Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати укладений 18 грудня 2008 року шлюб з громадянином Федеративної Республіки Німеччини [PERSON] , який був зареєстрований на території Королівства Данія муніципалітетом міста Теннер за актовим записом № 4682, посилаючись на те, що від спільного проживання в шлюбі вони дітей не мають, а сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо у різних країнах, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 06 листопада 2020 року відкрито провадження по справі та зупинене у зв`язку з надісланням до Королівства Нідерландів судового доручення про надання правової допомоги, яке повернулося до суду не виконаним 05.07.2021 року. \~ \~ \~ \~Протокольною ухвалою суду від 06 липня 2021 року поновлено провадження по даній справі. \~ \~ \~ \~Позивачка у судове засідання не з`явилася, яка письмово у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, який надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] . Відзиву на позов відповідачем не подано. Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. \~ \~ \~ \~За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2008 року (а.с. ), які спільних дітей не мають. \~ \~ \~ \~ Згідно\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За положеннями ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування\~\~до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою\~статті 105\~СК України\~передбачено,\~що шлюб\~припиняється внаслідок\~його розірвання\~за позовом\~одного з\~подружжя на\~підставі рішення\~суду,\~відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з ч. 1\~ст.\~58\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Частиною першою статті ст.\~63\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Аналізуючі зібрані по справі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через протилежні погляди на життя, шлюб та сім`ю, які проживають окремо у різних країнах, примирятися не бажають, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що є достатньою підставою для розірвання шлюбу та задоволення позову [PERSON] . Судові витрати по справі відсутні. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved