Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 19 квітня 2008 року по 15 червня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Вказала, що рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 27 травня 2011 року стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітків (доходів) до повноліття дитини. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист та 03 серпня 2011 року відкрито виконавче провадження № 27944874. Позивачка зазначає, що відповідач аліменти сплачує на свій розсуд нерегулярно та періодично, а тому станом на 01.08.2015 року заборгованість за виконавчим листом становить 48 252 грн. 48 коп. Посилаючись на викладені обставини та на те, що відповідач від виконання своїх обов'язків по сплаті аліментів ухиляється, позивачка просила стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 406 441 грн. 95 коп. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки, суду не повідомив. Представник ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, направили на адресу суду заяву, в якій просять слухати справу у їх відсутність та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 19 квітня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 12), який було розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2012 року ( а.с. 13-14). Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] ( а.с. 15). Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 27 травня 2011 року зобов»язано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітків (доходів) до повноліття дитини ( а.с. 16-17). На підставі даного рішення було видано виконавчий лист та 03 серпня 2011 року відкрито виконавче провадження № 27944874 ( а.с. 18). Проте, відповідач рішення суду не виконує, від сплати аліментів ухиляється. Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 26.08.2015 року № 79/5 заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.08.2015 року за період з 11.05.2011 року по 01.08.2015 року становить 48 252 грн. 48 коп. (а.с. 19-20). Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У пункті 22 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 надано роз'яснення, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. За правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний висновок міститься і у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року при розгляді справи №6-94цс15, та від 25 листопада та 16 грудня 2015 року. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм (ст. 360-7 ЦПК України). З урахуванням правової позиції, висловленої ВСУ 01 липня 2015 року при розгляді справи №6-94цс15, пеня є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліменти за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи із того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) Як вбачається з матеріалів справи, наданий позивачем розрахунок пені є неправильним, оскільки суперечить положенням ст.196 СК України та викладеній правовій позиції Верховного Суду України. При обчислюванні розміру пені суд бере за основу такий розрахунок: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] за період з 11 травня 2011 року по 01 серпня 2015 року складає 14 707 грн. 64 коп. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, з огляду на те, що відповідач від сплати аліментів ухиляється, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, що мають істотне значення відповідно до ст. 196 СК України, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial