Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

У жовтні 2011 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дарування земельної ділянки та державних актів частково недійсними, визнання прав користування земельними ділянками. У позовній заяві вказали, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 24.03.2009 було визнано право власності на 3/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказане рішення суду набрало законної сили та позивачі зареєстрували належну їм частку житлового будинку, тому вважають, що мають право на частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вважають, що після винесення наведеного вище рішення суду першої інстанції у позивачів виникли підстави для звернення до суду з позовом про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки, що посвідчений 16.12.2005 приватним нотаріусом [PERSON] Барського районного нотаріального округу за реєстром №2313. Крім того, позивачі вказують, що з повідомлення Гаївської сільської ради на ім'я адвоката [PERSON] від 17.03.2011 за №68 вони дізналися, що земельна ділянка по [ADDRESS], приватизована і видано державний акт власнику землі, до вказаного листа було додано копію рішення виконкому Гаївської сільської ради Барського району про передачу у приватну власність земельних ділянок [NUMBER] від 28.11.1995, з якого позивачі дізналися, що [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га, з яких: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,35 га - для ведення особистого селянського господарства. Позивачі вважають, що оскільки частина житлового будинку належить їм як членам колишнього колгоспного двору, то їм належить і право користування земельною ділянкою біля цього будинку. Позивачі вказують, що мають право на земельну ділянку у розмірі, що відповідає 3/5 частини, оскільки вони є власниками відповідної частини у будинку, господарських будівлях та спорудах. Крім того, позивачі зазначають, що про існування договорів дарування їм стало відомо при слуханні справи, яке закінчилося ухваленням рішення 24.03.2009, тому вважають, що строк позовної давності вони не пропустили. Позивачі вважають, що договори дарування земельних ділянок порушують їх права як членів колгоспного двору, що був розташований по [ADDRESS], тому звернулися до суду та просили визнати договори дарування земельних ділянок та державні акти частково недійсними, визнати право користування земельними ділянками за позивачами. Поряд з цим, у жовтні 2011 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до Барського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про поділ будинку у натурі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 24.03.2009, про яке йшлося вище, за позивачами, крім іншого, визнано право власності на 3/5 частини житлового будинку по [ADDRESS]. На виконання рішення суду позивачі зареєстрували своє право власності у Барському районному бюро технічної інвентаризації. Оскільки між сторонами виник спір щодо виділення часток у натурі, то позивачі змушені звернутися до суду з позовом та просили виділити у натурі 3/5 частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], що належить позивачам на праві власності. 12.06.2013 справа за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дарування земельної ділянки та державних актів частково недійсними, визнання прав користування земельними ділянками після виходу у відставку головуючого у справі судді Хлопецького О.С. прийнята до розгляду суддею Питель О.В. 10.01.2014 за клопотанням представника позивачів [PERSON] справа за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області до [PERSON] та [PERSON] про визнання договорів дарування земельних ділянок та державних актів частково недійсними, визнання прав користування земельними ділянками та визнання недійсним рішення виконкому була об'єднана зі справою за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про поділ будинку у натурі у одне провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє від свого імені, а також на підставі довіреності від 16.08.2013 є представником позивача [PERSON] (том 2 а.с. 85), позовні вимоги підтримала повністю з підстав, що викладені у позовних заявах. Додатково зазначила, що будучи підлітком, повністю допомагала у будівництві спірного будинку, тоді як її сестра [PERSON] була ще дитиною та нічого не могла робити. Крім того, позивач доглядала за матір'ю - [PERSON], коли тій було погано після інсульту. У подальшому позивач, коли вже мала свою сім'ю, доглядала та утримувала свою молодшу сестру - [PERSON] Таким чином, позивач [PERSON] вважає, що відповідачі вчиняють несправедливо відносно неї та вважає, що має право на 3/5 частини земельних ділянок, які отримала у власність [PERSON], та подарувала [PERSON] Щодо позовних вимог про поділ будинку, вказала, що спільно користуватися будинковолодінням з відповідачами неможливо, оскільки відповідач [PERSON] часто застосовує до неї фізичну силу. Після отримання висновку експертизи, пояснила суду, що бажає поділити будинок за варіантом №3 висновку №718 комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, зокрема, просила виділити позивачам житлові кімнати 1-4, 1-5, 1-6, веранду І та хлів добудову «Б2», хлів добудову «Б3», погріб під літньою кухнею «Б4», колодязь №4, відповідачам - коридор 1-1, кухню 1-2, кладову 1-3, а також ганок «а1», хлів «Б», літню кухню «Б1», паркан №1. Земельні ділянки просила поділити також за варіантом №3 вказаного вище висновку експертизи. У зв'язку з відхиленням від ідеальних часток не заперечила сплатити відповідачам 4011,00 грн. Зауважила, що наполягає на тому, щоб саме їй у власність було виділено колодязь, оскільки вона сама його будувала і доглядає за ним, крім того, саме біля колодязя її неодноразово била відповідач [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовних заявах. Пояснив, що бажає поділити будинок та земельні ділянки за варіантом №3 висновку №718 комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи: виділити позивачам житлові кімнати 1-4, 1-5, 1-6, веранду І та хлів добудову «Б2», хлів добудову «Б3», погріб під літньою кухнею «Б4», колодязь №4, відповідачам - коридор 1-1, кухню 1-2, кладову 1-3, а також ганок «а1», хлів «Б», літню кухню «Б1», паркан №1. У зв'язку з відхиленням від ідеальних часток не заперечив сплатити відповідачам 4011,00 грн. Представник позивачів [PERSON], яка діє на підставі ордерів серії ВН №021197, №021198 та витягів з договорів (том 2 а.с. 83-86), у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовних заявах. Просила суд визнати договори дарування земельної ділянки та державні акти частково недійсними, оскільки вказані документи порушують права позивачів як членів колишнього колгоспного двору та визнати за позивачами право користування земельними ділянками, що знаходяться по [ADDRESS], оскільки позивачі є власниками 3/5 частини будинку, господарських будівель та споруд. А також просила поділити у натурі будинковолодіння за варіантом №3 висновку №718 комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, стягнувши з позивачів на користь відповідачів 4011,00 грн компенсації за відхилення від ідеальної частки. Зауважила, що згода співвласників у разі виділення частки на отримання компенсації законодавством передбачається лише у разі неможливості поділу речі, оскільки у даному випадку існує технічна можливість поділу будинковолодіння, то згода відповідачів на отримання компенсації не є обов'язковою. Відповідач [PERSON], її представники [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ВН №023510 від 15.01.2014 та витягу з договору (том 2 а.с. 181-182), та [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 04.03.2014 (том 3 а.с. 22), та відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дарування земельної ділянки та державних актів частково недійсними, визнання прав користування земельними ділянками не визнали, а позовні вимоги про поділ будинку у натурі визнали частково з підстав, викладених у письмових запереченнях (том 2 а.с. 193-198). Зокрема, вимоги про визнання договорів дарування земельних ділянок вважають безпідставними, оскільки останні були укладені з дотриманням усіх вимог законодавства, крім того, позивачами не наведено жодної підстави, визначеної законом, для визнання недійсними договорів. Відповідачі та їх представники не вважають, що оспорюваними договорами порушено право позивачів як членів колишнього колгоспного двору, оскільки відповідно до законодавства, чинного на період дії колгоспного двору, не було передбачено виникнення у членів колгоспного двору прав на земельну ділянку. Поряд з цим, відповідач [PERSON] заявила про застосування наслідків пропущення строку позовної давності щодо вимог позивачів про визнання частково недійсними договорів дарування земельних ділянок про що подала письмові заяви (том 2 а.с. 168-169, 217-218). У заявах вказала, що про існування вказаних договорів позивачам стало відомо у серпні 2008 року коли вона ([PERSON]) звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та зняття з реєстрації, оскільки ще у позовній заяві вказала, що земельні ділянки по [ADDRESS] [PERSON] подарувала їй. Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання вказаних договорів дарування частково недійсними у жовтні 2011 року (тобто через 3 роки і 3 місяці), тому відповідач вважає, що вони пропустили строк позовної давності та просила відмовити у задоволенні вказаних вимог. Позовні вимоги про визнання недійсним рішення виконкому сільської ради, згідно якого [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки у порядку приватизації, відповідачі вважають безпідставними, оскільки оспорюване рішення було прийнято відповідно до Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок», зокрема, [PERSON] отримала у приватну власність земельні ділянки, що були їй надані у користування, що відповідає положенням вказаного Декрету КМУ. Оскільки спірні земельні ділянки не надавалися у користування позивачам, то при проведенні приватизації їх права не було порушено. Також відповідно до змісту письмових заперечень відповідачі вважають безпідставними вимоги позивачів про визнання за ними права користування земельними ділянками, оскільки відповідно до земельного законодавства громадяни набувають права користування та права власності на земельні ділянки за рішеннями органів виконавчої влади або місцевого самоврядування у межах їх повноважень. Оскільки таких рішень щодо позивачів не приймалося, то останні не набули право користування спірними земельними ділянками, а суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування. Крім того, відповідачі вважають необґрунтованими посилання позивачів на те, що вони мають право на 3/5 частини земельних ділянок, оскільки є співвласниками (у розмірі 3/5) будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], з огляду на те, що відповідно до земельного та цивільного законодавства, що діяло на момент набуття позивачами права власності на частину будинку та господарських будівель, позивачі можуть претендувати лише на частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Щодо вимог позивачів про поділ житлового будинку, то відповідачі визнали дані вимоги частково, згодні, що виділення часток у натурі є необхідним, однак, заперечили проти запропонованого позивачами варіанту №3 висновку №718 комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи. Відповідно до вказаного варіанту позивачам слід виділити: житлові кімнати 1-4, 1-5, 1-6, веранду І, хлів добудову «Б2», хлів добудову «Б3», погріб під літньою кухнею «Б4», колодязь №4, відповідачам - коридор 1-1, кухню 1-2, кладову 1-3, ганок «а1», хлів «Б», літню кухню «Б1», паркан №1, та компенсувати 4011,00 грн за відхилення від розміру ідеальної частки. Відповідачі не погодилися з наведеним варіантом поділу, оскільки усі житлові кімнати відходять позивачам, тоді як для сім'ї [PERSON], яка складається з шести членів: сама відповідач, її мати - [PERSON], чоловік відповідача [PERSON], та троє їх малолітніх дітей, не залишається жодної житлової кімнати. На зауваження позивачів, відповідачі не заперечили, що частково під житлову кімнату вони облаштували кухню 1-2, оскільки шість членів сім'ї не можуть мешкати у одній кімнаті 1-4, що на даний час перебуває у користуванні відповідачів. Облаштування у кухні 1-2 спальних місць відповідачі не вважають підставою для позбавлення їх єдиної житлової кімнати, що перебуває у їх користуванні. Зауважили, що експертом не було враховано дані інтереси відповідачів, а також те, що у приміщеннях 1-1, 1-2, 1-3 та 1-4, якими з 1995 року фактично користуються відповідачі, виконано капітальний ремонт (проведено газове опалення, вікна замінено на метало-пластикові, повністю замінено підлогу), крім того, у господарській будівлі «Б1» проведено відповідачем газопостачання та облаштовано літню кухню, яку відповідач використовує для ведення господарства. Відповідачі вказують, що виділення вказаних приміщень у власність позивачів, завдасть значної шкоди відповідачам. Крім того, відповідачі зазначили, що не можуть залишитися без доступу до питної води та просили залишити у спільному користуванні колодязь. Поряд з цим, відповідачі звернули увагу суду, що відступ від ідеальної частки за запропонованим позивачами варіантом дорівнює 8,84 м2 та категорично відмовилися від отримання компенсації за зменшення належної їм частки у будинку, господарських будівлях та спорудах. Натомість, відповідачі у судовому засіданні пояснили, що не заперечують щодо поділу будинку, господарських будівель та споруд за визначеним експертом у ході додаткової експертизи варіантом, що викладений у таблиці №7 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №210 (том 3 а.с. 45-63). Зазначили, що відповідно до вказаного варіанту відхилення від розміру ідеальної частки дорівнює 5,86 м2, а також погодилися на отримання компенсації за зменшення їх частки у домоволодінні у розмірі 2639,00 грн. Щодо поданої відповідачем заяви про застосування наслідків пропущення строку позовної давності, позивачі подали заяву про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку. Заява аргументована тим, що [PERSON] та [PERSON] не могли звернутися до суду раніше, оскільки [PERSON] не працювала, що підтверджується даними довідки, а [PERSON] разом зі своєю цивільною дружиною виховують чотирьох дітей, тому через матеріальні труднощі вони не мали можливості сплачувати судові витрати. Крім того, вважали, що якщо вони є власниками 3/5 будинку, то і земля переходить за ними у відповідному розмірі. Просили наведені обставини визнати поважними причинами пропуску строку звернення до суду з позовом та поновити його (том 3 а.с. 73-74). Відповідачем [PERSON] було подано заперечення на клопотання позивачів про поновлення пропущеного строку позовної давності. Заперечення аргументовано тим, що доводи, викладені у клопотанні, є надуманими, необґрунтованими та не відповідають дійсності та не перешкоджали позивачам звернутися до суду вчасно (том 3 а.с. 87). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів - Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області у судові засідання не з'являлися, про день час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, подавали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Своє ставлення до позовних вимог суду не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступні обставини справи щодо позовних вимог про визнання договорів дарування земельних ділянок та державних актів частково недійсними, визнання прав користування земельними ділянками та визнання недійсним рішення виконкому. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 24.03.2009 було визнано частково недійсним рішення виконкому Барської районної ради №313 від 17.09.1987, визнано частково у частині 3/5 недійсним свідоцтво про право власності на жилий будинок по [ADDRESS] від 22.10.1987, визнано частково недійсним у частині 3/5 договір дарування, що посвідчений 16.12.2005 за реєстром №2313 приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу [PERSON], визнано право власності на 3/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (том 2 а.с. 18-19). Вказане рішення Барського районного суду Вінницької області від 24.03.2009 набрало законної сили 17.07.2009 на підставі ухвали апеляційного суду Вінницької області, якою дане рішення залишено без змін (том 2 а.с. 20-22). Право власності на 3/5 частини житлового будинку зареєстровано за позивачами, про що свідчать дані копії реєстраційного посвідчення від 21.09.2009 (том 2 а.с. 23); на 3/5 частини будинку по [ADDRESS] відкрито окремий погосподарський номер, що підтверджується даними копії рішення виконавчого комітету Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області №45 від 10.11.2009 (том 2 а.с. 25). 16.12.2005 [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS], що підтверджується даними копії договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за №2313 (том 2 а.с. 26, том 3 а.с. 97, 98). Відповідно до змісту договору відчужувана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №208159, виданого 02.03.2004 виконкомом Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області на підставі рішення 5 сесії 4-го скликання від 21.07.2003. 16.12.2005 [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку розміром 0,3742 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS], що підтверджується даними копії договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за №2316 (том 3 а.с. 99, 100). Відповідно до змісту договору відчужувана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №208158, виданого 02.03.2004 виконкомом Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області на підставі рішення 5 сесії 4-го скликання від 21.07.2003. [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №358322 від 18.04.2007 (а.с. 27), а також земельної ділянки розміром 0,3742 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №358323 від 18.04.2007 (а.с. 28). Відповідно до даних копії рішення виконавчого комітету Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області №121 «б» від 28.11.1995,

Outcome: partial