overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У вересні місяці 2014 року позивачі звернулися із позовом до суду, який мотивують тим, що вони є співвласниками квартири за [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає колишній чоловік доньки [PERSON], [PERSON], 1989 року народження, що підтверджується довідкою про склад сім»ї та прописку. Відповідач з кінця жовтня 2012 року у квартирі не проживає, нею не користується, місце проживання його невідоме. 26.07.2013 року шлюб між [PERSON] та відповідачем розірвано. Факт не проживання відповідача у квартирі підтверджується актом, складеним будинкоуправлінням №2 на підставі свідчень мешканців будинку та показами свідків. Реєстрація відповідача у належній їм квартирі обмежує їхні права як власників, тому просять усунути перешкоди в користуванні житлом, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на житло. В судовому засіданні заявлені вимоги позивач [PERSON] підтримав. Суду пояснив, що факт не проживання відповідача у належній їм квартирі підтверджується показами свідка [PERSON] та актом будинкоуправління №2. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, подали заяву про рогляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом достовірно установлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та їх донька [PERSON] є співвласниками квартири за [ADDRESS] на підставі договору міни квартир, посвідченого 09 серпня 1995 року державним нотаріусом Першої Хмельницької нотаріальної контори. У вказаній квартирі зареєстрований з 07.09.2012 року, але не проживає, колишній чоловік позивача, [PERSON], що підтверджується довідкою за №758 від 12 вересня 2014 року. 26 липня 2013 року шлюб відповідача із [PERSON] розірвано. Факт не проживання відповідача [PERSON] підтверджується актом будинкоуправління №2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького він узгоджується із показами свідка [PERSON], котрий підтвердив, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] більше року не проживає та місцеперебування його у зв»язку із розірванням шлюбу із [PERSON]. невідоме. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, слід визнати відповідача таким, що втратив право на проживання у означеній квартирі відповідно до вимог статті 405 Цивільного кодексу України, позаяк відповідач [PERSON], як колишній член сім»ї власника житла, відсутній понад один рік як член сім»ї співвласника квартири без поважних на те причин, не проживає у цій квартирі та не користується нею, не несе витрат по утриманню квартири, однак залишається бути зареєстрованою у ній. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У вересні місяці 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 24 вересня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 577. Від спільного проживання мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Із-за постійних суперечок і конфліктів подружнє проживання надалі позивачка вважає недоцільним. Шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Просила суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про що надав відповідну заяву. Позовні вимоги визнав. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що подальше збереження сім?ї і примирення сторін не можливе, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У вересні місяці 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина. Спадщина складається з житлового будинку із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], земельної ділянки площею 2,28 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ПЛ № 080148 виданого 05 квітня 2004 року Чорнухинською райдержадміністрацією. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею свого батька [PERSON], і за законом має право на спадкування майна померлого, житлового будинку із господарськими будівлями та земельної ділянки, так як її рідний брат [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, просила суд визнати право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та земельну ділянку за нею. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON]. Після смерті якого залишилась спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка площею 2,28 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №080148 виданого 05 квітня 2004 року Чорнухинською районною державною адміністрацією. Позивачка є донькою померлого [PERSON], і відноситься відповідно до ст.1261 ЦК України до першої черги осіб, які спадкують майно за законом, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу. Брат позивачки [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією паспорта та копією заяви від 11 вересня 2014 року. Оскільки позивачка [PERSON] є спадкоємицею майна свого батька [PERSON] за законом вона має право на спадкування майна померлого - земельної ділянки площею 2,28 га та житлового будинку із господарськими будівлями. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та земельну ділянку за позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У вересні місяці 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] померла її мати - [PERSON].. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,83 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ПЛ № 043017 виданого Луговиківською сільською радою 22 червня 2000 року. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею своєї матері [PERSON], і за законом має право на спадкування майна померлої, земельної ділянки, інші спадкоємці відсутні просила суд визнати право власності на земельну ділянку за нею. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву, в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі, проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина - земельна ділянка площею 2,83 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка є дочкою померлої і відноситься відповідно до ст.1261 ЦК України до першої черги осіб, які спадкують майно за законом, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу. Інші спадкоємці майна [PERSON] відсутні. Оскільки позивачка [PERSON] є спадкоємицею майна своєї матері [PERSON] за законом вона має право на спадкування майна померлої - земельної ділянки площею 2,83 га. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.» Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на землю за позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У вересні місяці 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] померла його баба - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,83 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ПЛ № 043186 виданого Луговиківською сільською радою 11 січня 2004 року. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею своєї баби [PERSON], і за законом має право на спадкування майна померлої, земельної ділянки, так як мати позивачки [PERSON] спадкоємиця [PERSON] за заповітом відмовилася від прийняття спадщини на користь доньки, просила суд визнати право власності на земельну ділянку за нею. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву, в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі, проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивачки - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина - земельна ділянка площею 2,83 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ПЛ №043186 виданого Луговиківською сільською радою 11 січня 2004 року. За заповітом, посвідченим секретарем виконкому Луговиківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області 25 лютого 2008 року, [PERSON] заповіла належне їй майно матері позивачки [PERSON]. Мати позивачки [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON], що підтверджується відповідною заявою від 10 лютого 2014 року, завіреної секретарем Луговиківської сільської ради. Позивачка [PERSON], має бажання прийняти спадщину, але не має змоги оформити право на спадщину скориставшись послугами нотаріуса. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Оскільки позивачка [PERSON] є спадкоємицею майна своєї баби [PERSON] за законом вона має право на спадкування майна померлої - земельної ділянки площею 2,83 га. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.» Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на землю за позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У вересні місяці 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] року померла її баба - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,39 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯМ №153195 виданого на підставі розпорядження Чорнухинської районної державної адміністрації від 05 травня 2005 року. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею своєї баби [PERSON] і за законом має право на спадкування майна померлого, земельної ділянки, так як інші спадкоємці донька померлої [PERSON], та син [PERSON] відмовилися від спадщини на її користь, просила суд визнати право власності на земельну ділянку за нею. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву, в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі, проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла баба позивачки - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина - земельна ділянка площею 3,39 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯМ № 153195 виданого на підставі розпорядження Чорнухинської районної державної адміністрації від 05 травня 2005 року. Позивачка є онукою померлої і за законом має право на спадкування її майна, що підтверджується свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про укладення шлюбу. Родинні відносини спадкодавця із спадкоємницею підтверджуються свідоцтвом про народження батька спадкоємниці. Батько позивачки [PERSON] та тітка [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON], що підтверджується відповідною заявою від 09 вересня 2014 року. Оскільки позивачка [PERSON] є спадкоємицею майна своєї баби [PERSON] за законом вона має право на спадкування майна померлої - земельної ділянки площею 3,39 га. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.» Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на землю за позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У вересні місяці 2014 року Хмельницький національний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON], який мотивує тим, що 25.01.2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір за №51390 про надання освітніх послуг. Відповідно до наказу за №28-с по Хмельницькому національному університету від 02.04.2012 року відповідач був поновлений як раніше відрахований з навчального закладу. [PERSON] за умовами укладеного договору мав своєчасно вносити плату за отримання освітніх послуг, у розмірах та в строки, встановлені договором. Зокрема пунктом 4.5 договору плата за поточний семестр вноситься не пізніше, ніж за десять днів до початку семестру. Проте відповідач покладені на нього обов»язки договором не виконав та заборгованості за договором по оплаті освітніх послуг за дев»ятий семестр 2013-2014 року згідно довідки за №28 від 14.07.2014 року в розмірі 530,0 грн. не сплатив. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що на виконання умов договору за №51390 від 25.01.2012 року укладеного між Хмельницьким національним університетом та [PERSON] про надання освітніх послуг виконавець взяв на себе зобовязання за рахунок коштів студента надавати освітні послуги. За умовами договору вартість освітньої послуги у семестрі становить 2650 грн. (пункт 4.2 договору). Наказом ректора університету №28-с від 02.04.2012 року поновлено відповідача, як раніше відрахованого на 3 курс (6 семестр). Відповідно до довідки за №28 від 14.07.2014 року плата за дев»ятий семестр 2013-2014 навчального року становить 530 грн., яка відповідачем не сплачена. За ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов»язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед позивачем. Тому стягнення з відповідача підлягає заборгованість по оплаті послуг в розмірі 530 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У вересні місяці 2015 року [PERSON] звернулася до [PERSON], третя особа відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб АНД РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що житловий будинок № 89 по вул. Гудкова в м.Дніпропетровську належить їй на праві приватної власності. У вказаному домоволодінні зареєстрована її донька, [PERSON], [INFO]. Відповідач з червня 2014 року у домоволодінні не проживає, за комунальні послуги не сплачує, жилою площею будинку не користується, виїхала в інше місце проживання. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилою площею житлового будинку № 89 по вул. Гудкова в м. Дніпропетровську. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення прийняти згідно норм чинного законодавства. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2000р., позивачу на праві особистої приватної власності належить житловий будинок № 89 по вул. Гудкова в м. Дніпропетровську. В домоволодінні зареєстрована донька позивача, [PERSON], [INFO], яка з червня місяця з 2014 року виїхала з будинку в інше місце проживання, з того часу в будинку не проживає, жилою площею не користується, за комунальні послуги не сплачує. Вказана обставина підтверджується показами свідків: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, як відповідач більше року не проживає в житловому будинку № 89 по вул. Гудкова в м. Дніпропетровську, житловою площею будинку не користується, суд вважає її такою, що вона втратила право користування жилою площею цього будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У вересні місяці 2015 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на повнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] на період навчання. Позивач зазначає, що від спільного проживання з відповідачем, у них народився син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу не надає, про розвиток дитини не піклується, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Зважаючи на викладене вище, позивач просить на підставі ст.ст.199-200 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітньої дитини на період навчання аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно починаючи з дня предявлення позову до закінчення навчання. У судове засідання позивач не зявилася, направленим до суду листом просиларозглядати справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду свої заперечення. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що під час спільного проживання позивача та відповідача, у них народився син, [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки, [PERSON] є студентом І курсу денного відділення національного гірничного університету. Відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на навчання не надає, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісяця до закінчення дитиною навчання, починаючи з дня подачі позову до суду.

Outcome: approved