Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У грудні 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приват Банк» звернувся до районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 23 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приват Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 3000,00 грн. зі сплатою 24,00% річних із кінцевим терміном повернення заборгованості, що відповідає строку дії картки. За умовами даного договору [PERSON] мала регулярно сплачувати частину кредиту та відсотки за користування кредитом. Проте відповідач не вносив необхідні платежі. Неодноразові звернення працівників банку результатів не дали. Станом на листопад 2013 року за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті кредиту - 2784,00 гривень та комісія за користування кредитом - 11514,71 грн. Оскільки у встановлений строк [PERSON] кредит не погашав, відсотки за користування кредиту не сплачував, тому банк відповідно до умов договору нарахував штраф за порушення строків погашення кредиту та відсотків в розмірі 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1092,94- штраф (процентна складова). У зв'язку із зверненням до суду позивач поніс додаткові витрати: за оплату судового збору - 234,52 грн. Тому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.10.2007 року у розмірі 23451,65 грн та судові витрати у розмірі 234,52 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А 01 №14360570 17 липня 2009 року Закрите акціонерне товариство комерційного банку «Приват Банк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк», при цьому ПАТ КБ «Приват Банк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ «Приват Банк». 23 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. За цим договором [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов безномерного договору від 23 жовтня 2007 року, договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідно до умов договору, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії за користування кредитом на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні боржником строків платежів з будь-яких грошових зобов'язань за договором більш ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк вимушений буде звернутися до суду, боржник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до п. 8.6 Умов відповідачу було нараховано процентну складову штрафу 5% від суми заборгованості, що становить 1 092,94 грн. Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (ЦКУ) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. З матеріалів справи вбачається, що станом на 26 листопада 2013 року за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі 23451 грн. 65 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 2784 грн. 00 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 11514 грн. 71 коп.; заборгованість по штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафу (процентна складова) - 1092 грн. 94 коп. На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги, що боржник не виконав своїх зобов'язань перед позивачем за кредитним договором від 23 жовтня 2007 року, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню,а саме - 23451,65 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжний документ за №BOK39B0384 від 29 листопада 2013 року. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню відповідно задоволених позовних вимог у розмірі 234,52 грн.

Outcome: approved