Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], Жовтневий районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, Запорізька міська рада, про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до обмінного ордеру № 617 від 15.02.1979 року, який виданий Бюро обміну житлової площі виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів, право на заняття, в порядку обміну, квартири [ADDRESS] (нині вул. Фортечна) із двох кімнат, площею 24,15 кв.м мають: [PERSON], [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] син. Станом на грудень 2016 року вказана квартира не приватизована та знаходиться в комунальній власності. [PERSON] помер у 2008 році, [PERSON] померла у 1990 році. У квартирі [ADDRESS] (колишня вул. Грязнова) у м. Запоріжжя зареєстровані 3 особи: [PERSON], [INFO], її дочка [PERSON], [INFO] та її рідний брат [PERSON], [INFO] Позивачка з моменту вселення з 1979 року постійно проживає та за даними Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради зареєстрована з 30.07.1996 року по теперішній час у квартирі № 1 житлового будинку № 79 по вул. Фортечна (колишня вул. Грязнова) в м. Запоріжжя. За даними Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради зареєстрована у квартирі № 1 житлового будинку № 79 по вул. Фортечна (колишня вул. Грязнова) в м. Запоріжжя [PERSON] з 08.07.2011 року по теперішній час. З 12.01.2016 року брат позивачки - [PERSON] не проживає у спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей у квартирі не має і, взагалі квартирою він не цікавиться. Він добровільно відмовився від проживання у ній, змінивши своє місце проживання шляхом вибуття в інше житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Комунальні платежі за квартиру нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, а тому вона змушена сплачувати всі комунальні платежі, в тому числі і за [PERSON] по справі. У користуванні житловим приміщенням - квартирою [PERSON] вона та/або будь-які інші особи ніколи не перешкоджали, з цього питання [PERSON] до суду або до правоохоронних органів (до звернення до суду із даним позовом) не звертався. Крім того, відсутні обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст. 71 ЖК України за [PERSON] зберігається спірне жиле приміщення понад один рік. [PERSON] на спірній житловій площі не проживає більше шести місяців, за комунальні послуги не сплачуює, до квартири вселитися не намагався. Посилаючись на статті 71, 72, ч. 1 ст. 163 Житлового Кодексу України, просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 1 у житловому будинку № 79 по вул. Фортечна (колишня вул. Грязнова) в м. Запоріжжя. 02.02.2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, за клопотанням позивача та з врахуванням заперечень Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області (а.с. 31, 81), залучено до участі у справі належну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Відділ державної реєстрації фізичних осіб по Олександрівському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с. 72). 21.02.2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, за клопотанням Позивача, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Комунальне підприємство «Наше місто» (а.с. 87-88). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] особисто приймав участь у судових засіданнях 14.06.2017 року у режимі відео конференції між Жовтневим районним судом м. Запоріжжя та ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» та 18.08.2017 року у режимі відео конференції між Жовтневим районним судом м. Запоріжжя та ДУ «Веселівський виправний центр № 8». В ході судового засідання [PERSON] повідомив, що проти позову заперечує та просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що [PERSON] є його рідною сестрою, яка зареєстрована та постійно проживає разом із своєю дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У квартирі [ADDRESS] (колишня вул. Грязнова) у м. Запоріжжя він зареєстрований, але не проживає. Після звільнення з місць позбавлення волі у січні 2016 року, він проживає не за місцем реєстрації, а за іншою адресою: [ADDRESS], у звязку з тим, що [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні жилим приміщенням. Рахунки за житлово-комунальні послуги він особисто не сплачує, гроші передавав [PERSON]. Доказів, на підтвердження, того, що позивач перешкоджає йому користуватися жилим приміщенням та доказів сплати рахунків з житлово-комунальних послуг суду надати не може. Підтвердити поважність причин не проживання за зареєстрованим місцем проживання/перебування більше ніж шість місяців Відповідач не може. Третя особа - [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача, просила суд позов задовольнити повністю. Третя особа - КП «Наше місто», в особі представника за довіреністю від 28.12.2016 року № 16-30 [PERSON], надала до суду письмові пояснення на позовну заяву, зі змісту яких вбачається, що вирішення даного спору покладає на розсуд суду. (а.с. 112) Представник третьої особи - КП «Наше місто», в особі представника за довіреністю від 28.12.2016 року № 16-28 [PERSON], у судовому засіданні підтримав позицію, викладену у письмових поясненнях третьої особи та поклав законність вирішення спору на розсуд суду. (а.с. 112) Представники Відділу державної реєстрації фізичних осіб по Олександрівському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради та Запорізької міської ради, кожен в окремості, у судові засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили та повноважних представників у судові засідання не направили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи по суті від них до суду не надходило. Вивчивши матеріали цивільної справи, взявши до уваги пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON], представника третьої особи: КП «Наше місто» [PERSON], суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до обмінного ордеру № 617 від 15.02.1979 року, який виданий Бюро обміну житлової площі виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів, право на заняття, в порядку обміну, квартири [ADDRESS] (нині вул. Фортечна) із двох кімнат, площею 24,15 кв.м мають: [PERSON], [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] син. (а.с. 10). [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ЖС № 376565 від 11.11.2016 року (а.с. 11). [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ЖС № 376566 від 11.11.2016 року (а.с. 12). Станом на 2016 рік зазначена квартира № 1, яка знаходиться у будинку № 79 по вул. Грязнова (нині вул. Фортечна) в м. Запоріжжі перебуває у комунальній власності, власником житлового приміщення є Територіальна громада м. Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради та знаходиться у господарському віданні КП «Наше місто» відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26.08.2016 року № 494 «Про вилучення обєктів житлового и нежитлового фонду, обєктів благоустрою та обладнання з господарського відання МКП «Основаніє» та передачу в господарське відання КП «Наше місто» та затвердження актів приймання-передачі». Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи 04-19/1/3514 від 08.08.2016 року та довідки про реєстрацію місця проживання особи 04-19/1/2345 від 20.07.2016 року Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровано три особи: [PERSON], [INFO] з 30.07.1996 року по теперішній час (а.с. 8), [PERSON], [INFO] з 08.07.2011 року по теперішній час (а.с. 9). Згідно інформації адресно-довідкового сектору ДМС України в Запорізькі області від 21.12.2016 року [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] з 2002 року (а.с. 30). Згідно інформації ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» [PERSON], [INFO] заарештований 28.12.2016 року, з 29.12.2016 року утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». На запит суду (а.с. 195) Комунарське ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області направило до суду копію справи адміністративного нагляду відносно [PERSON], [INFO] та повідомило, що [PERSON] перебував на обліку у Комунарському ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області з 28.01.2016 року по 16.12.2016 року та мешкав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 201-213). Згідно маршрутного листа, який оформлений начальником Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 22.01.2016 року щодо [PERSON] встановлений адміністративний нагляд з 12.01.2016 року строком на 1 рік. Піднаглядний [PERSON] з постійного місця проживання (вул. Грязнова, 79/1) вибув на постійне місце проживання за адресою: [INFO]. Таким чином, судом, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, встановлено факт того, що з 12.01.2016 року [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] понад шість місяців. З місця реєстрації виїхав добровільно, змінив, вибув на постійне місце проживання за адресою: [INFO]. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України). Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12. 2014 року у справі №6-35436 св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав шляхом позбавлення особи права користування квартирою належить судам. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обовязків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Аналізуючи перелічені норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заперечення [PERSON] є неспроможними та такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, не підтверджені належними та допустимими доказами, та не спростовують встановлені в ході судового розгляду обставини.

Outcome: approved