Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначає, що 25 жовтня 2010 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір за яким відповідач отримала кредит у розмірі 3500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку, зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов»язання за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 05 листопада 2017 року становить 14969 грн.19 коп. і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 54 грн.95 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7606 грн.78 коп., пені 6118 грн.45 коп., фіксованої частки штрафу 500 грн. та відсоткової частки штрафу 689 грн.01 коп. В добровільному порядку відповідач відмовляється від погашення заборгованості, тому просив стягнути з неї заборгованість у зазначеному розмірі та судові витрати у розмірі 1600 грн. Разом з позовом позивач подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні на 17 січня 2018 року. Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 березня 2018 року. 06 березня 2018 року від відповідача надійшов письмовий відзив на позов у якому вона визнала позов частково і не заперечувала проти стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 70 грн.10 коп. В частині стягнення пені за прострочення виконання зобов»язання просила застосувати строки позовної давнини. В частині стягнення штрафів просила відмовити у задоволенні позову. 14 березня 2018 року від відповідача надійшла письмова заява з проханням розглядати справу у її відсутність та задовольнити заявлені позовні вимоги частково. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного. 25 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір за яким відповідач отримала кредит у розмірі 3500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку, зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки (а.с.7-24). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.3 та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем і перевіреного судом, станом на 05 листопада 2017 року становить 14969 грн.19 коп. і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 54 грн.95 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7606 грн.78 коп., пені 6118 грн.45 коп., фіксованої частки штрафу 500 грн. та відсоткової частки штрафу 689 грн.01 коп. (а.с.5-6). Згідно з вимогами ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 536 ЦК України передбачено, шо за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми закону, суд доходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 54 грн.95 коп. та заборгованість по оплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 7606 грн.78 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача пені за порушення строків виконання зобов»язання, то суд приходить до наступного. Згідно з вимогами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання. Згідно з вимогами ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду\~з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.ст.257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1)\~про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2)\~про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей\~у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; 3)\~про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу); 4)\~у зв'язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу); 5)\~про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу); 6)\~у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу); 7)\~про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293 цього Кодексу). Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права 18 грудня 2017 року, а тому пеня повинна вираховуватися починаючи з 18 грудня 2016 року. Таким чином, пеня, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача буде становити: Дата початку розрахункуДата закінчення розрахункуКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Сума пені 18.12.201613.04.201711776611414343 грн.83 коп. 13.04.201725.05.20174276611313114 грн.61 коп. 26.05.201726.10.2017154766112,512,5404 грн.08 коп. 27.10.201714.12.201749766113,513,5138 грн.86 коп. 15.12.201725.01.201842766114,514,5127 грн.84 коп. 26.01.201801.03.20183576611616117 грн.55 коп. 02.03.201814.03.2018137661171746 грн.39 коп. Всього 1293 грн.16 коп. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. За змістом\~ст.549 ЦК України\~пеня та штраф є різновидом неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення ним своїх зобов'язань по виконанню договору і пеню і штраф, отже застосувати до останнього подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, а саме - прострочення виконання грошового зобов'язання, що протиречить вимогам ч.1\~ст.61 Конституції України\~та ч.3\~ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 8954 грн.89 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 54 грн.95 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 7606 грн.78 коп. та пеню у розмірі 1293 грн.16 коп. Згідно платіжного доручення №PROM8B9H8W від 08 листопада 2017 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 819 грн. 03 коп. (8954 грн. 89 коп. : 14969 грн. 19 коп. х 1600 грн.) На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial