Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким продовжити їй строк у 3 місяці для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] та продовжити їй строк у 3 місяці для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , мотивуючи це тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , а [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батьків відкрилась спадщина на земельні частки (паї) площею 6,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) кожна, розташовані на території Безім`янської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. В липні 2017 року, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову у зв`язку з пропуском строку, встановленого законодавством для прийняття спадщини. Вона не мала змоги звернутись у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки в 1998 році отримала травму головного мозку, після якої потребувала продовження лікування стаціонарно, а потім амбулаторно, уникати стресів та сонячного світла, а також регулярно проходити перевірку не менш як 2-3 рази на рік. До теперішнього часу вона знаходиться на обстеженні у лікарів, стан її здоров`я важкий. Крім того, з 2000 року її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , тяжко хворів та постійно потребував стороннього догляду, вона протягом 16 років його доглядала та не мала можливості виїхати за межі м. Білгород-Дністровського, де постійно проживає. До того, лікування її та чоловіка потребувало значних коштів. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Справа отримана Арцизьким районним судом Одеської області, відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу розподілено судді Череватій В. І. та ухвалою суду від 12.09.2019 року справу було прийнято до провадження та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено за правилами загального позовного провадження з стадії підготовчого засідання (Том 2 а. с. 2 ). Ухвалою суду від 23.10.2019 року підготовче провадження у справі було закінчене та справу призначено до розгляду по суті (Том 2 а. с. 17). Позивач [PERSON] та її представник адвокат Турута Є. І. у судове засідання не з`явились, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, згідно якій позов підтримали та просили суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Давиденко К.В. у судове засідання не з`явились, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, сзгідно якій позов не визнали та просили суд у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - завідувач Саратської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач народилась [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 28.07.2017 року (а. с. 8). Згідно копій Свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та серії [NUMBER] батько позивача [PERSON] помер [INFO] , а її мати [PERSON] померла [INFO] , обоє в с. Безім`янка Татарбунарського району Одеської області (а. с. 9-10). Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.11.2017 року позов [PERSON] задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 11-12). Відповідно до довідки серії МСЕ № 022638 та пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково, отримує пенсію (копії на а. с. 6-7) З матеріалів справи, а саме копій епікризів підтверджується, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 15.05. по 05.06.1998 року, з 30.11. по 22.12.2000 року, з 07.05. по 28.05.2001 року, з 05.11 по 26.11.2001 року, з 13.03. по 02.04.2002 року, з 29.05. по 14.06.2002 року, з 20.11. по 10.12.2003 року, з 03.02. по 24.02.2003 року, з 17.05. по 03.06.2004 року. Крім того, у 2007 році вона перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні, та з 03.06. по 10.06.2014 року - на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Білгород-Дністровської центральної міської лікарні (а. с. 19-29, 30, 31). Тобто зазначеними матеріалами справи підтверджується, що позивач дійсно хворіє з 1998 року до теперішнього часу, постійно потребує лікування. З копій: довідки про причину смерті № 001716 від 29.10.2016 року та Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видно, що [PERSON] , чоловік позивача, помер [INFO] . Зазначене також вбачається з копій медичної карти стаціонарного хворого та протоколу патологоанатомічного дослідження № 368 від 29.10.2016 року (а. с. 13, 14-15, 16). Нотаріусом на заяви [PERSON] щодо прийняття спадку після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] повідомлено, що Татарбунарською районною державною нотаріальною конторою Одеської області були заведені спадкові справи № 544/2003 та № 578/2003, які передані на зберігання до Одеського державного нотаріального архіву (а. с. 42-43). Як вбачається з копій спадкових справ до майна померлих [PERSON] та [PERSON] , заведених Татарбунарською державною нотаріальною конторою 20.12.2003 року та 09.12.2003 року [PERSON] звернулась на адресу нотаріальної контори із заявами про видачу Свідоцтв про право на спадщину після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] та отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) площею 6,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що залишилась після смерті [PERSON] , та Свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) площею 6,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що залишилась після смерті [PERSON] (а.с. 96 - 121). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей\~12,\~\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Частина перша\~статті 58 Конституції\~визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами першою, третьою\~статті 5 ЦК України\~передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Спадкодавець [PERSON] помер у 2002 році, а спадкодавець [PERSON] померла 2001 року, тобто під час дії\~ [PERSON] . В п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7\~роз`яснено, відносини спадкування регулюються правилами\~Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З огляду на вказані положення до спірних цивільних правовідносин у сфері спадкування підлягають застосуванню норми\~ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року), оскільки предметом позову додатковий строк на прийняття спадщини, яка відкрилась до 2004 року. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також вказано, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм\~ЦК України, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема\~ЦК УРСР. Зазначене положення підтверджується висновками викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року № 14-608цс18 (справа № 145/797/15-ц) та Верховним Судом у постанові від 15 травня 2019 року № 61-39068св18 (справа № 391/769/17). Згідно з ч. 1\~ст. 524 ЦК УРСР\~спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до\~ст. 525 ЦК УРСР\~часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в\~статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). За\~ст. 530 ЦК УРСР\~при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Пунктом 5 ч. 1\~ст. 555 ЦК УРСР\~було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.\~ЦК УРСР\~не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави.\~Норми п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей\~ ЦК \~застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги\~шостої ЦК\~може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм\~статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм\~ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема\~ЦК УРСР. Згідно\~ст. 548 ЦК УРСР\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями\~ст. 549 ЦК УРСР\~визначені дії, що свідчать про прийняття спадщини. Згідно приписів вказаної статті визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 550 ЦК УРСР\~строк для прийняття спадщини, встановлений\~статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Поважними причинами пропуску строку для\~\~ прийняття спадщини визнаються тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців та місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту і інші. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», передбачений\~\~статтею 549 ЦК УРСР шестимісячний\~строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Обговорюючи питання, про можливість продовження судом строку для прийняття спадщини, встановленого\~ст. 549 ЦК України\~в редакції 1963 року, суд враховує фактичний час, який пропустила позивач при подачі заяви для прийняття спадщини\~більше 16 років, враховує доводи позивача про поважність причин пропуску цього строку. Так, позивач вважає, що пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини у зв`язку зі станом здоров`я та важким матеріальним становищем. Вона є інвалідом другої групи з 1995 року, постійно хворіє до теперішнього, потребує догляду лікарів, крім того її чоловік [PERSON] з 2001 року також хворів, що потребувало постійного догляду за ним. Посилання представника відповідача про те що у позивача було достатньо строку для прийняття спадщини спростовується матеріалами справи. Згідно з ч. 2\~ст. 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає встановленим, що позивач як спадкоємець за законом, має право на зазначену вище спадщину, однак не може оформити свої права, так як у передбачений законом строк своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, так як знаходилась на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 15.05. по 05.06.1998 року, з 30.11. по 22.12.2000 року, з 07.05. по 28.05.2001 року, з 05.11 по 26.11.2001 року, з 13.03. по 02.04.2002 року, з 29.05. по 14.06.2002 року, з 20.11. по 10.12.2003 року, з 03.02. по 24.02.2003 року, з 17.05. по 03.06.2004 року. Крім того, у 2007 році вона перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні, та з 03.06. по 10.06.2014 року - на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Білгород-Дністровської центральної міської лікарні. На підставі викладеного,

Outcome: approved