Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

У вересні 2020 року позивачі звернулися до суду з даним позовом. Позов мотивують тим, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Позивачі зазначають, що в даній квартирі вони зареєстровані та проживають. Проте, окрім них в належній їм квартирі зареєстрований, але не проживає попередній власник квартири [PERSON] , який відповідно до договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2018 року мав знятися з реєстрації протягом 14 днів з дня відчуження нерухомого майна. Оскільки, відповідач незважаючи на умови договору з моменту продажу майна та дотеперішнього часу з реєстраційного обліку не знявся, а його реєстрація в квартирі порушує права позивачів вільно володіти та розпоряджатися належною їм квартирою, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , яка також є законним представником неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином. Між тим, через канцелярію суду подали клопотання в яких просили суд проводити розгляд справи без їх участі, зазначили, що заявлені вимоги повність підтримують. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Між тим, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, зазначив, що позов визнає. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачам на підставі Договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 235 та посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Мельник К.С., належить квартира [ADDRESS] , по 1/4 частині кожному (а.с. 15-20) Згідно Довідки Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» № 00339 від 07 вересня 2020 року, в квартирі [ADDRESS] , окрім позивачів зареєстрований також відповідач по справі [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Як вбачається із Акту обстеження житлового приміщення на проживання та реєстрацію осіб від 07 вересня 2020 року, в квартирі [ADDRESS] , з 2018 року громадянин [PERSON] , [INFO] (колишній власник квартири) не проживає та комунальні послуги не сплачує, речі та документи [PERSON] в квартирі відсутні. (а.с.13). Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивачів порушено не було, відповідач відсутній в спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратив право користування нею, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп..

Outcome: approved