Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В позові вказала, що їй на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В серпні 2019 року вона дізналась про існування арештів на вище вказану квартиру, які накладені державною виконавчою службою міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на підставі: постанови, серія та номер: АА 759105 від 31.08.2004 року; ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2004 року № б/н; постанови, серія та номер: АА 759299 від 15.11.2004 року; ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2004 року № б/н; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 10/195 від 20.01.2010 року; постанови, серія та номер: АА 759298 від 15.11.2004 року; постанови, серія та номер: АА 759105 від 31.08.2004 року. Разом з тим, виконавчі провадження, за якими накладено арешт на нерухоме майно, в Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на даний час знищені. Відносно неї не існує жодних виконавчих проваджень. Вважає, що за таких обставин перебування належного їй майна під арештом є протиправним, порушує її право власності та перешкоджає вільно розпорядитись цим майном. Просить зняти арешти та заборону здійснювати відчуження нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , накладені на підставі: постанови, серія та номер: АА 759105 від 31.08.2004 року; ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2004 року № б/н; постанови, серія та номер: АА 759299 від 15.11.2004 року; ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2004 року № б/н; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 10/195 від 20.01.2010 року; постанови, серія та номер: АА 759298 від 15.11.2004 року; постанови, серія та номер: АА 759105 від 31.08.2004 року та скасувати в Державному реєстрі записи щодо арешту та заборону здійснювати відчуження належного нерухомого майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 32966132 від 04.09.2004 року, внесений на підставі постанови, серія та номер: АА 759105 від 31.08.2004 року; реєстраційний номер обтяження 32966086 від 03.09.2004 року, внесений на підставі ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2004 року № б/н; реєстраційний номер обтяження 32966180 від 25.11.2004 року, внесений на підставі постанови, серія та номер: АА 759299 від 15.11.2004 року; реєстраційний номер обтяження 25009336 від 03.09.2004 року, внесений на підставі ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2004 року № б/н; реєстраційний номер обтяження 9434137 від 20.01.2010 року, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 10/195 від 20.01.2010 року; реєстраційний номер обтяження 25009419 від 25.11.2004 року, внесений на підставі постанови, серія та номер: АА 759298 від 15.11.2004 року; реєстраційний номер обтяження 25009381 від 04.09.2004 року, внесений на підставі постанови, серія та номер: АА 759105 від 31.08.2004 року. Ухвалою суду від 24.09.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження, призначено дату підготовчого судового засідання. Ухвалою від 30.10.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву в якій він просить розглядати справу у його відсутність, прийняти рішення на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справи без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню виходячи з наступного. Стаття 68 Конституції України зобов`язує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 16.07.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Варавко В.М. за реєстровим номером 1440, нерухомого квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 21). З Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №179995735 від 06.09.2019 року вбачається, що на [ADDRESS] державною виконавчою службою міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області накладені арешти на підставі: постанови, серія та номер: АА 759105 від 31.08.2004 року; ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2004 року № б/н; постанови, серія та номер: АА 759299 від 15.11.2004 року; ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2004 року № б/н; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 10/195 від 20.01.2010 року; постанови, серія та номер: АА 759298 від 15.11.2004 року; постанови, серія та номер: АА 759105 від 31.08.2004 року, боржник [PERSON] (а.с. 9-13). Згідно листа державного виконавця Хортицького ВДВС від 06.09.2019 року за № 39282, вбачається, що відповідно до п.п. 9.9, 9.10 Наказу Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строк зберігання виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки. Документи виконавчого провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою (а.с. 14). За змістом ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічні положення закріплені в ст.316-321 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.319, 321 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від21.04.1999року, який був чинний на час накладання державними виконавцями арешту, передбачено, що у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст.57 вказаного Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст.60 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, який чинний на час розгляду справи, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст.59 вказаного Закону, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що позивач як власник нерухомого майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні свого права власності, які в даному випадку чиняться наявністю арешту (заборони відчуження, обтяженням) на вказане нерухоме майно, накладеним на підставі постанов державного виконавця, відомості про які зареєстровані в установленому законом порядку. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] з 2002 року, виконавчі провадження, за якими накладені арешти на квартиру [ADDRESS] . на даний час знищені, суб`єктом обтяження був [PERSON] , суд приходить до висновку, про відсутність підстав для перебування майна позивача під арештом, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved