Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним, [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 958 від 28 жовтня 1995. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав на те, що у 1995 між ним та відповідачем укладено шлюб. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Спільне господарство не ведуть. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Шлюбні відносини між сторонами у подальшому не можливі. Позивач бажає розірвати шлюб у судовому поряду. Позивач в судовому засіданні пояснив, що з жовтня 2015 року з відповідачем проживають окремо. Просив суд, задовольнити позовні вимоги справи та розірвати укладений шлюб між ними. Відповідачка в судовому засіданні проти забезпечення позову не заперечувала. Також зазначила, що з позивачем з жовтня 2015 року проживають окремо та просила суд розірвати укладений 28.10.1995 року шлюб між ними. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 28 жовтня 1995 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 958. Після укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. На протязі останніх років [PERSON] та [PERSON] не підтримують шлюбних стосунків, спільне господарство не ведуть. Поновити шлюбні стосунки сторони не бажають. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із наявних у матеріалах справи доказів та пояснень сторін слідує, що сторони протягом тривалого часу (з жовтня 2015 року) подружніх відносин не підтримують, примиритися та відновляти їх не мають наміру, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved