Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

У грудні 2018 року акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 серпня 2016 року в загальній сумі 22\~113 грн. 06 коп., а також понесені судові витрати в розмірі - 1 762 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 02 серпня 2016 року позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 6 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення і зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» на підставі яких відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Свої зобовязання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач [PERSON] належним чином не виконав, тому станом на 18 листопада 2018 року утворилася заборгованість перед банком у розмірі 22\~113 грн. 06 коп. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом. Позивач АТ «КБ «ПриватБанк» у судове засідання свого представника не направив. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. До суду представник АТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] надала клопотання, в якому просила розглядати справу у її відсутність та вказала, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Дослідивши зібрані докази, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи вбачається, що 02 серпня 2016 року між АТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 6 000 грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Також відповідач підтвердив, що він ознайомився з цим договором до його укладення і згодний з його умовами. Відповідно до положення пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до пунктів 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 «Умов та правил надання банківських послуг» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Згідно із розрахунком за договором б/н від 02 серпня 2016 року, станом на 18 листопада 2018 року, утворилась заборгованість [PERSON] перед банком, що становить 22 113 грн. 06 коп., з яких: тіло кредиту 7\~303 грн. 41 коп.; відсотки за користування кредитом 6\~844 грн. 21 коп., пеня 6\~436 грн. 25 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; штраф (процента складова) 1 029 грн. 19 коп. Частиною першою статті 634\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із статтями 525 та 526\~ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 02 серпня 2016 року вбачається, що станом на 18 листопада 2018 року у [PERSON] перед банком виникла заборгованість у вигляді пені у розмірі 6 436 грн. 25 коп., штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна ставка) 1 029 грн. 19 коп. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., позичальник сплачує банку пеню відповідно до встановлених [PERSON]. Відповідно до витягу із [PERSON] обслуговування кредитних карт «Універсальна» за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів та порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань передбачено одночасне стягнення пені та штрафів. Із вищевикладеного вбачається, що за умовами договору про надання банківських послуг застосування пені та штрафу передбачено за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань. Ураховуючи правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15, відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На підставі вище викладеного суд дійшов висновку, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає: 15 676 грн. 81 коп., з яких: 7 303 грн. 41 коп. - тіло кредиту; 6\~844 грн. 21 коп. - відсотки за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 029 грн. 19 коп. - штраф (процентна складова). У частині вимог про стягнення пені у розмірі 6\~436 грн. 25 коп. слід відмовити з підстав наведених вище. Оцінюючи наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційний до задоволеної частини вимог у розмірі 1 249 грн. 15 коп.

Outcome: partial