Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пред`явленим до [PERSON] , з регресними вимогами про стягнення суми регламентної виплати, з підстав того, що 20 жовтня 2017 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ», державний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , обставини чого встановлені постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2017 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. 21 вересня 2018 року позивач на підставі заяви потерпілої особи здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 34 179,50 грн. та поніс витрати на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку в сумі 700 грн. Таким чином, до позивача, відповідно до діючого законодавства, після здійснення регламентної виплати, перейшло право вимоги до винної особи - відповідача, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, у розмірі фактичних затрат, пов`язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 34179,50 грн., витрати, понесені на визначення розміру шкоди, завданої КТЗ в розмірі 700,00 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 1921,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 20 грудня 2019 року судді Колесніченко О.В. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 11 січня 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. 10 березня 2020 року відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи таку позицію тим, що він не був повідомлений в установленому п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, у зв`язку з чим звіт про розмір заподіяних збитків від 14 червня 2018 року не є допустимим доказом розміру шкоди, тому підстави для стягнення з нього в порядку регресу такої суми відсутні, а витрати на збір документів та проведення оцінки заподіяної шкоди в сумі 700,00 грн. не підлягають стягненню з нього, оскільки відшкодування таких витрат М(Т)СБУ не передбачено законом і вони віднесені до звичайної господарської діяльності позивача, на підставі чого просив в задоволені позову відмовити повністю. Відповідно до ч. ч. 5, 8 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 20 жовтня 2017 року о 08 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21011, д.н.з. [NUMBER] по пр. Пушкіна біля електроопори 136 в м. Дніпрі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , що зупинився попереду, під керуванням [PERSON] , чим порушив п.1.3, 1.5, 13.1 Правил дорожнього руху. Дані обставини встановлені та підтверджуються постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2017 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розмірі 340,00 грн. (а.с.10). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказана постанова суду від 27 листопада 2017 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи. Власником автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Вказаний транспортний засіб забезпечений не був та цивільно-правова відповідальність власника [PERSON] застрахована не була, а так само не застрахована і цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував даним транспортним засобом під час вчинення ДТП. Автомобіль «Toyota», державний номер [NUMBER] , якому завдані механічні пошкодження при ДТП, належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (ас12-зворот). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК 6265188 від 20 квітня 2017 року терміном дії до 19 квітня 2018 року. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення матеріального збитку, завданого автомобілю ««Toyota», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, позивач у визначений законом строк надав відповідне доручення №50338 ТОВ «СОС Сервіс Україна» для проведення відповідної оцінки шкоди. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №062/18 від 14 червня 2018 року, складеному на замовлення ТОВ «СОС Сервіс Україна» судовим експертом Цаберябим В.М. ( діяв на підставі свідоцтва №571 від 26 жовтня 2001 року, виданого за рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, з урахуванням зносу замінюваних деталей, становить 37289,00 грн. (а.с.13-17). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги зазначений висновок, проведений у відповідності до чинного законодавства. Доводи відповідача про недопустимість вказаного звіту як доказу підтвердження розміру, завданої шкоди, у зв`язку з тим, що позивачем не підтверджено його належного запрошення для участі в огляді експертом пошкодженого транспортного засобу, суд до уваги не може прийняти, оскільки відповідно до п.5.2 вказаної Методики заінтересовані особи викликаються у разі потреби, а не в обов`язковому порядку, огляд проводився з фотофіксацією, що обов`язкова відповідно до п.4.4 Методики, та вказаний звіт містить інші усі обов`язкові реквізити і опис пошкоджень та складений уповноваженою особою - експертом з відповідним свідоцтвом від 26 жовтня 2001 року, що передбачено вказаною Методикою. Натомість відповідач відповідно до ст. 81 ЦПК України не надав доказів в підтвердження іншого розміру завданою дорожньо-транспортною пригодою шкоди, доказів наявності інших або в меншому розмірі пошкоджень, не повідомляв М(Т)СБУ взагалі про факт ДТП у відповідності зі ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не сприяв у встановленні обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) як це визначено у ст. 33-1 вказаного Закону. При цьому, сам факт настання страхового випадку відповідачем не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач такий факт визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому рішення суду повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних. Такий правовий висновок висловлений у постановах КЦС у складі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/5736/15-ц (провадження № 61-3389св18); від 14 лютого 2018 року у справі № 752/9895/15-ц (провадження № 61-4722св18); від 28 лютого 2018 року у справі № 722/1929/15-ц (провадження № 61-6736св18); від 4 квітня 2018 року у справі № 522/24655/16-ц (провадження № 61-18св17); від 25 квітня 2018 року у справі № 369/5335/15-ц (провадження № 61-1032св17); від 3 травня 2018 року у справі № 210/3852/15-ц (провадження № 61-4374св18); від 20 червня 2018 року у справі № 760/17929/15-ц (провадження № 61-14082св18). Одночасно судом встановлено, що потерпілий [PERSON] , як водій, транспортного засобу, що потрапив у ДТП, відповідно до вимог ст. ст. 33, 35 зазначеного вище Закону 21 травня 2018 року повідомив про ДТП та подав заяву на виплату страхового відшкодування та звернувся за страховою виплатою (а.с. 8, 11). Наказами Моторного (транспортного) страхового бюро України № 8862 від 21 вересня 2018 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » визначено до сплати 34179,50 грн. в межах ліміту (а.с. 23). Згідно платіжного доручення № 993500 від 24 вересня 2018 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] на загальну суму 34179,50 грн. (а.с. 25). Письмова претензія позивача від 03 червня 2019 року за вих. №СУ/50338/4 щодо вирішення справи в добровільному порядку відповідачем залишена без реагування (а.с.26). Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах регламентної виплати в розмірі 34179,50 грн., перейшло право вимоги, яке [PERSON] на підставі ст.ст.1187, 1188 ЦК України, мала до відповідача, а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат М(Т)СБУ при здійсненні регламентних виплат. На підставі акту надання послуг №1677 від 03 липня 2018 року за дорученням М(Т)СБУ на виконання робіт згідно договору з ТОВ «СОС Сервіс Україна» від 10 грудня 2015 року №2015/00002, та рахунку №1677 від 03 липня 2018 року позивачем виплачено ТОВ «СОС Сервіс Україна» за організацію складання калькуляції вартості відновлювального ремонту та визначення розміру завданих збитків транспортному засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , 700,00 грн. згідно платіжного доручення №992319 від 13 серпня 2018 року (а.с. 22, 22-зворот, 25). Такі витрати можна віднести до ліквідаційних витрат це витрати, пов`язані з урегулюванням збитків і є необхідними для здійснення відшкодування. Враховуючи принцип цивільного права «повного відшкодування завданої шкоди» (збитків - ч. 2 ст. 22 ЦК), понесені позивачем витрати на оплату послуг з проведення огляду пошкодженого транспортного засобу та визначення розміру завданих збитків у сумі 700 грн. підлягають стягненню з відповідача. Доводи відповідача про те, що такі витрати спрямовані на визначення розміру збитків, належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до п. 34.4 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти та понесення М(Т)СБУ таких витрат передбачено статтею 41 «Регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ» вказаного Закону, яка визначає складові та підстави таких виплат, зокрема, і у випадку, передбаченому п. «а» ч. 41.1 ст.41 Закону. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню також і вказані понесені витрати на суму 700,00 грн. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved