Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У грудні 2016 року Григорук (дошлюбне [PERSON]) О.Я. звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 08 квітня 1989 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул. Заводська, 8 в с. Яришівка Томашпільського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, однак, коли вона звернулась з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом їй було відмовлено у звязку з невідповідністю правовстановлюючого документа (свідоцтво про право власності на житловий будинок не завірено мокрою печаткою), а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання [PERSON] не зявилася, однак надала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради [PERSON] надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за відсутності їх представника. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосовувати чинний на час відкриття спадщини ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Судом встановлено, що 08 квітня 1989 року в с. Яришівка Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 359813, повторно виданого Томашпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. Згідно довідки № 973 від 18 жовтня 2016 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області, до складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Заводська, 8 в с. Яришівка Томашпільського району Вінницької області. Крім того в довідці зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем майна за законом залишилася дочка [PERSON], яка фактично спадщину прийняла (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26 червня 1987 року, житловий будинок, розташований по вул. Заводська, 6 в с. Яришівка Томашпільського району Вінницької області на праві власності належить [PERSON] (10). Як вбачається з довідки № 974 від 18 жовтня 2016 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області житловий будинок, що розміщений за адресою с. Яришівка вул. Заводська, 8 до перереєстрації рахувався за адресою с. Яришівка вул. Заводська, 6 (а.с. 8). Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна № 152 від 18 листопада 2016 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Заводська, 8 в с. Яришівка Томашпільського району Вінницької області зареєстровано за [PERSON]А (а.с. 15). Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 18 червня 1950 року Яршивським сільським РАЦС [PERSON] дійсно є донькою покійного [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з копії довідки № 758 від 19 жовтня 2005 року, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, 05 травня 1972 року позивач вийшла заміж та змінила дівоче прізвища [PERSON] на прізвище чоловіка Григорук (а.с. 5. Разом з тим, Томашпільською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено у прийнятті заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в звязку з невідповідністю правовстановлюючого документа (свідоцтво про право власності на житловий будинок не завірено мокрою печаткою) (а.с. 17). Як вбачається з повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого 08 квітня 1989 року [PERSON] не заведена (а.с. 22). Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved