Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Як на підставу заявлених вимог вказав, що заявник [PERSON] , народився [INFO] в с.Дротинпі Виноградівського району Закарпатської області. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.06.2020 року. Оскільки заявник не проходив навчання, у подальшому не мав можливості працевлаштуватися, потреба у оформленні паспорту громадянина України для нього не носила нагального характеру. Державний кордон України ніколи не перетинав. На початку поточного року заявник [PERSON] вперше звернувся до Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області з заявою про видачу паспорта громадянина України. Однак за результатами проведеної перевірки відсутні відомості, що підтверджують мою належність до громадянства України. Підрозділом міграційної служби прийнято рішення про оформлення паспорта громадянина України тільки після встановлення його належності до громадянства держави місця постійного проживання. Відомості про постійне проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці місця народження підтверджуються довідкою виконавчого комітету Дротинської сільської ради від 03.12.2019 року №02-10/488. Згідно листа Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України від 09.09.2019 року №22/043369-07 матеріали щодо припинення громадянства [PERSON] комісією при Президентові України з питань громадянства не розглядалися. Іншої можливості довести свою належність до громадянства України заявник не має. Заявник [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримав повністю та просив суд такі задоволити. Представник Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області Осташ А.В., вимоги заяви підтримав та не заперечив проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , народився [INFO] в с.Дротинпі Виноградівського району Закарпатської області. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.06.2020 року. Оскільки заявник не проходив навчання, у подальшому не мав можливості працевлаштуватися, потреба у оформленні паспорту громадянина України для нього не носила нагального характеру. Державний кордон України ніколи не перетинав. На початку поточного року заявник [PERSON] вперше звернувся до Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області з заявою про видачу паспорта громадянина України. Однак за результатами проведеної перевірки відсутні відомості, що підтверджують мою належність до громадянства України. Підрозділом міграційної служби прийнято рішення про оформлення паспорта громадянина України тільки після встановлення його належності до громадянства держави місця постійного проживання. Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України та особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, є громадянами України. Згідно положень п.1 ч.1 ст.24 Закону України «Про громадянство України» встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Таким органом відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. №360 «Про затвердження Положення про Державну міграційну службу України/- є Державна міграційна служба України. Відповідно до пунктів 8, 9 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. №2 і 5, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.3 Закону особа, зокрема, має подати судові рішенні про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року. Іншої можливості довести свою належність до громадянства України заявник не має. Відомості про постійне проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці місця народження підтверджуються довідкою виконавчого комітету Дротинської сільської ради від 03.12.2019 року №02-10/488. Згідно листа Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України від 09.09.2019 року №22/043369-07 матеріали щодо припинення громадянства [PERSON] комісією при Президентові України з питань громадянства не розглядалися. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно пункту 5 частини 1 статті 293 ЦПК України суд розглядає справи встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі статтею 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 чи 13.11.1991. Відповідно до пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі Порядок), із змінами, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 наведеного Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до позиції, наведеної у Постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для оформлення посвідчення особи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами підтверджено факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року та 13 листопада 1991 року, тому заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved