Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просили витребувати майно з чужого незаконного володіння, визнати договір купівлі-продажу недійсним та скасування рішень нотаріусів. Позовні вимоги з урахуванням заяв про їх уточнення мотивовано тим, що 19.07.2013 року Херсонською філією ТОВ «Укрспецторг Групп» були проведені прилюдні торги з реалізації належної позивачам на праві спільної сумісної власності: квартири за адресою [ADDRESS], в межах зведеного виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до протоколів прилюдних торгів переможцем став [PERSON], на підставі чого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Драгневич Л.Ю. були видані свідоцтва про право власності на зазначену квартиру на ім'я [PERSON] Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27.11.2013 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18.04.2014 року, вказані прилюдні торги визнані недійсними. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 17.12.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2015 року, скасовані свідоцтва про право власності від 27.08.2013 року на квартиру [ADDRESS], на ім'я - [PERSON]. За час розгляду вищевказаної справи 07.03.2014 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON]. Державна реєстрація вказаного договору була проведена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Семенихіною В.І. У зв'язку з тим, що права позивачів вказаними рішеннями були порушені звернулись до суду за їх захистом. Сторони в судове засідання не з'явились, від позивачів до суду надано заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги з урахуванням заяви про їх уточнення підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Причини неявки відповідачів до суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Треті особи в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, при розгляді справи поклались на розсуд суду. Враховуючи, що позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачів, на підставі наявних доказів. Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного. 19.07.2013 року Херсонською філією ТОВ «Укрспецторг Групп» були проведені прилюдні торги з реалізації іпотечного майна належного позивачам на праві спільної сумісної власності, а саме квартири [ADDRESS] в межах зведеного виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до протоколів прилюдних торгів переможцем став [PERSON] 27.08.2013 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Драгневич Л.Ю. були видані свідоцтва про право власності на зазначену квартиру на ім'я [PERSON] 27.11.2013 року рішенням Суворовського районного суду м. Херсона, прилюдні торги, проведені 19.07.2013 року ТОВ «Укрспецторг», з реалізації квартири [ADDRESS], визнані недійсними. Вказане рішення ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18.04.2014 року залишено без змін. 12.11.2014 року рішенням Суворовського районного суду м. Херсона, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 17.12.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2015 року, свідоцтво про право власності від 27.08.2013 року на ? частину квартири [ADDRESS], видане приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Драгневич Л.Ю. за реєстровим № 627, на ім'я - [PERSON] та свідоцтво про право власності від 27.08.2013 року на ? частину квартири [ADDRESS], видане приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Драгневич Л.Ю. за реєстровим № 627, на ім'я - [PERSON] - скасовані. 07.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу, згідно якого новим власником спірного майна став [PERSON] про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] укладаючи даний договір купівлі-продажу був обізнаний про рішення суду першої інстанції від 27.11.2013 року, оскільки ним же була подана апеляційна скарга на вказане рішення до апеляційного суду Херсонської області. Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Пунктом 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Тобто добросовісне придбання згідно з наведеною статтею, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України в п. 10 постанови Пленуму «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року. Державна реєстрація прав та обтяжень на нерухоме майно здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868. Згідно ст. 9 цього Закону державним реєстратором може бути нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2.1 та п. 2.6 Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 12.12.2011 року № 3502/5 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії відповідних документів. Заява про скасування подається до органу державної реєстрації, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрації прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію. Як вбачається зі змісту позовної заяви дії щодо державної реєстрації права власності здійснював нотаріус як державний реєстратор. Тому вимоги щодо скасування рішень про державну реєстрацію та запис про право власності стосуються саме їх. Таким чином, захист прав та інтересів позивачів можливий шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння останнього набувача в сукупності зі скасуванням рішень приватних нотаріусів про реєстрацію права власності у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно на спірну квартиру. Отже, вимоги позову в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим не підлягають задоволенню вимоги позивачів про скасування договору купівлі-продажу, оскільки вони не є вірним способом захисту порушеного права.

Outcome: partial