Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

У вересні 2020 р. Акціонерне товариство комерційний банк (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, укладеного 25.01.2012 р. у формі анкети-заяви без номеру. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем підписана заява № б/н, за умовами якої відповідач мав намір отримати банківські послуги. При підписанні анкети-заяви останній підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг, що укладений між сторонами. Позивач посилається на те, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок, для користування яким він отримав кредитну картку. Відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 15.06.2020 р. становить 13432,02 грн. Позивач просить суд стягнути суму заборгованості та судовий збір в сумі 2102,00 грн. Позивач зазначає, що заборгованість складає 13432,02 грн., з яких - 6074,79 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6074,79 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2183,36 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 5173,87 грн. - нарахована пеня. Ухвалою від 28.09.2020 р. суд відкрив провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони повідомлялись належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, з заявами про розгляд справи за участю сторін або розгляд справи в порядку загального позовного провадження, не звертались. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не викликались, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , 25.01.2012 р. звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», підписавши анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої отримав кредит в межах кредитного ліміту з подальшим його збільшення, шляхом відкриття карткового рахунку та отримання кредитної картки «Універсальна». У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Дана анкета-заява не містить відмітки, яку карту отримав відповідач, розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені. Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, він погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, виконувати їх зобов`язаннями та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Проте, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування відсотків. Згідно розрахунку банку, заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає станом на 15.06.2020 р. - 13432,02 грн., з яких - 6074,79 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6074,79 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2183,36 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 5173,87 грн - нарахована пеня. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також - заборгованість за простроченими відсотками. У Анкеті-заяві позичальника від 25.01.2012р. процентна ставка не зазначена. Надані суду позивачем копії Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг містять зміну процентної ставки за кредитними картками, зміну тарифу обслуговування кредитних карт «Універсальних», пені тощо. Відповідачем останнє не підписано. Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, він погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, виконувати їх зобов`язаннями та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Проте, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування відсотків. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути поточну і прострочену заборгованість за тілом кредиту і заборгованість за простроченими відсотками. 03.07.2019 р. Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «Приватбанк», які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи викладене, суд, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 15.06.2020 р. заборгованість за тілом кредиту становить 6074,79 грн. Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, в частині стягнення з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в сумі 6074,79 грн., в іншої частини позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю позивачем свої позовних вимог належними і допустимими доказами. Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 141, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial