Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Департаменту культури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі по тексту - відповідач 1), Київського міського голови [PERSON] (надалі по тексту - відповідач 2), виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі по тексту - відповідач 3), відповідно до якого просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Київського міського голови № 921 від 17.12.2015р., визнати незаконним та скасувати наказ директора Департаменту культури Виконавчого органу КМР (КМДА) № 477-к від 17.12.2015р., поновити позивача на посаді директора комунального закладу «Всеукраїнський парк пам'яті борців за свободу і незалежність України у м. Києві» з 17.12.2015р. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до розпорядження Київського міського голови № 218 від 30.11.2012р. «Про призначення [PERSON].» та Наказу відповідача 1 № 594-к від 30.11.2012р. позивача було призначено на посаду директора комунального закладу «Всеукраїнський парк пам'яті борців за свободу і незалежність України у м. Києві». 23.05.2013р. між КМДА та позивачем укладено контракт на термін до 17.12.2013р., термін дії якого в подальшому було продовжено. 08.12.2015 року позивача було повідомлено про те, що контракт з останнім укладатись на новий термін не буде. 17.12.2015р. відповідно до Розпорядження відповідача 2 № 921 та Наказу відповідача 1 за №447-к позивача було звільнено із займаної посади. Разом з тим, позивач вважає, що вказані розпорядження та наказ є незаконними, оскільки відповідачі при звільненні позивача порушили умови укладеного з останнім контракту, зокрема, позивача не було повідомлено в строк, передбачений контрактом, про звільнення та підписано вказане повідомлення особою, яка не мала на те повноважень. Тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов з підстав викладених в ньому. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що комунальний заклад, де працював позивач, є підпорядкованим Головному управлінню культури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), яке в подальшому було перейменовано в Департамент культури. Директор закладу призначається та звільняється з посади Київським міським головою за поданням начальника Головного управління культури виконавчого органу КМР (КМДА) та за погодженням із заступником голови КМДА згідно із розподілом обов'язків. У зв'язку із закінченням терміну дії контракту з позивачем, 22.09.2015р. на ім'я відповідача 2 заступником голови [PERSON] направлено подання щодо звільнення позивача. Відповідачем 2 було розглянуте вказане подання, проте у зв'язку із великим навантаженням, відповідач 2 делегував свої повноваження керівнику апарату виконавчого органу КМР (КМДА) [PERSON] щодо розгляду даного питання, який в свою чергу уповноважив заступника голови [PERSON] та заступника керівника апарату [PERSON] розглянути вказане питання. В подальшому управління персоналом підготувало відповідний лист від 05.10.2015р., за підписом [PERSON], відповідно до якого позивача повідомляється про те, що контракт з ним на новий термін укладатись не буде. Заперечує представник відповідачів і ту обставину, що повідомлення позивача відбулось з порушенням строку, встановленого в контракті, оскільки лист, який надсилався 10.11.2015р., був повторним. Отже, відповідачами не було порушено процедуру звільнення позивача. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача і представника відповідачів, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. За умовами ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Розпорядження від 20.11.2012р. № 218 «Про призначення [PERSON].» Київського міського голови та Наказу відповідача 1 від 17.12.2012р. № 594-к «Про призначення [PERSON].», позивача з 17.12.2012р. на контрактній основі було призначено директором комунального закладу «Всеукраїнський парк пам'яті борців за свободу і незалежність України в м. Києві» (а.с. 10,11). Відповідно до ч.1,3 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП визначено, що трудовий договір може укладатись на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (ч. 2 ст. 23 КЗпП). Відповідно до пп. 4.2.1. Контракту з директором комунального закладу «Всеукраїнський парк пам'яті борців за свободу і незалежність України в м. Києві» (надалі по тексту - Контракт), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного між сторонами 23 травня 2013 року (а.с. 12-21), цей Контракт припиняється після закінчення строку дії Контракту. Положеннями п. 4.5. Контракту, якщо сторони не ініціювали припинення контракту за два місяці до закінчення строку дії контракту, то він вважається продовженим на рівнозначний термін, визначений в Контракті. Якщо Контракт розривається на підставах, передбачених Контрактом, але не передбачених законодавством, про це зазначається трудовій книжці з посиланням на пункт 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (п. 4.6. Контракту). Контракт діє з 17 грудня 2012 року до 17 грудня 2013 року (п. 6.1. Контракту). Судом встановлено і це не заперечувалось сторонами, що термін дії Контракту було продовжено до 17 грудня 2015 року. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до ч. 1 ст. 391, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Отже, як вбачається з матеріалів справи, у відповідачів існувала законна підстава щодо звільнення позивача. Листом заступника голови [PERSON] від 22.09.2015р. за вих. № 005-1412, було запропоновано відповідачу 2 звільнити позивача із займаної посади директора комунального закладу «Всеукраїнський парк пам'яті борців за свободу і незалежність України в м. Києві» у зв'язку із закінченням терміну дії контракту. У зв'язку із вище вказаним листом відповідачем 2 було доручено керівнику апарату виконавчого органу КМР (КМДА) [PERSON] розглянути питання, що порушується у листі від 22.09.2015р. за вих. № 005-1412, який, в свою чергу делегував повноваження щодо розгляду вказаного питання про звільнення позивача заступнику керівника апарату [PERSON] та заступнику голови [PERSON] для розгляду в установленому порядку. Статутом комунального закладу «Всеукраїнський парк пам'яті борців за свободу і незалежність України в м. Києві» (надалі по тексту - Статут), затвердженого Розпорядженням виконавчого органу КМР (КМДА) 24 червня 2011 року № 1063, визначено, що Комунальний заклад виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Всеукраїнський парк пам'яті борців за свободу і незалежність України у м. Києві» (далі - Парк) є прибутковим закладом, заснованим згідно з рішенням Київської міської ради від 26.02.2010 N 417/3855 «Про надання Головному управлінню культури і мистецтв виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) земельної ділянки для створення Всеукраїнського парку пам'яті борців за свободу і незалежність України у м. Києві із будівництвом об'єктів рекреації та обслуговування населення біля просп. Генерала Ватутіна та р. Десенка у Деснянському районі м. Києва» на комунальній власності територіальної громади м. Києва та підпорядкований Головному управлінню культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Орган управління) (п. 1.1. Статуту). Відповідно до п.4.1 Статуту, управління Парком здійснює директор, який призначається на посаду і звільняється з посади Київським міським головою за поданням начальника Головного управління культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та погодженням з заступником голови Київської міської державної адміністрації згідно з розподілом обов'язків. Згідно з пп. 4.1. Розпорядження Київського міського голови від 15.07.2013, № 118 «Про порядок призначення та звільнення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва», директори Департаменту культури, Департаменту охорони здоров'я, Департаменту соціальної політики, Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) призначають на посади та звільняють з посад: 1) керівників закладів та установ культури, охорони здоров'я, соціальної сфери, дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів, що належать до комунальної власності територіальної громади міста та підпорядковані вищезазначеним Департаментам виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за погодженням з заступником голови Київської міської державної адміністрації згідно з розподілом обов'язків; 2) керівників закладів та установ культури, дошкільних, загальноосвітніх навчальних закладів, що належать до комунальної власності територіальної громади міста та передані до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій за поданням голови районної в місті Києві державної адміністрації Положеннями пп. 4.2. вказаного Розпорядження, визначено, що голови районних в місті Києві державних адміністрацій призначають на посади та звільняють з посад керівників підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста та передані до сфери управління райдержадміністрацій за погодженням з заступниками голови Київської міської державної адміністрації згідно з розподілом обов'язків, на контрактній основі. Відповідно до п. 30 Порядку призначення та звільнення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, затвердженого вище зазначеним Розпорядженням, на підставі зазначеного подання управління по роботі з персоналом апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідальний структурний підрозділ районної в місті Києві державної адміністрації) готує лист на ім'я керівника підприємства, установи чи організації, яким доводить до його відома пропозицію органу управління майном щодо розірвання, продовження або укладання контракту на новий термін за підписом Київського міського голови (голови районної в місті Києві державної адміністрації). Відповідно до листа від 05.10.2015р. за вих. № 005-1489, підписаного Заступником голови [PERSON], позивача було повідомлено про те, що контракт на новий термін з ним укладатись не буде (а.с. 22). Зазначений лист повинен бути надісланий керівникові підприємства, установи чи організації не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії контракту. Як вбачається з Витягу із журналу відправлення службових листів та Фіскального чеку № 9990, вперше вказаний лист-повідомлення був направлений позивачу 07.10.2015р. Разом з тим, позивач вказаний лист не отримав. Вказане повідомлення було направлено позивачу повторно 10.11.2015р., що підтверджується Витягом із журналу відправлення службових листів та Фіскальним чеком № 3091, яке останній отримав 05.12.2015р., що не заперечувалось сторонами. 17 грудня 2015 року на підставі Розпорядження відповідача 2 за № 921 «Про звільнення [PERSON].» та Наказу відповідача 1 за № 477-к «Про звільнення [PERSON].», позивача було звільнено із займаної посади директора комунального закладу «Всеукраїнський парк пам'яті борців за свободу і незалежність України в м. Києві» (а.с. 8, 9). Враховуючи вище викладене, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що відповідачами було порушено процедуру звільнення позивача, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідачі діяли в межах своїх повноважень, повідомлення про наступне звільнення позивача надсилалось у передбачені Законом строки. Враховуючи вищевикладене на підставі ст.ст. 40, 43, 492, 235 КЗпП України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, та

Outcome: dismissed