Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 15 листопада 2015 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м.\~Маріуполя Донецької області, актовий запис №\~504. В обґрунтування позову зазначала, що 15 листопада 2015 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через протилежність характерів і поглядів на спільне життя та ведення спільного господарства, у звязку з чим між ними виникали сварки. Протягом року вони не розмовляють один з одним. Подальше збереження шлюбу і примирення подружжя є неможливим та суперечить їхнім інтересам. Шлюб носить формальний характер. Відновлення нормальних сімейних відносин теж є неможливим. Сторони хоча і проживають в одній квартирі, проте спільного господарства вони не ведуть. Їхня дитина буде проживати разом із ними та перебувати на їхньому утриманні. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності, час для примирення подружжя не надавати, позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності, час для примирення подружжя не надавати, оскільки на даний час сторони подружніх відносин не підтримують та спільного господарства вони не ведуть. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 15 листопада 2003 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м.\~Маріуполя Донецької області, актовий запис №\~504. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із батьками. Суд встановив, що протягом року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, хоча проживають в одній квартирі, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved