Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У вересня 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 375,00 грн., а також понесені ними судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.07.2020 року між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем був укладений кредитний договір №190703-001. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі. Станом на день подачі позову відповідач лише частково сплатив заборгованість за договором, сплативши 5625,00 грн основної заборгованості та 3 375,00 грн заборгованості по відсотках. Таким чином, відповідач не виконує зобов`язання за договором та не здійснює щомісячні платежі, у зв`язку з чим загальна заборгованість відповідача за кредитом складає 33 375,00 грн. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у вказаному розмірі та судові витрати по справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 11.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, призначеного на 26.07.2021р. через оголошення наофіційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. ст. 12, 13ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Суд встановив, що 03.07.2020 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] був укладений кредитний договір №190703-001. Відповідно до п. 1.1 Договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 22500,00 грн. на умовах строковість, зворотності, платності (надалі - «Кредит»), а позичальник зобов`язується повернути Кредит кредитодавцю та зробити оплату за користування Кредитом на умовах, що передбачені Договором. Згідно із п.4.2 Договору плата за користування Кредитом складає 5 % в місяць від загального розміру Кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разовий процент у розмірі 5 % від загального розміру Кредиту. Разовий процент стягується із суми Кредиту у день перерахування Кредиту на банківський рахунок позичальника. Відповідно до п.2.2. Договору позичальник зобов`язаний сплатити заборгованість до 03.04.2020 року, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань. Згідно із п.7.2 Договору у разі порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за Договором, він зобов`язується сплатити на користь кредитодавця штраф. У разі несвоєчасної оплати кожного щомісячного платежу (понад 7 календарних днів) позичальник оплачує штраф в розмірі 10% від загальної суми простроченої заборгованості. У такому разі Відповідач зобов`язаний заплатити на користь кредитодавця нарахований штраф до завершення дії Договору. Загальна сума штрафу не може бути більшою за 50 відсотків суми Кредиту. Крім того, відповідачем було підписано паспорт кредитного продукту «9 місяців», де [PERSON] власним підписом підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Також підтвердив, що отримав всі пояснення необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Згідно з досудовою вимогою №25/08-1 від 25.08.2020р., ТОВ «Кредитсервіс» звертався до [PERSON] з проханням про належне виконання умов договору. Однак, вимоги кредитора боржником було проігноровано. Відповідно до п. 1 ч. 2ст.11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Позивачем зобов`язання за договором виконались, що підтверджується платіжним дорученням №239 від 03.07.2019 року, відповідно до якого ТОВ «Кредитсервіс» перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти згідно договору №190610-001 від 03.07.2019р. без ПДВ з вирахуванням комісії за оформлення 1 125,00 грн. в сумі 21 375,00 грн. Однак, відповідач порушив умови договору в частині повернення кредиту та не сплатив відсотки за його користування, відтак не виконав взяті на себе зобов`язання. Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Згідно з ст. ст. 1049,1054 ЦК України,позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до наданого в позовній заяві розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» за кредитним договором від 03.07.2019р. станом на день звернення до суду становить 33 375,00 грн., та складається з: 16 875,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 13 500,00 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, штраф - 3 000,00 грн. Дана сума заборгованості визначена на підставі наданих позивачем доказів, які відповідачем не спростовано. Згідно з ч.1, ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав кредитора - позивача, тому порушене право підлягає поновленню шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 33 375,00 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved