Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

У грудні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Мотивує позов тим, що між нею та [PERSON] , 19 серпня 2015 року було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві вчинено актовий запис №1044. Подружні відносини не склалися та фактично припинилися в 2016 році, шлюб розірвано 12 травня 2017 року, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу та складено відповідний актовий запис №154. 08 квітня 2010 року, тобто до реєстрації шлюбу нею було набуто у власність квартиру [ADDRESS] . Станом на день подання позовної заяви у квартирі зареєстровані три особи: [PERSON] , [PERSON] та відповідач - [PERSON] . Відповідач [PERSON] з 2016 року у квартирі не проживає без поважних причин, добровільно виїхав з квартири, забрав всі свої особисті речі, з того часу квартирою не цікавиться, не сплачує квартирну плату, комунальні послуги. Всі витрати по утриманню квартири в належному стані, в тому числі сплату рахунків за комунальні послуги та інших платежів. Позивач сплачує самостійно. Крім того, Позивач планує оформити субсидію на оплату комунальних послуг за квартиру, а наявність в квартирі зареєстрованої особи, яка фактично не проживає більш ніж 3 роки, перешкоджають Позивачу в цьому. Позивач зазначає, що Відповідач на даний час в квартирі не проживає, будь-яких перешкод в користуванні квартирою [PERSON] не здійснювала. 12 грудня 2019 року депутатом Софіївсько-Борщагівської сільської ради, Недашківським В`ячеславом Володимирович було складено акт на предмет проживання, в якому встановлено, що у вищевказаній квартирі проживає Позивачка разом з сином [PERSON] . А колишній чоловік [PERSON] за даною адресою не проживає з 2016 року. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. До суду направила заяву про слухання справи у її відсутності у якій позов підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Києво-Святошинського районного суду Київської області. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі -продажу квартири від 08 квітня 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусои Києво-Святошинського районного нотаріального округу Білошицькою М.В. за реєстровим №754. Згідно з матеріалами справи, з 19.05.2015 р. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12.05.2017 р., що вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12 травня 2017 року. Згідно акту від 12 грудня 2019 року, який складений депутатом Софіївсько-Борщагівської сільської ради, Недашківським В`ячеславом Володимирович , встановлено, що у вищевказаній квартирі проживає позивачка разом з сином [PERSON] . А колишній чоловік [PERSON] за даною адресою не проживає з 2016 року. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідач не мешкає у спірному житловому приміщенні з 2016 року. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які на суперечать закону. При здійснені своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 405 ЦК України передбачає право користування житлом членами сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу. Частиною 2 статті 64 ЖК України визначено, що до членів сім`ї належать дружина, їх діти (при цьому ст.6 СК України, що статус дитини має особо до досягнення нею повноліття) і батьки. Відповідно до ст.156 ч.4 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє права користування займаним житловим приміщенням. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985р., у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В судовому засіданні достеменно встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем щодо проживання у квартирі, що є власністю позивача, не було. Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим те, що відповідачі не користувались вищевказаним житлом без поважних причин, чим перешкоджають позивачу, як єдиному власнику, повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи його законні права та інтереси, а тому права позивача підлягають судовому захисту. З огляду на викладене, [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . А відтак, вказані вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.9, 64, 156 ЖК України, ст.ст.316-319, 321, 405 ЦК України,

Outcome: approved