overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 30 листопада 2007 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 729. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ними фактично припинені одразу після реєстрації шлюбу, вони не ведуть сумісного господарства. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, що призвело до втрати почуття кохання. Вона має намір створити іншу сім'ю. Відповідач ухиляється від звернення до органів РАЦС із спільною заявою відповідно до вимог ч.1 ст.106 СК України, тому вона вимушена звернутися до суду. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач також надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 30 листопада 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 729. Від шлюбу дітей не мають, проте через органи РАЦС шлюб не розірвали через відсутність згоди відповідача. Подружні стосунки між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння, сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачка після реєстрації шлюбу прізвище не міняла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 15 серпня 2009 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1004. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З квітня 2013 року вони з відповідачем не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо по причині сварок та безпідставних постійних звинувачень у подружній невірності зі сторони відповідача, втратили один до одного почуття поваги та взаєморозуміння, а тому позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. Від позивачки та її представника - адвоката [PERSON] надійшли заяви, в якій вони просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують та наполягають на розірванні шлюбу. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2009 року сторони зареєстрували шлюбу у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1004. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітня донька [PERSON] залишається проживати з матір»ю [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У грудні2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідач з 1995 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідача у квартирі немає. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ч. 8 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивачка суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.03.1985 року по 17.06.1992 року. [PERSON] на підставі ордеру на жиле приміщення № 13049 від 21.12.1992 року була надана квартира [ADDRESS] на склад сім'ї з трьох осіб: він, дружина [PERSON] та син [PERSON] . У спірній квартирі зареєстровані позивачка, відповідач по справі та їх син [PERSON], [INFO]. З 1995 року відповідач у спірній квартирі не проживає. Не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується актом, складеним 12.12.2013 року року та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме необхідно усунути перешкоди для позивачів у користуванні квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27 жовтня 2012 року. Від цього шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року сторони не проживають разом та відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дружини. Позивачка [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на її утримання як дружини у розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, не погодившись з розміром аліментів, який був заявлений позивачкою. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Із пояснень сторін, матеріалів справи вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 27 жовтня 2012 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 744. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області, [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні позивачка не має змоги працювати і отримувати заробітну плату та перебуває у тяжкому матеріальному становищі, відповідач же добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає. Виходячи із вищевикладеного, оцінюючи всі докази по справі суд вважає, що позовні вимоги позивачки законні та підлягають задоволенню. Щодо розміру стягнення, то суд приходить до висновку щодо стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу) до досягнення доньки трьох років. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.ст. 75, 79,80, 84 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якому зазначила, що з 25.05.2005 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітню дитину, яка проживає разом із нею та знаходяться на її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON],[INFO] у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цього позову до суду до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який мотивувала тим, що 12 травня 2012 року вона вперше уклала шлюб з відповідачем, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області за актовим записом № 01, у шлюбі народжено сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Уважає, що сім'я розпалася через появу різних життєвих інтересів та поглядів на життя, постійних сварок, припинення спільного проживання однією сім'єю. Позивачка зазначає, що способи примирення з відповідачем вже вичерпані, збереження сім'ї неможливе, тому просить, укладений з [PERSON] шлюб, розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справу у його відсутність та про згоду на розірвання шлюбу з позивачкою з викладених в позові підстав, заходів до примирення застосовувати не клопотав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 12 травня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Таким чином, між сторонами, як подружжям, склалися сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу, що врегульовані Сімейним кодексом України. Під час провадження даної справи сторони не виявили бажання вжити заходів до примирення, а поскільки позивачка у надісланій суду заяві зайняла категоричну позицію щодо його розірвання та при письмовій згоді відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Оскільки сторони виявляють різні життєві інтереси та протилежні погляди на подальше життя, та ураховуючи наявність між ними непорозумінь, припинення спільного проживання однією сім'єю, суд вважає, що сім'я між сторонами фактично розпалася, а подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Витрати по розірванню шлюбу в органах РАЦС слід покласти на відповідача, а понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору слід також на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-03 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який мотивувала тим, що 13 серпня 2011 року вона вперше уклала шлюб з відповідачем, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 46, у шлюбі народжений син [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Уважає, що сім’я розпалася через появу різних життєвих інтересів та поглядів на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, постійних сварок, припинення спільного проживання однією сім’єю. Позивачка зазначає, що способи примирення з відповідачем вже вичерпані, збереження сім’ї неможливе, тому просить, укладений з [PERSON] шлюб, розірвати. Позивачка в судове засідання не з’явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з’явився, подав заяву про розгляд справу у його відсутність та про згоду на розірвання шлюбу з позивачкою з викладених в позові підстав, заходів до примирення застосовувати не клопотав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 13 серпня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила сина – [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Таким чином, між сторонами, як подружжям, склалися сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу, що врегульовані Сімейним кодексом України. Під час провадження даної справи сторони не виявили бажання вжити заходів до примирення, а поскільки позивачка у надісланій суду заяві зайняла категоричну позицію щодо його розірвання та при письмовій згоді відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Оскільки сторони виявляють різні життєві інтереси та протилежні погляди на подальше життя, та ураховуючи наявність між ними непорозумінь, припинили спільне проживання однією сім’єю, суд вважає, що сім’я між сторонами фактично розпалася, а подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а укладений між сторонами шлюб – розірванню. Витрати по розірванню шлюбу в органах РАЦС слід покласти на відповідача, а понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору слід також на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму передбаченого на дитину відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 22 грудня 2009 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем по даній справі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти сплати аліментів, посилаючись на те що він немає можливості сплачувати аліменти. Суд, вислухавши пояснення позивача, взявши до уваги пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 22 травня 1965 року Відділом ЗАГСу Вітебського міськвиконкому, за № 686. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється па принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем заявлено клопотання про залишення прізвища, яке було отримано під час реєстрації шлюбу, що розривається, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 29 вересня 2012 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, за № 439. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна, порядку утримана та виховання дитини відсутній. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем заявлено клопотання про залишення прізвища, яке було отримано під час рестрації шлюбу, що розривається, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON] .

Outcome: approved