомобіль, що перешкоджає зняттю автомобіля з обліку та переоформленню права власності. Указаними постановами державних виконавців також накладені заборони на відчуження будь-якого майна [PERSON], в тому числі і спірного автомобіля. Позивач просив визнати за ним право власності на спірний автомобіль, зняти два арешти зі спірного майна та зняти заборону на його відчуження. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі з вищевказаних підстав та, погодившись на розгляд даної справи в заочному порядку, суду пояснив про те, що він 17 серпня 2012 року сплатив [PERSON] 70000 грн., а останній йому передав автомобіль марки CHEVROLEТ Aveo 1.5і, 2009 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], та ключі від нього. Цього ж дня вказаний автомобіль був перевірений по базі ДАЇ УМВС України в Сумській області і з'ясована фактична відсутність будь-яких заборон на його відчуження, арештів, несплачених попереднім власником штрафів тощо, проте номерний знак цього автомобіля не був анульований за його заявою та на нього не видавалися транзитні (тимчасові) номери. Через тривалу онкохворобу у нього були відсутні будь-які кошти на перереєстрацію цього автомобіля в органах ДАЇ на його ім'я, а коли у листопаді 2014 року він вирішив перереєструвати автомобіль на своє ім'я, то з'ясувалося, що на автомобіль двічі накладено арешти за борги його власника по технічному паспорту [PERSON] перед органами ПФУ. У позасудовому порядку вказана особа не бажає сплатити борги, щоб зняти арешти на автомобіль, а тому він вирішив звернутися до суду з вищевказаним позовом. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належними чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи за зареєстрованими місцями проживання, до суду повторно не з'явилися, про поважні причини своєї неявки суду не повідомили, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність та про визнання позову в повному обсязі. Треті особи, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Литвиненко А.О., Андронова І.І. до суду повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи в суді були належним чином повідомлені через керівника органу державної виконавчої служби, про причини неявки суду не повідомили. За згодою позивача на заочний розгляд даної справи та на підставі ст.224 ЦПК України і при повторній неявці до суду відповідачів, суд перейшов до заочного розгляду даної справи з постановленням відповідного рішення. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, надані позивачем, вважає, що заявлений позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на ім'я відповідача [PERSON] в Сумському відділі РЕР УДАЇ УМВС України в Сумській області зареєстрований автомобіль марки CHEVROLEТ Aveo 1.5і, 2009 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 13). 22 лютого 2012 року відповідач [PERSON] склав на ім'я відповідача [PERSON] нотаріальну посвідчену довіреність, в якій зазначив, що уповноважує [PERSON] здавати в оренду, продати за ціною та на умовах і на власний розсуд, належний йому на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 19 серпня 2009 року Сумським відділом РЕР УДАІ УМВС України в Сумській області, автомобіль марки CHEVROLEТ Aveo 1.5і, 2009 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а також на період дії цієї довіреності керувати автомобілем на території України та за її межами з правом передоручення повноважень за цією довіреністю іншій особі. Дія даної довіреності визначена на строк десять років (до 22 лютого 2022 року) (а.с. 11). 17 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно з положеннями якого, перший, діючий від імені [PERSON], продав, а другий прийняв та оплатив вартість автомобіля марки CHEVROLEТ Aveo 1.5і, 2009 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], в сумі 70000 гривень, про що цього ж дня окремо складена розписка про передачу грошей між сторонами цього дорогу (а.с.9,12). Цього ж дня на виконання договору купівлі-продажу автомобіля [PERSON], діючий від імені [PERSON], в нотаріальному порядку склав доручення, згідно з яким уповноважив [PERSON] та [PERSON] здавати в оренду, продавати та керувати, належним гр.[PERSON], автомобілем марки CHEVROLEТ Aveo 1.5і, 2009 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], з правом зняття автомобіля з обліку та оформляти відповідне свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу в органах ДАЇ; строк дії довіреності встановлювався терміном на 10 років (а.с.10). За даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади та з постанов, наданих третіми особами по справі, 27 серпня 2012 року на підставі постанови державного виконавця ВДВС Сумського районного управління юстиції у виконавчому провадженні № 32610125 накладено арешт на майно боржника [PERSON], а також 28 травня 2013 року на підставі постанови державного виконавця ВДВС Сумського районного управління юстиції у виконавчому провадженні № 37208752 вдруге накладено арешт на майно вказаного вище боржника. При накладанні арештів на майно вказаного боржника одночасно накладені заборони на відчуження будь-якого майна, належного боржнику (а.с.16-17,51-52). Таким чином, з огляду на встановленні факти між сторонами виникли правовідносини, щодо визнання права власності на рухоме майно при його відчуженні за простою письмовою формою, та зняття арешту і заборон на зазначене майно. Частиною 5 статті 656 ЦК України передбачено, що на окремі види майна може бути встановлено спеціальний порядок набуття громадянами права власності. Згідно з ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» реєстрація транспортних засобів здійснюється органами ДАЇ, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388. Відповідно до п. п. 7, 8 Правил, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, з наданням визначених Правилами документів, а перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. При цьому, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, а також договір фінансового лізингу. Між тим, як встановлено в судовому засіданні, спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ та залишився зареєстрованим за відповідачем [PERSON], договір купівлі-продажу автомобіля не укладався у місцевому підрозділі ДАЇ, ні на відповідній товарній біржі. Такі вимоги є суттєвими умовами при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся. Отже, наданий позивачем договір купівлі-продажу автомобіля у простій письмовій формі, укладений лише в присутності двох його сторін, не може підтверджувати правомірність придбання цього рухомого майна. Аналіз наданих суду доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між [PERSON] та [PERSON] не укладався. У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля з оформлення цього правочину у відповідних установах та суб'єктах господарювання передбачена правилами, що є обов'язковим для всіх юридичних і фізичних осіб. Згідно з вимогами ст. 316 ЦК України правом власності є право на річ, яке вона здійснює відповідно до закону. Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.ст.11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки доказів, які б свідчили про укладення договору купівлі-продажу автомобіля з дотриманням вищевказаного порядку і умов, позивач, в порушення вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України, суду не надав, то у суду відсутні підстави вважати, що сторонами відповідно до вимог чинного законодавства було вчинено договір купівлі-продажу автомобіля і що [PERSON] на його підставі набув право власності на нього. Позивач не довів, що він набув право власності на спірний автомобіль, оскільки не дотримавшись як форми укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу (письмова форма з укладенням її на товарній біржі або в органі ДАЇ), так і не дотримуючись в подальшому процедури перереєстрації та обліку автомобіля, право власності на спірний автомобіль у нього не виникло, окрім права на керування ним відповідно до умов довіреності, виданої від імені [PERSON] [PERSON] на ім'я позивача та його дружини. Посилання позивача на те, що причиною невиконання дій щодо реєстрації автомобіля була відсутність у нього коштів на це не можуть бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, враховуючи і те, що з боку відповідача [PERSON], як представника [PERSON], також не було вчинено дій по зняттю з обліку у місцевому підрозділі ДАІ спірного автомобіля і вжиття заходів по перереєстрації його за позивачем. Виходячи з того, що у суду немає підстав вважати, що між сторонами був укладений належним чином договір купівлі-продажу автомобіля, то і відсутні підстави для визнання права власності на вказану рухому річ. Ураховуючи те, що спірний автомобіль на час його арешту державними виконавцями належав відповідачу [PERSON] також відсутні підстави і для задоволення позовних вимог про зняття арештів з автомобіля із заборонами на його відчуження. Також позивач не навів переконливих доводив, які б свідчили про наявність достатніх підстав, викладених у ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», для зняття арешту з вищевказаного рухомого майна. Таким чином, у задоволенні позову необхідно відмовити за його необґрунтованістю, а визнання відповідачами позову згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України не підлягає прийняттю судом, оскільки воно суперечить закону та порушує право власності [PERSON], як юридичного власника автомобіля марки CHEVROLEТ Aveo 1.5і, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER].

Outcome: dismissed