Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив розірвати шлюб із ним та відповідачем. 23.12.2013 р. надав уточнену позовну заяву, обґрунтування якої зазначав, що 04.02.2011 р. між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого сторони мають двох дітей. Зазначає, що їхнє подружнє життя не склалося, оскільки відповідач постійно втручає своїх батьків у їх відносини, вони ображають його, принижують гідність. У з дружиною різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Фактично протягом року вони не живуть однією сім'єю, він переконаний, що збереження шлюбу є не можливим. Подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні вищевикладеним, додавши, що з відповідачем шлюбно-сімейні стосунки не підтримує. Винними вважає обох. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу, суду пояснила, що з позивачем підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Проживають окремо, але зустрічаються. Сімейного бюджету не має. Винними вважає обох у розпаді сім'ї. З урахуванням наявності у подружжя двох малолітніх дітей, судом надавався строк на примирення протягом трьох місяців. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 04.02.2011 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 74, що підтверджується наявним у матеріалах справи повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох дітей, [INFO] та [INFO] (а.с. 7-8). Подружжя проживає за різними адресами, позивач зазначає, що шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем не підтримує, відповідач наполягає, що вони зустрічаються час від часу, спільне господарство не веде, сімейний бюджет відсутній. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що на даний час сім'я розпалася. Судом вичерпано усі засоби для примирення сторін, справа перебувала у провадженні суду тривалий час, наданим правом на примирення сторони не скористалися. Протягом 8 місяців подружжя підстав для примирення не забажало знайти. Позивач категорично проти примирення заперечував. Відповідач не бажала розривати шлюб, вважала їх стосунки такими, що можуть покращитися. Поведінка сторін у суді звела нанівець намагання суду привести їх до примирення. З урахуванням позиції сторін, враховуючи інтереси дітей, суд вважає за можливе ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки відповідно до ст. 124 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Винним у розпаді сім'ї суд вважає обох із подружжя. Приймаючи до уваги позицію відповідача, яка у категоричній формі забажала змінити шлюбне прізвище на дошлюбне, суд відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України вважає за можливе повернути відповідачу дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved