Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

У вересні 2019 року заявник звернувся до суду із вказаною вище заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що надав до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заяву про призначення пенсії по інвалідності. Управління направило його документи на розгляд комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років до Головного управління ПФУ в Донецькій області. Листом №8703/02-4 від 20.08.2019 р. Головне управління ПФУ в Донецькій області повернуло документи заявника до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області без розгляду у зв`язку з наявністю в наданих документах розбіжностей в його по-батькові, вказаного російської мовою у паспорті - « [PERSON] » та в трудовій книжці, архівних копіях особової картки форми Т-2 04.02.1998р. табельний номер 1312, наказах про прийом та звільнення з роботи, архівних довідках від 18.06.2019 р. №16/647-1, №16/648-1, №16/647-2, №16/653-1, №16/653-2, №16/652-1, №16/652-2 - « [PERSON] », тому факт приналежності документів про стаж [PERSON] необхідно вирішити в судовому порядку. При поверненні заявнику документів зауважили, що в деяких документах що підтверджують його стаж роботи має місце скорочення ім`я та по- батькові, що є порушенням та також потребує факту встановлення приналежності цих документів, а саме в наказах про прийом та звільнення з роботи №192/к від 13.10.1999 р., №48/к від 10.03.1998р., №142 від 17.07.1998р., в яких інформація щодо нього вказана зі скорочення ім`я та по-батькові - « [PERSON] ». Таким чином, у зв`язку з викладеним заявником у заяві ставиться питання про встановлення факту належності саме йому зазначених документів. В судове засідання заявник не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні вимог. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд розглядав справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно паспорту громадянина України, копію якого було оглянуто в судовому засіданні, прізвище, ім`я, по-батькові заявника по справі зазначено [PERSON] (а.4). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Артемівською міськрадою м. Дзержинська Донецької області 01.06.1976 р., прізвище заявника ім`я та по батькові російською мовою - « [PERSON] » (а.с.9). Факти прийому [PERSON] та звільнення, за приказами про прийом та звільнення з роботи №192/к від 13.10.1999 р., №48/к від 10.03.1998 р., №142 від 17.07.1998 р., в яких ім`я та по-батькові вказані скорочено, підтверджується записами №7,8,9 у його трудовій книжці, що видана на ім`я « [PERSON] » (російською мовою) (а.с.6-8). З огляду на викладене суд зазначає наступне: Відповідно до ч.1 ст.28\~ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Частина 1 ст.201\~ЦК України передбачає, що ім`я є особистим немайновим благом яке охороняється цивільним законодавством. Крім того, органи державної влади в межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав, як зазначено в ч. 1ст. 273 ЦК України. Окрім того, відповідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Отже, аналізуючи наведені вище норми, суд доходить висновку про належність заявнику вищевказаних документів. Відповідно листа\~\~ ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1\~\~\~ст. 256 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному\~конкретному випадку,\~виключним способом\~захисту права\~заявника \~є звернення\~до суду\~із заявою\~в порядку\~окремого провадження\~про встановлення\~факту,\~що має\~юридичне значення,\~а саме факту належності [PERSON] трудової книжки, архівних копій особової картки, наказів про прийом та звільнення з роботи. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved