Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

У грудні 2015р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі ПАТ «СК «Уніка») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 26 квітня 2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» (далі- ТОВ «Порше Лізінг Україна») та ПАТ «СК «Уніка» був укладений договір №245001/4098/0000390 добровільного комплексного страхування на транспорті, відповідно до умов якого останній, як страховик прийняв на себе обовязок на умовах Правил відшкодувати збитки, які може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу та додаткового обладнання до нього. Предметом страхування став автомобіль [NUMBER], 2012 року випуску. Позивач зазначав, що 19 квітня 2014р. в м.Одесі по Привокзальній площі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 09 липня 2014року відповідач був визнаний винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнений до адміністративної відповідальності. У звязку із тим, що пошкоджений автомобіль [NUMBER] був застрахований у ПАТ «СК «Уніка», відповідно до договору добровільного комплексного страхування на транспорті №245001/4098/0000390 від 26 квітня 2012р., страхувальник ТОВ «Порше Лізінг Україна» звернулось до страховика із заявою про сплату страхового відшкодування. Вартість збитків визначалась у відповідності до умов договору на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2282 від 30 червня 2014року, страхового акту №00145670 від 04 липня 2014року та листа страхувальника від 11 липня 2014року. На підставі зібраних документів ПАТ «СК «Уніка» прийняло рішення про визнання даної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування у розмірі 12\~441,96грн. Оскільки позивач повністю виконав покладенні на нього обовязки щодо виплати страхового відшкодування, посилаючись на положення ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, ПАТ «СК «Уніка» просило суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 12441,96грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00грн. Представник ПАТ «СК «Уніка» діючий за довіреністю від 04 січня 2016р., в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності в порядку заочного провадження, у звязку з систематичної неявкою відповідача в судові засідання (а.с.31). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с. 34, 36). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідача та неповідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 82 книги пятої ЦК України та Законом України «Про страхування», тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «СК «Уніка» є юридичною особою. 26 квітня 2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізінг Україна») та ПАТ «СК «Уніка» був укладений договір №245001/4098/0000390 добровільного комплексного страхування на транспорті, відповідно до умов якого останній, як страховик прийняв на себе обовязок на умовах Правил відшкодувати збитки, які може зазнати Страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу та додаткового обладнання до нього. Предметом страхування став автомобіль [NUMBER], 2012 року випуску (а.с.4). Судом встановлено, що 19 квітня 2014р. в м.Одесі по Привокзальній площі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 09 липня 2014року відповідач був визнаний винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнений до адміністративної відповідальності (а.с.3). Згідно ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд при винесенні рішення не зясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON] Встановлено, що на момент ДТП автомобіль [NUMBER] був застрахований ПАТ «СК «Уніка», за договором добровільного комплексного страхування на транспорті №245001/4098/0000390 від26 квітня 2012року (а.с.4). У звязку із тим, що пошкоджений автомобіль [NUMBER] був застрахований у ПАТ «СК «Уніка», страхувальник ТОВ «Порше Лізінг Україна» звернувся до страховика із заявою про сплату страхового відшкодування (а.с.5). Відповідно до звіту експортного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля [NUMBER] ТОВ «Порше Лізінг Україна» від 30 червня 2014року, вартість матеріальних збитків склала 12026,67грн. (а.с.6-8). Вартість збитків визначалась у відповідності до умов Договору на підставі Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2282 від 30 червня 2014року, страхового акту №00145670 від 14 липня 2014року (а.с.15,17). На підставі зібраних документів ПАТ «СК «Уніка» прийняло рішення про визнання ДТП, що сталася 19 червня 2014р. - страховим випадком та виплату страхового відшкодування у розмірі 12441,96грн. (а.с.17). Вказаний звіт та розрахунок сторонами не оскаржувалися. 16 липня 2014р. страхове відшкодування було виплачено ТОВ «Порше Лізінг Україна» шляхом перерахування на рахунок станції технічного обслуговування ЗС [PERSON] ТОВ, що підтверджується платіжним дорученням, листом та рахунком СТО, а саме рахунком-фактурою №КЗ00000469/КС000000510 від 24 червня 2014р. (а.с.15,18,19). Згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. ПАТ «СК «Уніка» після виплати страхового відшкодування, звернулась до відповідача із претензією про відшкодування шкоди (а.с.20). Відповідач отримав зазначену претензію, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с.20зв.). Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь суми, що була виплачена ТОВ «Порше Лізінг Україна» в рахунок страхового відшкодування. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь майнової шкоди в розмірі 12441,96грн., та витрат за сплату судового збору за рішенням суду в сумі 1218,00 підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір у справі складає 1218,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягнення з відповідача. На підставі ст. ст. 16, 979, 989, 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved