Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

у грудні 2018 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що їхній з відповідачем повнолітній син [PERSON], [INFO], продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання син не надає, а позивачці самій важко його утримувати, так як синові потрібні кошти на проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування, підручники та інше, а тмоу [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином 23 річного віку або до закінчення навчання. У судове засідання учасники справи не зявилися, про дату, час та місце розгляду спарви повідомлені належним чином та завчасно (а.с.30-32), подали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, повідомив, що працює в ПП «Поло-Інвестбуд» та останні два місяці вже сплачує аліменти (а.с.33 ). Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який відповідно до свідоцтва про зміну імені серія І-КЕ №006572 від 24.01.2017 р. змінив своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.7). Шлюб між сторонами розірвано, що стверджується копією рішення Машівського районного суду Полтавської області від 22.06.2012 р. (а.с. 10). Згідно довідки №166 від 14.11.2018 р. [PERSON] являється учнем Полтавського стаціонарного професійного ліцею транспорту і знаходиться на неповному державному утриманні, навчається на денній формі (а.с.12). За відомостями виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області № 2345 позивачка зареєстрована в см Машівка, вул. Першотравнева,27 Полтавської області і разом з нею зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.11). З наданої довідки Карлівського обєднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області №823 від 30.11.2018 р. вбачається, що позивачка отримує пенсію по інвалідності і її розмір у листопаді 2018 р. становив 1452,00 грн. (а.с.13). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 20 Постанови №\~3\~Пленуму Верховного\~суду України\~від 15.05.2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких обставин, суд уважає, що оскільки [PERSON] продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, при цьому суд враховує доходи матері та її обовязок також надавати утримання сину, а також те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, працює, тобто має можливість надавати допомогу сину, а тому приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Крім цього, суд вважає за необхідне викласти резолютивну частину рішення з урахуванням вимог законодавства та змісту ст. 199 СК України, саме про стягнення з відповідача аліментів до досягнення сином 23 років, але не пізніше як до закінчення навчання. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму, суд вважає, що вона є безпідставною, оскільки за нормами ст. ст. 180, 181 СК України стосується стягнення аліментів на дітей, тобто осіб, які не досягли повноліття. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, у відповідності зі ст.ст.141,142 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved