Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовною заявою про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 19 квітня 2008 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 233. 03 жовтня 2011 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 13 жовтня 2011 року. Після розірвання шлюбу вони почали жити окремо. Від спільного шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO]. На момент звернення до суду дочка проживає разом з відповідачкою. Після розірвання шлюбу відповідачка не перешкоджала позивачу спілкуватися з донькою. Він проводив з дитиною багато часу, брав участь у її вихованні та утриманні. Але з початку 2014 року відповідачка почала забороняти позивачу бачитися з дитиною. Тому у жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом про визначення способу та порядку спілкування з дитиною. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 19 грудня 2014 року позов було частково задоволено та встановлено такий порядок спілкування з дитиною: три рази на тиждень щосереди, щочетверга з 16 до 19 години та з 16 години п'ятниці до 19 години суботи за місцем проживання позивача. Однак відповідачка відмовляється виконувати рішення суду. З цього приводу позивач неодноразово звертався до служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації м. Маріуполя. Крім того, позивач неодноразово пропонував відповідачці забрати дитину до себе для постійного проживання, оскільки вважає, що його доньці краще буде проживати з ним, однак відповідачка відмовляється добровільно віддати її позивачу. Для вирішення питання щодо встановлення місця постійного проживання дитини спеціалісти служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації м.Маріуполя порадили йому звернутися до суду. Позивач зазначив, що на даний час він працює в Житлово-комунальному підприємстві «Жилкомплекс» м. Маріуполя на посаді монтажника санітарно-технічних систем та має постійний дохід - отримує заробітну плату близько 2000,00 грн. на місяць. Має постійне місце проживання, мешкає у трикімнатній квартирі [ADDRESS], яка належить батькам позивача, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В квартирі є окрема кімната для дочки, яка обладнана всім необхідним для того, щоб вона мала здоровий сон, навчалась та гралася. Також позивач зазначив, що спиртними напоями він не зловживає, має позитивні відгуки за місцем роботи та проживання, дуже любить свою дитину і бажає піклуватися про неї, виховувати в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, надавати всебічний духовний та моральний розвиток. Що стосується умов проживання дитини з відповідачкою, то позивач зазначив, що відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відповідачки від 21 квітня 2015 року, складеного службою у справах дітей Іллічівської районної адміністрації м. Маріуполя вона проживає у приватному будинку по [ADDRESS], в якому проживає сім'я з 7 чоловік. Будинок складається з трьох кімнат, загальною площею 70,5 кв.м., житловою площею - 31,2 кв. м., кімнати потребують ремонту. Дитина окремої кімнати не має, умови для проживання дитини є задовільним. Позивач вважає, що такі умови проживання не можуть забезпечувати нормальний розвиток дитини. Крім того, донька постійно скаржиться на стан здоров'я, часто хворіє, одягнута неохайно, її одяг має неприємний запах. Цього року дитина пішла в перший клас. Одяг для дитини, а також інші необхідні речі для відвідування школи, купував їй позивач. Донька навчається у 1-Б класі загальноосвітньої школи-інтернату №2 І-ІІІ ступенів. Класний керівник доньки також акцентує увагу на тому, що дитина приходить до школи неохайною, непідготовленою до уроків. Заняття відвідує нерегулярно, має багато пропусків без поважної причини. Програмний матеріал засвоює погано, має малий словарний запас. Крім того, практичним психологом ЗОШ №2, з [PERSON] були проведені тестування, бесіда та спостереження за її поведінкою у класі під час спілкування з батьками. Так, відповідно до висновку психоемоційного стану дитини, вона має більший емоційний зв'язок з батьком, ніж з матір'ю. Це підтвердилося і в бесіді з дитиною, під час якої вона виказала бажання жити разом з батьком. Таким чином позивач вважає, що проживання доньки разом з ним відповідає її інтересам. Він має можливість забезпечити доньці належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, піклуватися про її здоров'я. На підставі зазначеного позивач просив визначити постійне місце проживання [PERSON], [INFO], з батьком. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача - адвокат Рижко Г.О., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. Про час і дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради - Бартош Н.О., у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності. Крім того, надала висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з батьком, [PERSON]. У зв'язку із неявкою відповідачки в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони з 19 квітня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було розірвано (а.с. 9). Від шлюбу [INFO] у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. (а.с. 8). Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2014 року встановлено наступний порядок спілкування [PERSON] з його неповнолітньою дитиною - донькою [PERSON], [INFO], як три рази на тиждень: щосереди, щочетверга з 16 до 19 години та з 16 години п'ятниці до 19 години суботи за місцем проживання [PERSON] Рішення набрало законної сили 29 грудня 2014 року (а.с. 10-11). [PERSON], [INFO], на момент розгляду справи мешкає разом з батьком за адресою: [ADDRESS]. Через те, що сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з ним за адресою його мешкання в [ADDRESS]. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд приходить до наступного. Частина 8 статті 7 Сімейного Кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 160, 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач працює на посаді монтажника санітарно-технічних систем Житлово-комунального підприємства «Жилкомплекс» м. Маріуполя з 01 жовтня 2015 року по теперішній час. За місцем роботи зарекомендував себе таким, що знає свою роботу, хорошим фахівцем. Завдання майстра виконує своєчасно і якісно. Працелюбний, добросовісний працівник. У колективі користується повагою (а.с. 13-14). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеному 08 лютого 2016 року спеціалістами Служби у справах дітей Жовтневої райадміністрації Маріупольської міської ради, за теперішнім місцем проживання позивача у [ADDRESS], створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Для дитини є окрема кімната, окреме спальне місце, шафа для одягу, стіл для зайняття, комп'ютер, речі за сезоном та віком (а.с. 37). На момент складання акту неповнолітня [PERSON] проживала разом з батьком. Згідно з характеристикою, наданою [PERSON], яка проживає разом з дітьми, у тому числі з дочкою [PERSON] - відповідачкою у справі, яка на даний час не працює, 30 січня 2016 року об 11 годині комісія у складі голови КСН «Азов'є», секретаря КСН «Азов'є», квартального та голови ради профілактики КСН «Азов'є», відвідали будинок по вул. Сеченова, 36а. Комісія виявила, що будинок не доглянутий, в кімнатах не прибрано, вікна, двері, підлога не вимиті. У житловому будинку 3 житлових кімнати і кухня, туалет на вулиці. У кожній кімнаті знаходяться спальні місця, меблі покриті пилом. [PERSON] дані настанови офіційно працевлаштуватися та допомогти матері навести порядок у будинку (а.с. 39). Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеному головним спеціалістом Служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, сім'я відповідачки, яка складається з семи осіб: відповідачка, мати відповідачки, її бабуся, прабабуся, два брати, сестра та донька [PERSON], проживають у приватному будинку [ADDRESS], який складається з трьох кімнат. Будинок потребує ремонту. У кімнатах не прибрано, речі розкидані, антисанітарія. Для дитини є ліжко, постільна білизна відсутня. Для проживання дитини умови не створені (а.с. 38). Дитина [PERSON] з 01 вересня 2015 року навчається у 1-Б класі загальноосвітньої школи-інтернату №2 І-ІІІ ступенів, де характеризується посередньо. За час навчання завзятості і старання до учбової діяльності не проявляла. Програмний матеріал засвоює слабо. Має невеликий запас слів, на питання відповідає односкладно, розгорнутих відповідей не дає. На уроках нетерпляча, непосидюча. Авторитету серед однокласників не має. У школу приходить неохайною, непідготовленою. Заняття відвідує не регулярно, має багато пропусків без поважної причини. За період з 01 вересня 2015 року по 06 листопада 2015 року пропущено 26 днів, з них - 9 по хворобі (а.с. 21). За висновком психоемоційного стану [PERSON], зробленим психологом ЗОШ-І №2 [PERSON], [PERSON] має більший емоційний зв'язок з батьком, ніж з матір'ю. Це підтвердилося і в бесіді з дитиною, в якій вона виказала бажання жити разом з батьком. Психолог зазначив, що емоційний стан [PERSON] переважно позитивний та будь-яких турбот не викликає. [PERSON] до батька ставиться з більшою прихильністю, ніж до матері. Також психолог висловив особисту думку, що для розвитку дитини їй краще знаходиться поряд з батьком, ніж з матір'ю. (а.с. 20). За результатами психологічного вивчення психологічного стану та особливостей дитячо-батьківських стосунків [PERSON], [INFO], з батьками [PERSON] та [PERSON], проведеного провідним спеціалістом-психологом [PERSON], було виявлено, що рівень розвитку пізнавальних здібностей дитини не відповідає віку. У зв'язку з цим неможливо вважати інформативними дані, які повідомила дитина. В той же час відомо, що дитина потребує спілкування з батьком та іноді з ним спілкується. Ставлення до батька - позитивне. Найбільшу небезпеку психічному здоров'ю дитини становлять конфліктні стосунки, які виникли між батьками дитини через індивідуально-типологічні особливості кожного з них (а.с. 18-19). Згідно з висновком Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації від 10 лютого 2016 року № 2, комісія вважає доцільним на теперішній час визначити місце мешкання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком, [PERSON] (а.с. 33-35). Вирішуючи спір щодо місця проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], суд перш за все виходить з інтересів самої дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно положень ст. 3 Міжнародної Конвенції про права дітей 20 листопада 1989 року, яка ратифікована України та набрала чинності 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Міжнародною Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, виходячи з рівності прав матері та батька у п. 1 ст. 9 проголошено право, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню за винятком випадків, коли таке розлучення є необхідним в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Слуханням справи не встановлено обставин, які б згідно положень ч.2 та ч.3 ст.161 СК України унеможливлювали передачу дитини для проживання з позивачем, побутові умови проживання позивача є відповідними для проживання дитини. Що стосується відповідачки, то вона на момент ухвалення судом рішення, не працює, проживає у будинку разом з матір'ю та іншими членами родини, в якому створені антисанітарні умови, умов для проживання дитини не має. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини з метою забезпечення їй належного батьківського піклування, створення необхідних умов для сімейного виховання, вірним буде визначити її місце проживання саме з [PERSON], що не є перешкодою [PERSON] у її спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні. На підставі викладеного та

Outcome: approved