Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

У Віньковецький районний суд звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] , просить визнати їх такими, що втратили право користування жилим будинком [ADDRESS] . Повідомляє, що вона,[PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором дарування та реєстрацією права власності на нерухоме майно Віньковецьким МКП «Інвентарбюро» витяг № 23046376 від 17.06.2009 року. Вказаний будинок (домоволодіння) зареєстровано 17.06.2009 року в Віньковецькому МПК по інвентаризації житлового та відомчого фонду «Інвентарбюро» на праві приватної власності за нею і записано в книгу реєстрації за № 487. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Віньковецькою селищною радою у даному житловому будинку зареєстровані п`ятеро осіб, серед яких її донька [PERSON] та її онук [PERSON] . Вони зареєстровані на даний час за вказаною адресою, але не проживають. Донька в 2015 році, а онук в 2019 році виїхали на постійне місце проживання в с. Нетечинці, що можуть підтвердити свідки. Посилаючись на ст. 391 ЦК України позивач вимагає усунення перешкоди пов`язані з реєстрацією відповідачів в її будинку. Посилаючись на вимоги статей 321, 391 ЦК України просить позов задовольнити, зазначаючи, що здійснює своє право власника квартири відповідно до судового рішення на власний розсуд і закон надає йому можливість вимагати усунення будь - яких порушень прав зі сторони відповідачів. В судовому засідання позивач підтримала свої вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачі двічі в судове засідання не з`явились, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи, справа розглянута в їх відсутності, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України. Враховуючи вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши позовну заяву та представлені докази слід вважати позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно акту обстеження домоволодіння [ADDRESS] від 15.07.2020 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають в зазначеному будинку [ADDRESS] . Позивач є власником цього домоволодіння на підставі договору дарування укладеного нотаріусом 09.06.2009 року та реєстрацією права власності на нерухоме майно Віньковецьким МКП «Інвентарбюро», витяг №23046376 від 17.06.2009 року. Частка позивача як приватного власника становить 1/1, про що записано в книгу реєстрації за № 487. Із показань свідка [PERSON] слідує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають в зазначеному будинку [ADDRESS] . Вони виїхали в інше місце проживання. Вона в 2015 році, а він - в 2019 році. Згідно з положеннями частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За ст. 9 ЖК право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Право позивача порушується реєстрацією в його будинку інших осіб, які не бажають добровільно знятись з реєстрації. Із аналізу доказів слідує, що відповідачі втратили право на проживання в будинком [NUMBER] .на підставі ст. 71 ЖК України як наймачі (донька та онук), які не проживаючи більше 6 місяців без поважних причин, не обслуговуючи, не ремонтуючи, не оплачуючи комунальні послуги втратили право на проживання. Згідно ст. 316 ЦК України право власності - це право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону, по своїй волі і незалежно від волі інших осіб. Позивач реалізовує право власності на домоволодіння. Вимога його про усунення перешкод, пов`язаних із реєстрацією сторонніх осіб в будинку підлягають задоволенню з підстав припису статті 391 ЦК України, яка вимагає усунути перешкоди у здійснені права користування будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на проживання в житлі позивача, знявши його з реєстраційного обліку. Відповідачі на час розгляду справи не проживають в будинку і не виявляють інтересу до житла відповідно з 2015 та з 2019 року, про що повідомляє вказаний свідок, не проживаючи в ньому більше року, вони втратили право на користування ним. Відповідно до ч.2ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У зв`язку з зазначеним та відповідно до ст. 7 ч.2 п.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідачі підлягають зняттю з реєстрації, оскільки цим Законом оговорено, що зняття з реєстрації здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування особи житловим приміщенням.

Outcome: approved