Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати представнику ПП «Меркурій-Інвест» винести в натурі на місцевості межі належних їй земельних ділянок; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у користування земельними ділянками та надати вільний доступ до самозахвачених земельних ділянок; стягнути із [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі - 19 750 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі - 20 000 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що на підставі договору дарування від 06 жовтня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі № 6620, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. На час вчинення дарування земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, перебувала у користуванні колишнього власника [PERSON] - діда позивача. Рішенням сесії Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 10 жовтня 2006 року земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення селянського господарства за вищевказаною адресою передані у власність [PERSON] На підставі вказаного рішення ТОВ «Агро-Проект-Стиль» виготовлено державні акти на право власності на земельні ділянки. 04 грудня 2015 року Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області зареєструвало земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: [NUMBER], й площею 0,3848 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 11 липня 2014 року. У подальшому Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області 17 грудня 2015 року й 17 березня 2016 року прийнято рішення про передачу позивачу у власність земельної ділянки, площею 0,1500 га, та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, що надана для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3848 га, за адресою: [ADDRESS]. Далі у позові зазначається, що суміжним землекористувачем [PERSON] є відповідач [PERSON], який самовільно захопив частину земельної ділянки, переданої у власність позивачу, зніс встановлену на межі огорожу, збільшивши тим самим розмір своєї земельної ділянки на 1,5 м та перекопав її по всій довжині. 21 листопада 2016 року представниками землевпорядної організації ПП «Меркурій-Інвест» встановлено межові знаки у кількості 18 штук, якими закріплено розміри земельних ділянок позивача. Разом з тим, відповідачем самовільно демонтовано вказані межові знаки. Неправомірними діями відповідача, позивачу завдано матеріальну шкоду, що складається із вартості самовільно демонтованої та захопленої огорожі на суму 19 750 грн. й моральну шкоду, розмір якої позивач оцінює у 20 000 грн. 00 коп. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] й [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що у 2004 році на підставі договору дарування він став власником земельної ділянки по вулиці Пушкіна у селищі міського типу Велика Димерка Броварського району Київської області. Межі його земельної ділянки з часу приватизації колишнім власником не змінювалися. Будь-яких перешкод у користуванні власністю [PERSON] він не вчиняв, остання не проживає у належному їй будинку. Вимоги до нього є безпідставними, тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання свого представника не направила, у матеріалах справи міститься лист селищного голови Бочкарьова А.С., в якому він просить розглянути дану справу без участі представника селищної ради. Вислухавши пояснення представників позивача, заперечення відповідача, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору дарування від 06 жовтня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г., зареєстрованого у реєстрі за № 6620 [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. На момент посвідчення договору дарування земельна ділянка по [ADDRESS], на якій розташований житловий будинок, перебувала у користуванні дарувальника, про що зазначено у тексті договору. Як вбачається, із матеріалів справи на ім'я [PERSON] було виготовлено два державні акти серії [NUMBER] й [NUMBER] на земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS], площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,3848 га, для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим, у визначеному законом порядку [PERSON] право власності на землю не набув, вказані державні акти не були зареєстровані у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. 04 грудня 2015 року відомості про земельні ділянки, площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: [NUMBER], й площею 0,3848 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], внесені до Державного земельного кадастру про земельну ділянку відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 11 липня 2014 року. Рішенням № 40 ІІ сесії VII скликання Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 17 грудня 2015 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1500 га, за адресою: [ADDRESS] Згідно із рішенням № 61 ІV сесії VII скликання Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 17 березня 2016 року затверджено виготовлену ДП «ЦДЗК» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, яка була надана для особистого селянського господарства [PERSON]; передано безкоштовно у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,3848 га, за адресою: Київська область, Броварський район, селище міського типу Велика Димерка; встановлено, що даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що суміжним із позивачем землевласником є [PERSON] Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 23 квітня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку, площею 0,180 га, із земельної ділянки, площею 0,556 га, розташованої на території селища міського типу Велика Димерка Броварського району Київської області, вулиця Пушкіна, для ведення особистого підсобного господарства. 31 травня 2005 року [PERSON] отримав на своє ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Спірні правовідносини між сторонами по даній справі виникли у зв'язку із встановленням меж земельних ділянок та їх фактичного розміру. Згідно із комісійним актом, складеним землевпорядником Великодимерської селищної ради [PERSON] від 09 січня 2009 року при проведенні обмірів земельної ділянки [PERSON] по вулиці Пушкіна виявлено, що фактичні розміри земельної ділянки відповідають розмірам, зазначеним у державному акті. Претензії [PERSON] до суміжного землекористувача [PERSON] комісія вважає безпідставними. Як вбачається із матеріалів справи, 12 квітня 2016 року за заявою [PERSON] відбувалося засідання узгоджувальної комісії по земельних питаннях. Так, комісією вирішено вказати на необхідність суміжним землевласникам [PERSON] та [PERSON] встановити огорожу між власними земельними ділянками згідно із точками вказаними представником землевпорядної організації під час виїзної земельної комісії 22 березня 2016 року та повторно підтверджених 12 квітня 2016 року; [PERSON] та [PERSON] зобов'язано дотримуватися норм та правил добросусідства та утримуватися від протиправних дій по відношенню один до одного. Відповідно до актів визначення меж земельних ділянок в натурі від 21 листопада 2016 року, складених ПП «Меркурій-Інвест» визначено в натурі межі, згідно із абрисами земельної ділянки щодо відведення у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: [NUMBER], площею 0,1500 га, за адресою: [ADDRESS]. Межові знаки, якими закріплена ділянка у кількості - 7 штук показані на місцевості та передані на зберігання землекористувачу. Площа ділянки, згідно земельно-кадастрової інформації складає 0,1500 га. Також визначено в натурі межі, згідно із абрисами земельної ділянки щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером [NUMBER], площею 0,3848 га, за адресою: Київська область, Броварський район, селище міського типу Велика Димерка, вулиця Пушкіна. Межові знаки, якими закріплена ділянка у кількості - 11 штук показані на місцевості та передані на зберігання землекористувачу. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] - позивач у справі дала пояснення, що у 2016 році визначалися межі належних їй земельних ділянок шляхом встановлення межових знаків. Разом з тим, до вечора дня їх встановлення межові знаки зникли. Відповідач неодноразово вчиняв сварки щодо меж земельних ділянок, погрожував та застосував до її батька, [PERSON], фізичну силу. У зв'язку із такою неправомірною поведінкою останнього вона змушена була змінити місця роботи та проживання. Свідок [PERSON] - батько позивача та її представник, пояснив, що відповідач захотів змінити межі своєї земельної ділянки за рахунок земельної ділянки, що належить позивачу, при цьому він зніс існуючу огорожу та став перекопувати межу. При виході узгоджувальної комісії селищної ради [PERSON] погоджувався із межами їх земельних ділянок, однак після порушує та знищує встановлені межові знаки. У ході виниклого конфлікту відповідач наніс йому тілесні ушкодження. Вироком суду останнього засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України. [PERSON] постійно погрожує їм, вчиняє сварки, займається переслідуванням його дочки. Додав, що після проведення судової експертизи були встановлені бетонні стовбці як межові знаки, однак відповідач їх також демонтував. Після кожного знищення [PERSON] огорожі та межових знаків він викликав працівників поліції. Свідок [PERSON], мати позивача, дала пояснення, що конфліктна ситуація між ними та відповідачем виникла ще у 2006 році, однак особливо загострилася у 2010 році. При цьому [PERSON] став знищувати огорожу, демонтувати межові знаки, погрожувати їм фізичною розправою та застосовував фізичну силу. Свідок [PERSON], сусідка сторін у справі дала пояснення, що відповідач порушує межі земельної ділянки позивача, такі самі дії він вчиняє і по відношенню до їх спільної межі. Неодноразово чула як відповідач погрожував батьку позивача фізичною розправою. Особисто бачила, як [PERSON] встановлював межові знаки, які вже на наступний день були знищені. Свідок [PERSON] дав пояснення, що проживає по сусідству із сторонами по справі, йому відомо, що у них з приводу меж земельних ділянок виник конфлікт. Він іноді допомагає позивачу встановлювати огорожу між земельними ділянками. Судом також допитувалися свідки з боку відповідача, так свідок [PERSON], син відповідача пояснив, що земельною комісією на замовленням позивача було встановлено межові знаки, однак невідомою особою ці знаки були перенесені на відстань одного метра. Свідок [PERSON] син відповідача, пояснив, що з 2009 року є свідком конфлікту між сторонами у справі. Йому відомо, що відповідач бажає змінити межі земельної ділянки. У 2009 році батько позивача встановив бетонну огорожу, земельною комісією було встановлено, що останнім порушено межі їх земельної ділянки на 20 см. У подальшому батько позивача встановив металеву сітку, при цьому вони вийняли її та переклали на земельну ділянку останнього. Покази, надані свідками, суд оцінює у сукупності з усіма зібраними у справі доказами, при цьому враховує, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] між собою, [PERSON] й [PERSON] між собою є близькими родичами, отже прямо, або опосередковано зацікавлені у результатах вирішення справи. Дані ними покази, суд оцінює критично. Cудом за клопотанням сторони позивача у даній справі призначалася земельно-технічна експертиза. Згідно із висновком експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи № 10130/17-41 від 23 лютого 2018 року фактичні розміри займаної території не відповідають розмірам земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] згідно із каталогами координат поворотних точок меж земельних ділянок, які є складовою технічної документації [PERSON] Земельна ділянка з кадастровим номером: [NUMBER] має площу 0,1500 га, за фактичним використанням земельна ділянка має площу 0,1397 га. Відповідно до каталогу координат земельної ділянки з кадастровим номером: [NUMBER], площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства складає 0,3848 га, за фактичним користуванням земельна ділянка має площу 0,3844 га. Межі земельних ділянок з кадастровими номерами: [NUMBER] й [NUMBER] порушені. [PERSON] користується частиною земельної ділянки площею 18,6 кв.м із земельних ділянок з кадастровими номерами: [NUMBER] й [NUMBER]. Межі цієї земельної ділянки зображені у Додатку до висновку зеленим кольором та точками 24-25-26-3-27-8-4-21-22-23 (лінійні проміри між точками: від точки 24 до точки 25 - 0,60 м., від точки 25 до точки 26 - 0,19 м., від точки 26 до точки 3 - 27,93 м., від точки 3 до точки 27 - 20,57 м., від точки 27 до точки 8 - 23,68 м., від точки 8 до точки 4 - 23,55 м., від точки 4 до точки 21 - 19,46 м., від точки 21 до точки 22 - 8,31 м., від точки 22 до точки 23 - 8,26 м., від точки 23 до точки 24 - 9,41 м). Межові знаки, які встановлюються відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 18 травня 2010 року № 376, на території земельних ділянок з кадастровими номерами: [NUMBER] й [NUMBER], що знаходяться за адресою: [ADDRESS] під час обстеження були відсутні. Земельна ділянка з кадастровим номером: [NUMBER] огороджена бетонним парканом. Ділянка з кадастровим номером: [NUMBER] частково огороджена бетонним парканом, металевою сіткою, частина меж закріплена у вигляді обрізків металевих труб та дерев'яних кілків. На обстеженні місце знаходження обрізків металевих труб та дерев'яних кілків було показано представником [PERSON] - [PERSON] Із вказаного висновку експерта також вбачається, що фактичний розмір земельної ділянки [PERSON] не відповідає розмірам вказаним у правовстановлюючих документах, про що також свідчить Додаток до висновку № 10130/17-41. Разом з тим, порушень меж земельної ділянки [PERSON] з боку землекористувача [PERSON] не встановлено. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною першою статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено пунктом «г» та пунктом «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Частина перша статті 106 Земельного кодексу України наголошує, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Межа земельної ділянки є умовною лінією, що відділяє її від іншої ділянки, а тому є спільною для обох земельних ділянок. Відтак, кожен із сусідніх власників земельної ділянки має рівні права на її встановлення та обв'язок щодо підтримання межі в належному стані. Частиною другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Дане положення відповідає Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», де вказано, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України. Згідно зі статтею 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні належними їй земельними ділянками, оскільки користується їх частиною, загальною площею 18,6 кв.м, тим самим позбавляє останню права вільного доступу до земельних ділянок та визначення їх в натурі на місцевості. Дані обставини підтверджені належними та достовірними доказами. Заперечення відповідача у цій частині доводів позивача не спростовують та не приймаються судом до уваги. З урахуванням викладеного порушене право позивача підлягає захисту у спосіб зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод у вільному доступі до земельних ділянок. Щодо вимоги про зобов'язання не перешкоджати представнику ПП «Меркурій-Інвест» винести в натурі на місцевості межі земельних ділянок, то суд вважає за доцільне частково задовольнити дану вимогу, виходячи із принципу розумності та суб'єктного складу учасників у даній справі. Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даної вимоги. Так, у рахунок відшкодування майнової шкоди, позивач просить стягнути на свою користь вартість огорожі, що становить 19 750 грн. 00 коп. Як вбачається із накладної № 18 від 10 червня 2008 року та накладної № 18 від 10 травня 2015 року одержувачем огорожі та відповідно платником за замовленням є [PERSON] Оскільки [PERSON] таких витрат не понесла, то вони не можуть бути відшкодовані на її користь. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цим вимогам позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння їй майнової шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої (частина перша, пункт 2 частини другої статті 23 ЦК). Позивачем під час судового розгляду справи не обґрунтовано, у чому безпосередньо полягає моральна шкода, в матеріалах цивільної справи не міститься жодних відомостей, які б свідчили про ступінь страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, у справі відсутні докази, які б свідчили про погіршення стану здоров'я позивача в результаті дій чи бездіяльності відповідача, або ж про тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо, позивачем також не доведено розмір моральної шкоди та причинний зв'язок цієї шкоди з неправомірними діями, бездіяльністю відповідача. Тобто позивачем не надано жодних доказів, які б слугували підставою для відшкодування моральної шкоди. Тому, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с.1), 1 102 грн. 40 коп. (а.с.45) та 551 грн. 21 коп. (а.с.46). Враховуючи часткове задоволення позову стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 1 102 грн. 40 коп. Крім того, [PERSON] понесено витрати пов'язані із проведення експертизи. Відповідно до квитанції (а.с.175) [PERSON] за проведення експертизи сплачено 12 875 грн. 20 коп. Вказані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Всього розмір судових витрат, які слід стягнути на користь позивача становить - 13 977 грн. 60 коп. (1102,20+12875,20). На підставі викладеного та

Outcome: approved