Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У грудні місяці 2013 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа: Оболонська районна у місті Києві державна адміністрація, про встановлення порядку користування жилим приміщенням, Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.10.1997 року [PERSON] подарувала [PERSON] та її брату, [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивачка зазначає, що у вказаній квартирі вона проживала з відповідачем до 2003 року , після чого змінила місце проживання. на сьогоднішній день у неї виникла потреба у користуванні вказаною квартирою, проте відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, змінив замки на вхідних дверях, в жиле приміщення не впускає. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить встановити порядок користування квартирою, виділивши їй у користування кімнату жилою площею 13,5 м2, кімнату жилою площею 16, 9 м2, лоджію площею 1,8 м2; виділити в користування [PERSON] ізольовану кімнату 10, 4 м2; залишити в загальному користуванні: кухню, ванну, вбиральню, коридор, комору. У судове засідання представник позивача не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності , по ? частині кожному, належить квартира [ADDRESS]. Відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою: змінив замки на вхідних дверях квартири, в квартиру позивача не впускає. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї та інших осіб. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Згідно частини 3 цієї статті, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника ( учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. В судовому засіданні встановлено, що згоди між співвласниками про порядок володіння та користування квартирою не досягнуто. Відповідно до технічного паспорту квартири, загальна площа спірної квартири складає 61,3 м2, жила площа квартири складає 40, 8 м2. Відповідно до плану квартири, кімнати площею 10, 4 м2 та 16, 9 м2 є суміжними, кімната площею 13, 5 м3 є ізольованою. Зважаючи на те, що дві кімнати спірної квартири суміжні, позивачка має двох дітей, суд вважає, що позивачці слід виділити в користування дві суміжні кімнати жилою площею 10, 4 м2 та 16, 9 , відповідачу - кімнату жилою площею 13, 5 м2 квартири [ADDRESS]. Кухню, ванну, вбиральню, коридор, комору слід залишити в загальному користуванні позивача та відповідача.

Outcome: approved