overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 25 грудня 1999 року Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області за актовим записом №174. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у березні 2015 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне. У відповідності зі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У відповідності зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 25 грудня 1999 року Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області за актовим записом №174 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у березні 2015 року, з цього ж часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме - судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст.112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 27 квітня 1999 року Утківською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №7. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у жовтні 2015 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне. У відповідності зі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У відповідності зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 27 квітня 1999 року Утківською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №7 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у жовтні 2015 року, з цього ж часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного, ст.ст.112, 113 Сімейного Кодексу\~ України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 28 серпня 2004 року Роганською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №20. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини нею та відповідачем припинені у липні 2015 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. У відповідності зі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У відповідності зв ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 28 серпня 2004 року Роганською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №20 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у липні 2015 року з цього ж часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення в цій частині позовних вимог і розірвання шлюбу між сторонами. В частині позовних вимог позивача щодо покладання витрат пов'язаних з розірванням шлюбу в органах РАЦС на відповідача, суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав. Відповідно до положень Декрету Кабінету міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року N 7-93 із змінами та доповненнями, за реєстрацію органами РАЦС розірвання шлюбу здійснене судом, державне мито не справляється. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст.112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У грудні 2015 року позивачі звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначають, що вони є співвласниками житлового будинку по вул. Котовського, 71 в м. Бровари Київської області. При зверненні до нотаріуса з метою укладення договору про порядок користування їм стало відомо, що на будинок накладено заборону, яка зареєстрована у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 12.08.2004 року за реєстраційним № 1234792, реєстратор Броварська міська державна нотаріальна контора, власником зазначений [PERSON]; підстава обтяження - повідомлення б/н від 15.05.1961 року, Броварський завод холодильників. Посилаючись на те, що [PERSON] ніколи не був власником належного їм житлового будинку, а також на відсутність виконавчих проваджень щодо них, позивачі вважають, що заборону на будинок накладено безпідставно, а тому просять її скасувати. У судове засідання позивачі не зявилися, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в їх відсутності. Броварська міська державна нотаріальна контора та Броварське міськрайонне управління юстиції у судове засідання не зявилися, повідомивши письмово про розгляд справи у відсутності їх представника на розсуд суду згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку по вул. Котовського, 71 в м. Бровари Київської області. З витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна вбачається, що на будинок по вул. Котовського, 71 в м. Бровари накладено заборону (архівний запис), реєстраційний номер 1234792 від 04,08.2004 року, реєстратор: Броварська міська державна, нотаріальна контора, власник: [PERSON]; підстава обтяження - повідомлення б/н від 15.05.1961 року, Броварський завод холодильників. Згідно листа відділу ДВС Броварського МРУЮ від 09.11.2015 року № 38268, відкритих виконавчих проваджень щодо позивачів на виконанні не перебуває. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Згідно вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування\~\~та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на наведене суд вважає, що заборону на житловий будинок по вул.. Котовського, 71 в м. Бровари, власником якого зазначено [PERSON], накладено безпідставно, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 23 квітня 2010 року міським відділом РАЦС Бердичівського МУЮ у Житомирській області, актовий запис №120. Від шлюбу сторони мають дитину - донька [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що їх спільне життя не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені в наслідок чого їх спільне життя та збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.21) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження вище вказаного шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 26 березня 2014 року відділом ДРАЦС по Бердичівському району реєстраційної служби Бердичівського МУЮ у Житомирській області, актовий запис №4. Від шлюбу сторони мають дитину - донька [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що їх спільне життя не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені в наслідок чого їх спільне життя та збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.16) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження вище вказаного шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. В позовній заяві [PERSON] вказала, що їй на праві приватної власності належить 4/6 частки жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд за № 5 по вул. Подільська в м. Чорткові Тернопільської області. Вона проживає і користується цілим будинком від часу народження і по даний час. 1/3 частка зазначеного будинку рахується за [PERSON], яка померла 22 жовтня 2002 року, і в цьому будинку ніколи не проживала, не користувалась ним. Із правовстановлюючих документів на 1/3 частку вказаного жилого будинку, що належала [PERSON], збереглась тільки копія свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.04.1974 року Чортківською райдержнотконторою, на свідоцтві є відмітка про те, що в 1974 році вона відчужила успадковану нею 1/3 частку будинку. Інших документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на вказану частку будинку не збереглося. Враховуючи те, що позивачка користувалась цілим будинком більше десяти років, проводила ремонтні роботи, утримувала його в належному стані, володіла безперервно і відкрито, не порушуючи нічиїх прав, просить визнати за нею право власності на 1/3 частку будинку в порядку набувальної давності. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що позивачка є власником 4/6 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Подільська, 5 в м. Чорткові. 1/3 частка зазначеного будинку належить [PERSON], яка померла 22 жовтня 2002 року. [PERSON] відкрито безперервно володіє і користується цілим житловим будинком більше десяти років. Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/3 частку вищезазначеного будинковолодіння в порядку набувальної давності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що перебувала у шлюбі із [PERSON], який помер 18 травня 2012 року. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Зелена, 25 в с. Біла Чортківського району Тернопільської області. У звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на імя спадкодавця державний нотаріус Чортківської районної державної нотаріальної контори своїм листом № 3303/02-16 від 24.11.2015 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і розяснив про необхідність вирішення питання визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від них надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, від сільської ради надійшла заява про слухання справи за відсутності представника та визнання позову. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 18 травня 2012 року помер чоловік позивачки [PERSON], після його смерті позивачка відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем його майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що 17 лютого 2015 року померла [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Білобожниця по вул. Миру, 3 Чортківського району. 17 квітня 2008 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] Позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно, тому що спадкодавець за життя не оформила належним чином правовстановлюючі документи на 1/2 частку будинку, що успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], який помер 23 січня 2004 року. У звязку із відсутністю правовстановлюючого документа державний нотаріус своїм листом № 3472/02-14 від 08.12.2015 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і розяснив про необхідність вирішення питання визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, від сільської ради надійшла заява про слухання справи за відсутності представника та визнання позову. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 17 лютого 2015 року померла [PERSON], після її смерті позивачка відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved