Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом, в обґрунтування якого вказував, що відповідно до заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії від 10.06.2019 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб громадянину [PERSON] був встановлений кредит в сумі 20000,00 грн. строком на період дії платіжної картки. Зокрема, відповідно до п. 3.1 заяви, підписанням цієї заяви клієнт погоджується на одержання (збільшення) кредиту та погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов ДКБО, а також підтверджує укладення між ним та банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій заяві. Відповідно до п. 3.2 клієнт просить встановити наданий кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на рахунок № [NUMBER] . Згідно п. 3.3 заяви, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Разом з тим, не зважаючи на отримання кредитних коштів та умови договору, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язань згідно Договору, не виконує й відповідно не здійснює погашення кредиту, процентів та інших платежів, у зв`язку із чим, станом на 04.09.2020 року прострочена заборгованість за кредитом складає 22027,85 грн., з яких: сума кредиту - 19335,15 грн., проценти - 2579,58 грн., комісія - 11,96 грн., пеня - 56,87 грн., 3% річних - 41,50 грн. та інфляційні -2,79 грн. Посилаючись на вказане, а також не виконання відповідачем умов Кредитного договору, Банк просив стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецьке облуправління АТ «Ощадбанк» на рахунок [NUMBER] у філії - Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанку», МФО 356334, код 09356307, заборгованість за кредитом в сумі 22027,85 грн., а також стягнути суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього через канцелярію суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті суду. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії від 10.06.2019 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб громадянину [PERSON] був встановлений кредит в сумі 20000,00 грн. строком на період дії платіжної картки. Зокрема, відповідно до п. 3.1 заяви, підписанням цієї заяви клієнт погоджується на одержання (збільшення) кредиту та погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов ДКБО, а також підтверджує укладення між ним та банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій заяві. Відповідно до п. 3.2 клієнт просить встановити наданий кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на рахунок № [NUMBER] . Згідно п. 3.3 заяви, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Надані кошти [PERSON] використав шляхом зняття готівки в банкоматах та безготівкових відрахувань, протягом тривалого часу. Разом з тим як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань згідно Договору, у зв`язку із чим станом на 04.09.2020 року прострочена заборгованість за кредитом складає 22027,85 грн., з яких: сума кредиту - 19335,15 грн., проценти - 2579,58 грн., комісія - 11,96 грн., пеня - 56,87 грн., 3% річних - 41,50 грн. та інфляційні -2,79 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 12-13). Доказів на спростування суми боргу відповідачем суду не надано. Так, згідно вимог ч. 1, п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України)). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, суд виходячи з того, що боржник [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань й відповідно не надав суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 2102,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved