Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулась до суду з вказаним позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Сумській області, Сумської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є потерпілою у кримінальну провадженні № 12017200440003537 за ч. 1 ст. 186 КК України, яке з 19 вересня 2017 року знаходиться на досудовому розслідуванні Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області. Зазначає, що починаючи з 2017 року по 2020 рік проводиться тривале розслідування та необґрунтована процесуальна тяганина у кримінальному провадженні № 12017200440003537 від 19 вересня 2017 року. Так, слідчою (групою слідчих) Сумського ВП ГУНП в Сумській області не встановлено коло наявних свідків у вказаному кримінальному провадженні. Вона зверталась до Сумської місцевої прокуратури з приводу бездіяльності слідства, за наслідком чого процесуальним керівником Сумської місцевої прокуратури надано вказівки з метою активізації досудового розслідування, проте Сумським ВП ГУНП в Сумській області вказівки в повній мірі не виконані, кримінальне провадження не було активовано, досудове розслідування, яке тривало більше трьох років, розслідуване не було. Вказує, що всі ці дії спричинили їй моральні страждання, зумовлені тривалою невизначеністю спірних правовідносин, моральних страждань через втрату майна, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, подання скарг, порушенням її звичайного стилю та способу життя. Під час вчинення злочину [PERSON] отримала стрес і вона мала надію на те, що слідство розкриє злочин, знайдуть винних, адже вкрадена золота прикраса була для нею коштовною та значущою. Вважає, що держава в особі правоохоронного органу не змогла захистити її, а працівники поліції не змогли розкрити злочин. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди (компенсації) в розмірі 500 000 грн за надмірну тривалість, довготривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017200440003537 за ч. 1 ст. 186 КК України. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 29 січня 2021 року. У поданому 21 січня 2021 року відзиві на позовну заяву Сумська обласна прокуратура просить відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи його тим, що позивачка не надала до суду жодних доказів на підтвердження наявної заподіяної шкоди відповідачами, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та противоправними діями заподіювача. Зокрема, в матеріалах справи відсутні рішення суду, якими визнано дії чи бездіяльність посадових та службових осіб органів поліції чи прокуратури незаконними або протиправними, а також не вказано за яких подій, обставин, дій чи бездіяльності відповідачів спричинено моральну шкоду. Водночас, самі лише твердження позивачки щодо неналежного здійснення досудового розслідування не є належними та достатніми доказами на підтвердження протиправності, незаконності дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження. В матеріалах справи відсутні будь-які факти спричинених душевних страждань, втрати здоров`я внаслідок дій чи бездіяльності посадових та службових осіб органів досудового розслідування із зазначенням причинно-наслідкового зв`язку між наявними захворюваннями та діями відповідачів. 25 січня 2021 року від Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Зазначає, що позивачем не надано жодного допустимого доказу, з якого можна було встановити винну, протиправну діяльність або бездіяльність поліцейських Сумського ВП ГУНП в Сумській області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017200440003537. Позивач не зазначила, в чому саме полягає моральна шкода та не надано суду розрахунок розміру грошового відшкодування моральної шкоди. У поданому 27 січня 2021 року відзиві на позовну заяву Державна казначейська служба України просить відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з того, що на момент відкриття провадження у вказаній справи ні Державна казначейська служба України як самостійна юридична особа, ні працівники зазначеного державного органу не вчинили по відношенню до [PERSON] жодних протиправних дій, які могли б порушити її законні права та інтереси, а також заподіяти їй матеріальну та моральну шкоду. Зазначає, що позивачем не надано обґрунтованих доказів на підтвердження бездіяльності органів досудового розслідування. Крім того, визначена позивачкою сума відшкодування моральної шкоди є завищеною та необґрунтованою. 29 січня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 15 березня 2021 року за клопотанням представника позивача. 15 березня 2021 року протокольною ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 19 квітня 2021 року за клопотанням представника позивача. У поданій відповіді на відзив представник позивача [PERSON] - [PERSON] зазначає, що держава зобов`язана сплатити моральну шкоду за надмірну тривалість кримінального провадження і систематичну бездіяльність посадових осіб поліції. Так, всі заяви [PERSON] Сумським РУП ГУНП в Сумській області ігнорувалися, слідчі дії не проводились, важливі повідомлені обставини вчинення кримінального правопорушення також були ігноровані та не було здійснено перекваліфікацію злочину. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Вважає, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди. 19 квітня 2021 року Сумська обласна прокуратура подала до суду заперечення, в яких з доводами позивачки та її представника вони не погоджується. Вважає, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження глибини тривалості її душевних страждань, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та шкодою, на яку вона посилається, у зв`язку з чим підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. 19 квітня 2021 року протокольною ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 23 червня 2021 року за клопотанням представника позивача. 23 червня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 02 серпня 2021 року за клопотанням представника позивача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16 вересня 2021 року. 16 вересня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 07 жовтня 2021 року за клопотанням представника позивача. 07 жовтня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 12 листопада 2021 року у зв`язку з повідомленням про замінування будівлі суду. В даному судовому засіданні представники відповідачів Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Сумській області, Сумської обласної прокуратури заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши думку представників відповідачів, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до начальника Сумського ВП ГУНП в Сумській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення стосовно відкритого викрадення належного їй майна (грабежу) (а.с. 8). 19 вересня 2017 року за заявою [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за № 12017200440003537 та внесено відомості до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 186 КК України (а.с. 7). 03 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до Сумської місцевої прокуратури з клопотанням про надання інформації стосовно тих слідчих дій, які були проведені по вказаному кримінальному провадженню та надання інформації стосовно осіб, яким було повідомлено про підозру під час досудового розслідування, а також з проханням активізувати досудове розслідування (а.с. 9), на що Сумська місцева прокуратура у листі від 09 серпня 2018 року повідомила, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, з метою активізації досудового розслідування кримінального провадження прокурором надана вказівка щодо проведення слідчих (розшукових) дій (а.с. 11). Аналогічна за змістом відповідь надана Окружною прокуратурою міста Суми у листі від 05 квітня 2021 року за № 51-243-21 (а.с. 97). Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України)». Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. У пункті 32 постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування». Звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] посилалась на те, що через неправомірні дії слідчих, що виразились у надмірній тривалості кримінального провадження, їй спричинено неабияких моральних страждань, а тому вважає очевидним наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та заподіяною їй моральною шкодою. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведених норм права та встановлених фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що позивач не довела у встановленому законом порядку обставин завдання їй моральної шкоди діями прокурорів та слідчих. Зокрема, нею не надано у встановленому законом порядку копії судових рішень, якими встановлено факт протиправної дії чи бездіяльності уповноважених осіб органів досудового розслідування або прокуратури. Крім того, оскарження особою до суду прийнятих процесуальних рішень органом досудового розслідування (прокурором) під час кримінального провадження в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства. Реалізація такого механізму оскарження постанов слідчого у розумінні статті 23 ЦК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, в постановах від 27 березня 2019 року в справі № 243/9826/16-ц (провадження № 61-16543св18), від 11 лютого 2019 року в справі № 233/4186/16-ц (провадження № 61-17986св18), від 31 жовтня 2018 року в справі № 646/5224/17 (провадження № 61-7478св18), від 26 вересня 2018 року в справі № 638/12068/16-ц (провадження № 61-203св18) та від 26 травня 2021 року у справі № 161/3922/20 (провадження № 61-1514св21), які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Таким чином, лише незгода позивачки із прийнятими процесуальними рішеннями прокуратури та поліції, які можуть бути оскаржені нею в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування їй моральної шкоди. За таких обставин, оскільки позивачка не надала доказів, які б вказували на заподіяння їй моральної шкоди, не довела факту завдання їй моральної шкоди, протиправності дій відповідачів, причинного зв`язку між зазначеними фактами та відповідними негативними наслідками, які настали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed