Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,1654 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. 14 грудня 2016 року позивачем було отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна з якої їй стало відомо, що відповідно до постанови гловного державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції м. Вінниця про відкриття виконавчого провадження від 18 жовтня 2007 року, накладено арешт на належне їй рухоме та нерухоме майно, в тому числі на вищезазначену земельну ділянку. Дане виконавче провадження було відкрито в зв'язку з примусовим виконанням наказу по справі за № 2/244-07, виданим Господарським судом Вінницької області від 17 вересня 2007 року про стягнення з ПП [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» коштів у сумі 155753 грн. 09 січня 2009 року постановою Господарського суду Вінницької області по справі № 10/202-08 позивача, як приватного підприємця визнано банкрутом, а відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 05 листопада 2009 року про затвердження звіту, ліквідаційного балансу банкрута та припинення провадження у справі було припинено підприємницьку діяльність позивача та виключено її з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності. Провадження у справі було припинено. В зв'язку з цим зобов'язання позивача перед ПАТ «Державний ощадний банк України» є погашеним, що підтверджується довідкою банку. Проте провести скасування накладеного арешту Центральний відділ ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, як правонаступник Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції у м. Вінниця не має можливості, оскільки в даному відділі відсутні на виконанні виконавчі провадження, в зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про скасування арешту з належного їй майна, який накладений відовідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 жовтня 2007 року головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції м. Вінниця. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовну заяву підтримали, посилаючись на обставини зазначені в ній. Крім того, представник позивача зазначив, що ПП [PERSON] мала заборгованість перед банком, в зв'язку з чим було накладено арешт на її майно. Однак, 09 січня 2009 року постановою Господарського суду Вінницької області останню, як приватного підприємця було визнано банкрутом, тому відповідно до чинного законодавства арешт з її майна знімається, а борги рахуються погашеними, в зв'язку з чим просить позов задовольнити та скасувати арешт з майна [PERSON] Представник банку - [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.Пояснив, що на день розгляду справи в суді борг [PERSON] перед банком не погашений, тому заперечує проти задоволення позову.Крім того наголосив, що позивач не повідомляла про наявність у неї земельної ділянки. Представник третьої особи - «Центрального відділу ДВС м. Вінниця в судове засідання не з»явився, однак головний державний виконавець Медяний В.Г., надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 26 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією, [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,1956 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с. 7). Постановою головного державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції м. Вінниці Медяного В.Г. від 18 жовтня 2007 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на зареєстроване нерухоме майно та зареєстровані транспортні засоби, що належать боржнику ПП [PERSON] (а.с. 8). 09 січня 2009 року Господарський суд Вінницької області постановив визнати боржника - ПП [PERSON] банкрутом. Відкрити ліквідаційну процедуру. Строк ліквідаційної процедури 6-ть місяців. Ліквідатором банкрута призначити ВАТ «Державний Ощадний банк України» м. Київ вул. Госпітальна, 12-Г в особі філії - Вінницьке обласне управління м. Вінниця вул. Соборона, 71. ВАТ«Державний Ощадний банк України» м. Київ вул. Госпітальна, 12-Г в особі філії - Вінницьке обласне управління м. Вінниця вул. Соборона, 71 виконати вимоги п. 3 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (а.с. 11). Згідно ухвали Господарського суду Вінницької області від 05 листопада 2009 про затвердження звіту, ліквідаційного балансу банкрута та припинення провадження у справі затреджено звіт наданий ліквідатором суб'єкта підприємницької діяльності - [PERSON] Припинено підприємницьку діяльність [PERSON] Виключено з Державного реєстру суб'єктів підприємницької діяльності - [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта на майно [PERSON] накладено арешт (а.с 13-14). Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин), з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого божника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається. Частиною 6 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин) вимоги, кредиторів не задоволенні за недостатністю майна, вважаються погашеними. Згідно копії довідки № 31/03-27/3043 від 01 грудня 2016 року, виданої Вінницьким обласним управлінням АТ «Ощадбанк» 19 грудня 2002 року [PERSON] отримала кредит в сумі 150000 грн згідно кредитного договору № 152 від 19 грудня 2002 року, який 16 серпня 2003 року був списаний шляхом відшкодування основного боргу за рахунок резерву АТ «Ощадбанк». Станом на 30 листопада 2016 року заборгованість по кредиту та відсотках відсутня (а.с. 9). Як вбачається з повідомлення Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 44745/07-35/8 від 05 грудня 2016 року згідно єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчі провадження за 2007 рік відносно [PERSON] на виконанні не перебували (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним головним державним виконавцем Ленінського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції м. Вінниці Медяним В.Г. арештом на майно, що належить [PERSON] порушуються права позивача як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Не заслуговують на увагу твердження представниа відповідача про те, що борг [PERSON] перед банком не погашений, оскільки згідно довідки, яка видана самим відповідачем, 16 серпня 2003 року борг був списаний шляхом відшкодування основного боргу за рахунок резерву АТ «Ощадбанк». Станом на 30 листопада 2016 року заборгованість по кредиту та відсотках відсутня. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача накористь позивача 551,20 грн судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved