Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] , яка належить йому на праві спільної сумісної власності відповідно до Постанови Апеляційного суду Запорізької області від 16.08.2018 року. Незважаючи на вказане рішення відповідачка - його колишня дружна не впускає його до їх квартири, усіляко перешкоджає йому та не бажає надавати йому ключі від оселі. Через відсутність іншого житла він вимушений був укласти договір оренди житла на суму 2700, чим вважає йому була спричинена матеріальна шкода. Оскільки позивач не має можливості користуватись своєю власністю, він просить усунути перешкоди у здійсненні права власності на 1/2 частину квартири, зобов`язати не чинити йому перешкод у користуванні власністю, вселити його до належної йому 1/2 частину квартири, стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 2700 грн. та понесені судові витрати: 1409,60 грн. судового збору та 1600 грн. 00 коп. оплати професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 14.01.2020 року позов прийнято до розгляду, відкрите загальне позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.01.2020 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Бобровник К.В. позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Додатково позивач пояснив, що він звертався у поліцію за фактом не змоги вселитися у квартиру. У грудні 2019 року він вселився , Згодом, 15.07.2020 року він мав намір вселити орендарів з якими уклав договір, але вселення не відбулось через те, що відповідач змінила замки на дверях. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Гришин О.М. Відповідачка пояснила, що позивач вселився у грудні 2019 року, а у січні місяці почалися крадіжки з квартири. У березні та квітні позивач у квартирі не жив, комунальні платежі не сплачував. Коли він жив у квартирі, увесь час був у стані алкогольного сп`яніння. Поселив у квартирі циган. В подальшому вона викликала поліцію та змінила замки. Проти проживання позивача у квартирі заперечувала. Вислухавши позицію сторін у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до постанови апеляційного суду Запорізької області від 16.08.2018 року за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] (а.с. 7-13). З довідок щодо розгляду звернення вбачається, що 06.10.2018 року та 15.12.2018 року [PERSON] звертався до Заводського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявами про те, що колишня дружина не пускає його до квартири за місцем реєстрації. За результатами розгляду звернення від 06.10.2018 року на адресу [PERSON] надана відповідь про відсутність складу правопорушення в діях [PERSON] із пропозицією звернутися до суду для вирішення питання (а.с. 15-17). Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] останні 3-4 роки постійно сварилися. З грудня 2019 року по середину 2020 року [PERSON] проживав у спірній квартирі. У липні 2020 рок він спочатку зі своєї кімнати вивіз усі власні речі, а після цього, коли не було [PERSON] , заселив у квартиру циган. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] - її сусіди. Знає, що між ними вже давно є суперечки. У 2018 році не бачила( [PERSON] ), а у 2019 році він знов почав проживати у спірній квартирі. Власні речі то завозив, то вивозив з квартири. В останній раз вивіз речі та заселив у квартиру циган. На переконання суду позивачем доведено, що між сторонами дійсно існує спір з приводу проживання у спільній квартирі та вчинення відповідачкою [PERSON] перешкод позивачу у користуванні нею, шляхом зміни замків до вхідних дверей, що і стало підставою для звернення до суду та є підставою для застосування судового захисту порушених прав. Статтею 47 Конституції України кожному гарантоване має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Частиною 3 цієї статті визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як вказує ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з того, що позивач на час розгляду справи судом, є співвласником вказаного житлового приміщення, при цьому йому на праві власності належить 1/2 частина спірної квартири, між сторонами безперечно існують конфліктні стосунки з приводу проживання позивача у спірному житлі, суд вбачає підстави для задоволення вимог позивача про усунення перешкод у здійсненні права власності та про вселення його до квартири. Враховуючи пояснення позивача, про зміну замків на вхідних дверях до квартири, суд також вбачає підстави для задоволення вимоги позивача та зобов`язання відповідачки не чинити перешкод позивачеві у користуванні власністю. Крім того, відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, в тому числі, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Так, позивач через порушення з боку відповідачки права на житло, вимушений був винаймати кімнати за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 10.10.2018 року (а.с. 24-27.). Згідно актів виконаних робіт до договору оренди житлового приміщення від 10.10.2018 року, 01.11.1018 року,01.12.2018 року [PERSON] передав [PERSON] 2700 грн. за користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] з 10.10.2018 року по 30.12.2018 року (а.с. 28-30). З огляду на вищенаведені факти та обставини, суд доходить висновку, що матеріальна шкода підтверджена під час розгляду справи, тому підлягає стягненню з винної особи, а саме з відповідачки [PERSON] . Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1409,60 грн., що підтверджено наявною в матеріалах справи квитанцією. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то в цій частині підлягає задоволенню лише доведена сума витрат, а саме 1600 грн. Так, згідно договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 16.11.2018 року, укладеного між Адвокатом Харьковим Віталієм Олександровичем та [PERSON] та акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 26.12.2018 року виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги: юридична консультація - 200 грн., збір доказів - 900 грн., написання позовної заяви - 500 грн., представництво замовника у судовому процесі під час розгляду його позовної заяви - 3400 грн. (а.с. 36-41). Позовна заява була складна та підписана адвокатом Харьковим В.О., а отже позивачем доведена правомірність стягнення витрат за наступні послуги: юридична консультація, збір доказів та написання позовної заяви на загальну суму 1600 грн. Що стосується витрат на таку послугу, як представництво замовника у судовому процесі, то позивачем не доведено отримання такої послуги, адже договір про надання юридичних послугу було укладено із адвокатом Харьковим В.О., а згідно протоколів судових засідань участь у справі приймав представник позивача - адвокат Бобровник К.В.

Outcome: partial