Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У жовтні 2013 року позивачі звернулись в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої вимоги мотивують тим, що квартира [ADDRESS] належить їм на праві спільної часткової власності в рівних долях. Крім них в спірній квартирі ще зареєстровані відповідач - [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] Відповідач проживала у цій квартирі з 11 липня 2006 року по 29 січня 2011 року. З цього часу [PERSON] не сплачує витрати на комунальні послуги. Вважають, що відповідач втратила право користування житлом, оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та представник обох позивачів у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Пояснили, що відповідач витрати на комунальні послуги не несе. Перешкод у користуванні квартирою їй не чинилось, вона не говорила про бажання проживати в спірній квартирі. Відповідач до суду не з'явилась, причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 56, 57) в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 55). Направила суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність її представника (а.с. 59). Суд за згодою позивача та представника позивачів ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02 червня 2006 року (а.с. 8). У зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року, позивачі посилаються на письмові докази та покази свідка. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона є сусідкою позивачів, з якими знайома з серпня 2010 року. Відповідач не проживає в квартирі приблизно з січня 2011 року. Бачила як відповідач забирала свої речі з квартири. Про будь-які спори чи суперечки з цього приводу їй не відомо. У квартирі позивачів буває рідко, проте речей відповідача там немає. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона є сусідкою позивачів. Відповідач виїхала з квартири більше трьох років тому, після цього її більше не бачила. Конфліктів з приводу користування квартирою не було. У квартирі позивачів буває десь три рази на місяць, речей відповідача у квартирі немає. З актів від 18 лютого 2012 року, від 17 березня 2012 року та від 11 жовтня 2013 року вбачається, що [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] не проживають в [ADDRESS], їх особистих речей немає (а.с. 9-11). З відповіді від 02 грудня 2013 року начальника Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві на запит суду вбачається, що за період поточного року заяв та повідомлень [PERSON] е реєструвалось (а.с. 31). Згідно відповіді КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Центр обслуговування споживачів № 2 від 29 листопада 2013 року за період з 29 січня 2011 року по теперішній час письмових звернень [PERSON] до Центру обслуговування споживачів № 2 не надходило (а.с. 32). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивачів підлягає 114 гривень 70 копійок судового збору на кожного.

Outcome: approved