Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СТ «Гарантія», [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи тим, що 25 червня 2016 року на автодорозі Київ - Чернігів - Н. Яриловичі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Шевроле, номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] та Шкода, номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача, в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб останнього. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], котрий винуватий у дорожньо-транспортній пригоді, була застрахована відповідачем ПрАТ «СТ «Гарантія», то позивач просив суд стягнути на його користь з ПрАТ «СТ «Гарантія» 100 000 грн. страхового відшкодування, 486 грн. та 1 500 грн. на послуги евакуатора, а з [PERSON] 1 000 грн. за складання звіту, 20 894 грн. 54 коп. матеріального збитку. Крім того, зазначив, що працівниками поліції неправильно складено схему дорожньо-транспортної пригоди та наявні інші докази, що підтверджують вину відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортні пригоді, у зв'язку з чим останній та страховик повинні нести майнову відповідальність перед позивачем. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Відповідачі надали суду письмові заперечення, відповідно до котрих вина [PERSON] у вказаній дорожньо-транспортній пригоді не доведена, що стверджується постановою Апеляційного суду Вінницької області. У зв'язку з цим, підстав для відшкодування шкоди позивачу немає. У запереченнях відповідач [PERSON] зазначив про розгляд справи його відсутність. Представник відповідача ПрАТ «СТ «Гарантія» позовні вимоги не визнав, з підстав, наведених у запереченнях. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2016 року на автодорозі Київ - Чернігів - Н. Яриловичі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Шевроле, номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] та Шкода, номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб останнього. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СТ «Гарантія» (а.с. 46). Постановою Вінницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року [PERSON] визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 8). Вказана постанова постановою Апеляційного суду Вінницької області від 22 вересня 2016 року скасована та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 40-42). Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Враховуючи, наведене, відсутність вини відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, під час якої пошкоджено автомобіль позивача, що стверджується постановою Апеляційного суду Вінницької області, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, доводи позивача та його представника, що працівниками поліції неправильно було складено схему дорожньо-транспортної пригоди та наявність інших доказів, що підтверджують вину відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортні пригоді, у зв'язку з чим останній та страховик повинні нести майнову відповідальність перед позивачем не спростовують наведених висновків суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed