Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

У грудні 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась представник [PERSON] - адвокат Гоцуленко С.В. до [PERSON] , за участі третьої особи - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, у якому просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.02.2020 року. Після народження дитини сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, почали жити окремо. Починаючи з моменту припинення шлюбних відносин позивачка самостійно утримує та займається вихованням, навчанням та розвитком дитини, відповідач не приймає участі у житті та матеріальному забезпечення сина, не піклується про його духовний та фізичний розвиток. Після припинення шлюбних стосунків відповідач жодного разу не вийшов з позивачкою на зв`язок і взагалі ніяким чином не цікавиться життям свого сина. [PERSON] проживає у іншому місці, та не з`являється для проведення реєстрації місця проживання дитини, не надає письмової згоди зареєструвати дитину за місцем проживання матері. Зважаючи на вищевикладене, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 02.03.2021 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 30.03.2021 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 02.03.2021 року роз`єднані позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, виділено вимогу про стягнення аліментів у самостійне провадження. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 27.09.2021 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.11.2021 року. В судове засідання позивачка не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. Представник позивача - адвокат Гоцуленко Сергій Васильович в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Також, проси суд справу слухати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, у якому вказав, що спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній, так як враховуючи вік та інтереси дитини, сторони дійшли взаємної згоди про місце проживання дитини разом з матір`ю. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, у якій просила суд справу слухати за її відсутності. Представник третьої особи - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.02.2020 року, актовий запис № 718. (а.с.6) Батьками дитини записані - [PERSON] , [PERSON] . (а.с.6) Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є: [ADDRESS] . (а.с.9-10) Відповідно до листа Служби у справах дітей Одеської міської ради від 29.09.2021 року № 11514, повідомлено, що до служби у справах дітей надійшла заява [PERSON] в якій він не заперечує проти проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . (а.с.62) Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Outcome: approved