Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2012 року у цивільній справі № 419/1018/12, що стягуються з [PERSON] на утримання його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , з розміру у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, встановивши аліменти на утримання його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , який проживає із своєю матір`ю, позивачкою у справі. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2012 року у цивільній справі № 419/1018/12 з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. Проте, на теперішній час встановленого судом розміру аліментів їй не вистачає на утримання дитини, у зв`язку з чим вона просила суд збільшити такий розмір аліментів. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивачки в повному обсязі та вказав, що не заперечує проти зміни розміру стягнутих з нього аліментів на утримання його малолітньої дитини, шляхом встановлення аліментів на утримання його сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Також вказав, що не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн. 00 коп. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2008 року у цивільній справі № 2-2619/2008 з [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до його повноліття, на користь матері дитини, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Надалі, як випливає з доказів, долучених до матеріалів даної справи, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2012 року у цивільній справі № 419/1018/12, було збільшено розмір аліментів, встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2008 року у цивільній справі № 2-2619/2008, що стягуються з [PERSON] на утримання його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , з розміру у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, встановивши аліменти на утримання його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання даним рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду скасоване не було і набрало законної сили 27 березня 2012 року. З вищевказаним рішенням суду можна ознайомитись у відкритому доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за наступним посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/26571823. На підставі цього рішення, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 02.04.2013 року був виданий відповідний виконавчий лист № 419/1018/12 (а.с.8). Зазначений виконавчий лист за № 419/1018/12 на виконанні в відділі державної виконавчої служби не перебуває, оскільки виконується боржником в добровільному порядку, що підтверджується долученим до матеріалів справи Витягом щодо руху коштів на банківському рахунку відповідача. Крім того, вищевказані обставини визнавалися і не заперечувалися сторонами у справі, а тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачка звернулася до суду з даним позовом і просила змінити розмір (спосіб) стягуваних з відповідача аліментів на утримання його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , встановивши аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, відповідач доводиться батьком дитини, якій станом на дату ухвалення судом даного рішення виповнилося дванадцять повних років. При цьому,\~судом встановлено,\~що положеннями\~ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» установлено\~у 2019\~році прожитковий\~мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема у статті 182 СК України частину другу викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Тобто, очевидним є той факт, що стягнуті з відповідача рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2012 року у цивільній справі № 419/1018/12 аліменти не покривають навіть 1/4 частини прожиткового мінімуму на його дитину, встановленого (мінімуму) у 2019 році. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. А відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, чинним законодавством передбачено, що батьки мають як рівні права щодо дитини, так й рівні обов`язки. Згідно же з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також враховуючи положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Тому, розмір аліментів присуджених з відповідача має бути збільшеним для утримання його дитини, що сприятиме нормальній життєдіяльності дитини, і гарантуватиме дитині належний рівень життя. З урахуванням вищевказаного, оскільки змінилися обставини, які були при стягненні з відповідача аліментів у розмірі 500 грн. в 2012 році, суд вважає можливим змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просила суд змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утриманні його малолітнього сина [PERSON] , встановивши аліменти в частині від заробітку у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а судом, під час розгляду даної справи, не було встановлено обставин, за яких відповідач не зможе надавати матеріальну допомогу (сплачувати аліменти) своїй малолітній дитині саме в такому розмірі, який (розмір) буде достатнім для її утримання і сприятиме нормальній життєдіяльності дитини, та гарантуватиме їй належний рівень життя, що повністю узгоджується з положеннями статті 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року. Зокрема з представлених суду доказів випливає, що відповідач наразі офіційно працевлаштований в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Китта» та постійне джерело доходу у розмірі 4000-5000 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи з місця його роботи, а відтак суд вважає правомірною вимогу позивачки про встановлення аліментів в частині від заробітку відповідача, що узгоджується з нормами ст. 183 СК України. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивачки про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави. Тому, суд вважає заявлені позивачкою позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема у статті 182 СК України частину другу викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Таким чином, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів на утримання малолітньої дитини слід встановити з урахуванням того, що він (розмір) не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає можливим змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2012 року у цивільній справі № 419/1018/12, що стягуються з [PERSON] на утримання його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , з розміру у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, встановивши аліменти на утримання його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання даним рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 768 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Крім того, частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 цієї статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Зокрема з матеріалів справи випливає, що позивачкою були понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 500 грн. 00 коп. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачкою було надано суду: договір про надання професійної правничої допомоги від 10.09.2019 року; акт приймання-передачі виконаних робіт щодо підготовки і подачі позовної заяви до суду з вартістю 500 грн. Таким чином, судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, а саме на професійну правничу допомогу, покладаються саме на відповідача, оскільки позовні вимоги позивачки були задоволені в повному обсязі. При цьому, суд враховує, що ці витрати дійсно пов`язані з розглядом справи, їхній розмір є обґрунтований і пропорційний до предмета спору з урахуванням ціни позову, а тому суд погоджується з заявою позивачки щодо відшкодування на її користь судових витрат у зазначеному розмірі. За таких обставин, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивачки слідує стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн. 00 коп. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved