Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до Завітенської сільської ради Ленінського району Автономної Республіки Крим, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Горючкіна Олена Миколаївна, про визнання права власності у порядку спадкування за законом, у якому просила суд визнати право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, що розташована за адресою: Україна, Автономна Республіка Крим, Ленінський р-н, на території Завітненської сільської ради, СТ «Пантіклей», ділянка № [NUMBER] ; [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки: 01227828000:05:001:0384, 0122782800:05:001:0385, після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , у порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] , про що 08 березня 2019 року складено актовий запис № 2849 та видано свідоцтво про смерть. Відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 56466022 від 10 червня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горючкіною Оленою Миколаївною заведено спадкову справу № 2/2019 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцями першої черги майна померлого є дочка [PERSON] (за законом) та син [PERSON] (за заповітом). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на земельну ділянку, площею 0, 1200 га, що розташована за адресою, Україна, Автономна Республіка Крим, Ленінський район, на території Завітненської сільської ради, СТ «Пантіклей», ділянка № [NUMBER] ; [NUMBER] , цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 0122782800:05:001:0384, 0122782800:05:001:0385. 20 листопада 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горючкіною Оленою Миколаївною була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме, у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0, 1200 га, що розташована за адресою, Україна, Автономна Республіка Крим, Ленінський район, на території Завітненської сільської ради, СТ «Пантіклей», ділянка № [NUMBER] ; [NUMBER] , цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 0122782800:05:001:0384, 0122782800:05:001:0385, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Вказана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій була винесена у зв`язку з тим, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Горючкіною Оленою Миколаївною було направлено запит № 25/02-14 від 10 червня 2019 року в центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо надання витягу з Державного земельного кадастру на вищевказані земельні ділянки для оформлення спадщини та їх державної реєстрації, на які 22 липня 2019 року за № 567/172-19, № 568/172-19 надійшли відповіді про відсутність відомостей про зазначені земельні ділянки в Державному земельному кадастрі. У зв`язку із наведеним, позивач звернулася до суду з указаним позовом для захисту своїх спадкових прав. 03 січня 2020 року ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси у справі № 523/19685/19 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 15 жовтня 2020 року ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси на підставі частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цивільну справу № 523/19685/19 передано до Київського апеляційного суду для визначення підсудності. 23 грудня 2020 року ухвалою Київського апеляційного суду визначено підсудність розгляду цивільної справи № 523/19685/19 Голосіївському районному суду міста Києва. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року цивільну справу № 523/19685/19 було прийнято до провадження суду та постановлено здійснювати подальший розгляд в порядку загального позовного провадження. Відповідач про дату та місце проведення підготовчого розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судового повідомлення про відкриття провадження у справі у спосіб, передбачений ЦПК України. 24 березня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява представника Завітненської сільської ради Автономної республіки Крим за підписом голови адміністрації Рябої Г. В., в які зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги та просить розглядати справу № 523/19685/19 за його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горючкіна Олена Миколаївна про дату та місце проведення підготовчого розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судового повідомлення про відкриття провадження у справі у спосіб передбачений ЦПК України, причини неявки суду невідомі, пояснення та інші заяви з процесуальних питань від останньої до суду не надходили. 25 березня 2021 року від представника позивача [PERSON] на електронну адресу суду надійшла заява, у якій просить проводити розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 08 березня 2019 року, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 13). [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копії свідоцтва про народження від 19 січня 1974 року, виданого Іллічівським відділом записів актів громадянського стану (а. с. 20). Факт зміни [PERSON] прізвища із підстави укладення шлюбу підтверджується витягом із державного реєстру актів цивільного стану громадянина щодо актового запису про шлюб (а.с. 91-92) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 21). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 679152 від 03 лютого 2006 року, громадянину [PERSON] , належала земельна ділянка, площею 0,1200 га, для ведення садівництва, що розташована на території Завітненської сільської ради, Ленінського району, СТ «Пантіклей», ділянка № [NUMBER] ; [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 0122782800:05:001:0384, 0122782800:05:001:0385 (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги майна померлого є дочка [PERSON] та син [PERSON] . 10 червня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горічкіною Оленою Миколаївною за заявами [PERSON] та [PERSON] було заведено спадкову справу № 2/2019, згідно даних якої вбачається, що [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] (а.с.163), а [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових вкладів з відповідними відсотками, нарахуваннями, індексацією та нарахованою компенсацією, що знаходиться у Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні 10015/0602 публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», рахунок № [NUMBER] (компенсація 1997 року) із залишком вкладу 12056 (дванадцять тисяч п`ятдесят шість) грн 10 коп. (а. с. 165). 20 листопада 2020 року постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горічкіною Оленою Миколаївною за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що складається із земельної ділянки площею 0,1200 га, за цільовим призначенням - для ведення садівництва, розташованої в Автономні Республіці Крим, на території Завітненської сільської ради Ленінського району, СТ «Пантіклей», ділянка № [NUMBER] ; [NUMBER] , кадастровими номерами земельної ділянки: 01227828000:05:001:0384, 0122782800:05:001:0385, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії із підстав того, що відомості про земельні ділянки в Державному земельному кадастрі відсутні, а отримати такі відомості від органів, що забезпечували зберігання архіву в межах території Автономної республіки Крим - неможливо (а. с. 168-169). Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до приписів частини першої статті 5 цього Закону Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. В підготовчому засіданні судом установлено, що позивач як спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, не може реалізувати свої спадкові права через тимчасову окупацію території Автономної Республіки Крим. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1298 ЦК України встановлене загальне правило про строки видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до якого свідоцтво може бути видане після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом статей 316, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218, 1225 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В силу вимог частини першої статті 1268 та частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 126 ЗК України (в редакції до 2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Частиною першою статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. При розгляді справи судом установлено, що спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 679152 від 03 лютого 2006 року, належала спірна земельна ділянка, площею 0,1200 га, для ведення садівництва, що розташована на території Завітненської сільської ради, Ленінського району, СТ «Пантіклей», ділянка № [NUMBER] ; [NUMBER] , кадастровими номерами земельної ділянки: 01227828000:05:001:0384, 0122782800:05:001:0385, а тому зазначене нерухоме майно може входити до складу спадщини і бути успадкованим спадкоємцями після його смерті. Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] є спадкоємницею за законом першої черги після смерті батька [PERSON] та в силу положень частини першої статті 1261 ЦК України має право на успадкування належної останньому вищезазначеної земельної ділянки. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на положеннях закону, не обмежують прав інших осіб та відповідачем визнаються у повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. На підставі встановлених судом обставин,

Outcome: approved