overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 24 вересня 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON],[INFO]. На теперішній час сторони однією сім'єю не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року. Позивачка є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим 03 квітня 2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що складено актовий запис №292. На теперішній час сторони спільно не проживають. Дитина залишилась проживати разом з позивачкою, що підтверджується КСН «с.Україна». Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 23.07.2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №468. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з січня 2014 року. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги позивачка підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, з не відомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, за згодою позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №468, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого з серпня 2013 року проживають окремо. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, (актовий запис №863). В судовому засіданні позивачка позов підтримала, викладене підтвердила, проти примирення заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, проти позову заперечував, вважав, що шлюб розпався не через те, що у них різні погляди на сімейне проживання, а у зв'язку з тим, що у неї є інший чоловік. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що сторони з 22 жовтня 2011 року перебувають в зареєстрованому Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб (а.с.5), свідоцтва про народження (а.с.8). Враховуючи, що відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається та враховуючи, що відповідач визнав те, що шлюб розпався, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 вересня 2010 року уклала шлюб з [PERSON] в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 230. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. З вересня 2014 року вони спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 25 вересня 2010 року в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 230. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в вересні 2014 року. На теперішній час сторони не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не ведуть спільного господарства тривалий час та за цей час втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] на період її навчання в розмірі ? частки його заробітку. Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що дочка проживає з нею. У зв'язку з навчанням дочка потребує коштів на проїзд, харчування, купівлю підручників, одягу. Крім того дочка часто хворіє. У судовому засіданні позивачка та третя особа позов підтримали. Позивачка підтвердила обставини вказані у позовній заяві, оповнила, що дочка має ряд хвороб і на її лікування витрачаються кошти. Відповідач позов визнав. Пояснив, що інших утриманців не має, отримує регулярний дохід, згоден платити аліменти на дочку в розмірі ? частки свого заробітку. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків ( стаття 200 СК України ). Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 ). [PERSON] проживає з матір'ю та навчається на третьому курсі Бердичівського педагогічного коледжу, на неповному державному забезпеченні; форма навчання - денна; термін навчання - до 30 червня 2016 року (а.с. 5, 6-9). Виходячи із загальновідомих потреб у їжі та одязі, із врахуванням того, що внаслідок навчання на стаціонарному відділенні повнолітня дочка сторін не має можливості працювати, суд вважає, що вона потребує матеріальної допомоги. Визначаючи розмір аліментів, суд зважає на ту обставину, що відповідач позов визнав у повному обсязі. Його визнання позову приймається судом. А тому аліменти слід стягувати у розмірі ? частки заробітку відповідача. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України, судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 243 гривні 60 копійок слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що відповідач, який є батьком її дитини [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не опікується її навчанням, лікуванням та не приймає участі в утриманні. Позивачка самостійно займається вихованням дитини, піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання. У судовому засіданні позивач та її представник надали суду пояснень, аналогічних викладеним в позовній заяві, позовні вимоги підтримали. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітної плати, щомісячно, з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з відповідачем [PERSON] позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2009 року до 03 липня 2013 року, що підтверджується копією рішення Бородянського районного суду (а.с.2). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.4), паспорту (а.с.3), довідки (а.с.10). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO] року народження. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] року народження у розмірі 1/4 частини заробітної плати, щомісячно, з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3), який проживає разом з позивачкою (а.с.5). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що вона є власником 4/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] а відповідач є власником іншої 1/5 частини цього будинку. Посилаючись на наявність спору з приводу користування будинком, який сторони добровільно вирішить не можуть, позивач просить поділити його в натурі. У судове засідання позивачка не з'явилася, у поданій через канцелярію суду письмовій заяві просила розглядати справу в її відсутності та поділити будинок відповідно до першого варіанту судової будівельно-технічної експертизи. Відповідач у судове засідання не з'явився, подавши до суду поштою клопотання про розгляд справи в його відсутності та поділ будинку відповідно до першого варіанту судової будівельно-технічної експертизи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] Броварського району Київської області. Позивач є власником 4/5 частини вказаного житлового будинку, а відповідач - власником 1/5 частини. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до вимог ч.1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-521 від 27.02.2015 року, виділення сторонам відокремлених ізольованих частин будинку, які б відповідали будівельним, санітарним, протипожежним нормам є можливим. Беручи до уваги наведене та враховуючи згоду сторін на поділ згідно першого варіанту експертизи, суд вважає за можливе поділити житловий будинок з надвірними будівлями відповідно до першого варіанту експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

у грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб між сторонами було укладено 18.02.1993 року у відділі РАГС Полільського м. Києва а.з. №69. Шлюб вона уклала під прізвищем [PERSON], яке змінила згодом на [PERSON]. В шлюбі дітей не мають. Сімейні стосунки не склалися, фактично подружнє життя припинилось з весни 2002 року, оскільки відповідач створив сім»ю з іншою жінкою і живе своїм життям. До відділу РАГС відповідач звертатися не бажає і місце свого проживання не повідомляє. Позивачка заявила позовну вимогу про розірвання шлюбу. Сторони в судове засідання не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідч повідомолений про розгляд справи за останнім відомим місцем проживання. Позивачка надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 18.02.1993 року у відділі РАГС Подільського м. Києва а.з. №69.ції актів про переміну прізвища а.з. №63. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжя не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків з весни 2002 року. Відповідач створив нову сім»ю. Отже сім»я розпалась і позивачка не бажає примирення сторін. Враховуючи викладене суд, з»ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги вік подружжя, час, протягом якого вони не сроживають сім»єю, вважає доцільним прийняти рішення про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 04 серпня 2012 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 288. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2014 року, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, повна протилежність характерів, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 04 серпня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 288. Мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 05 червня 2010 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 191. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2013 року, однак і раніше припинялися неодноразово. Спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, повна протилежність характерів, все це призводило до сварок та скандалів, а в подальшому до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Шлюбне прізвище Захарова вона змінила на Гордієнко, а в подальшому на Долінську. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 05 червня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 191. Мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, неодноразово припиняли шлюбні відносини та не мають намір зберегти сім'ю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в період перебування у шлюбі змінила прізвище із Захарової на Гордієнко, а в подальшому на Долінську, що підтверджується копіями свідоцтв про зміну імені.

Outcome: approved