Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

У грудні 2019 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшла заява [PERSON] разом із заявою [PERSON] про розірвання шлюбу. Заяви обґрунтовані тим тим, що [PERSON] відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91», спільних дітей та майна не мають. Просять розірвати шлюб та [PERSON] просить залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Заявники у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явилися, направили до суду заяви, в яких вони просить справу розглянути без їхньої участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослiдивши письмові докази, суд вважає, що заява пiдлягає задоволенню з наступних пiдстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 587 (а.с. 5). Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 22.03.2018 року [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 місяця. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого за попереднім вироком Київського районного суду у м. Харкові від 14.11.2017 року та остаточно визначено покарання у виді 7 (семи) років 1 місяця позбавлення волі з ізоляцією та поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Вироком Апеляційного суду Донецької області від 17.07.2018 року вирок Краматорського міського суду Донецької області від 22.03.2018 року стосовно [PERSON] скасовано в частині призначеного покарання. Призначено [PERSON] покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Київського районного суду у м. Харкові від 14.11.2017 року більш суворим покаранням за даним вироком остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Строк відбування покарання [PERSON] обчислюєтся з 08.07.2017 року. На даний час [PERSON] знаходиться в місцях позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91). Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Частинами 3 та 8 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини життя подружжя, які свідчать про те, що між ними шлюбні стосунки фактично припинились, вони проживають окремо, спільних дітей та майна не мають і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, тому суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved