Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , як голови обслуговуючого кооперативу садівничого товариства «Агробуд-Сура» про визнання правочину недійсним та згідно уточнених позовних вимог просить визнати недійсним Статут обслуговуючого кооперативу садівничого товариства «Агробуд-Сура», затверджений загальними зборами від 03.12.2016 року обслуговуючого кооперативну садівничого товариства, який був зареєстрований в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під №12031050012000773 від 08.02.2017 року, а також просить визнати недійсним протокол №19 прийнятий загальними зборами від 03.12.2016 року обслуговуючого кооперативну садівничого товариства «Агробуд-Сура». Крім того, позивачка просить суд постановити окрему ухвалу у відповідності до вимог ст. 262 ЦПК України та надіслати її до відповідного органу стосовно порушень з боку відповідача [PERSON] , що виразилися у перевищенні службових повноважень. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вибраний у 2014 році голова ОКСТ «Агробуд- Сура» [PERSON] намагаючись узгодити організаційно-правову форму реєстрації товариства, як обслуговуючий кооператив з установчими документами - Статутом, який повинен відповідати вимогам законів України «Про кооперацію» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» зробив численні порушення при прийняті та державній реєстрації на той час нової редакції Статуту ОКСТ «Агробуд-Сура» за реєстраційним номером запису 12031050011000773 від 24.07.2014 р. у державному реєстрі, що знайло своє відображення в рішенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі 175/908/16-ц. Разом з тим, голова ОКСТ «Агробуд-Сура» таємно від більшості садівників провів начебто загальні збори від 03.12.2016 року по затвердженню чергової редакції Статуту садового товариства, але даний Статут, в подальшому, може призвести до проведення незаконних операцій та зловживань з земельними ділянками шістдесяти восьми власників та користувачів, які розташовані згідно плану ділянок садівничого товариства «Агрострой», тому такий статут, як установчий документ ОКСТ «Агробуд-Сура», не відповідає у повному обсязі вимогам чинного законодавства України і підлягає визнанню недійсним. Разом з тим, позивачка зазначає про те, що протокол загальних зборів №19 ОКСТ «Агробуд-Сура» від 03.12.2016 року, на яких був ухвалений новий Статут, слід також вважати недійсними по причинам його протиріччю вимогам ЗУ «Про Кооперацію», ЦК України, а також пунктам самого Статуту ОКСТ «Агробуд-Сура». Ухвалою судді від 22.01.2019 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи у загальному порядку з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та надали відповідні пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що жодних порушень при проведенні 03.12.2016 загальних зборів ОКСТ «Агробуд-Сура» та прийняття на них відповідних рішень не було, оскільки все відповідало нормам чинного законодавства, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Крім того, вимоги позивача щодо допущення ним перевищень службових повноважень також вважає безпідставними, оскільки оскаржувані збори проводилася у складі членів кооперативу та ними ж приймалися та ухвалювалися відповідні рішення, а не ним особисто, тому просив суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так встановлено, що Обслуговуючий кооператив садівниче товариство «Агробуд - Сура» зареєстровано як юридична особа 23 червня 2005 року. Одночасно було проведено державну реєстрацію Статуту ОКСТ «Агробуд - Сура», який був затверджений загальними зборами членів садівничого товариства «Агробуд -Сура». 03 травня 2014 року загальними зборами ОКСТ «Агробуд - Сура» було ухвалено нову редакцію Статуту Кооперативу, державну реєстрацію якого було проведено 24 липня 2014 року, реєстраційний номер запису 12031050011000773. Проте, як вбачається з матеріалів справи відповідним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2016 року у справі №175/908/16-ц у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , визнано недійсним Статут ОКСТ «Агробуд-Сура», державну реєстрацію якого проведено 24 липня 2014 року, реєстраційний номер запису 12031050011000773. Після чого, правлінням ОКСТ «Агробуд - Сура» було прийнято рішення про проведення 03 грудня 2016 року загальних зборів членів кооперативу та 03 грудня 2016 року було проведено загальні збори ОКСТ «Агробуд - Сура» на яких затверджено нову редакцію Статуту ОКСТ «Агробуд - Сура»0 державну реєстрацію якого проведено 08.02.2017 року, та на даних зборах були присутні 19 членів Кооперативу з 28 його членів, що перебували на обліку на день проведення цих зборів, що підтверджується Протокол №19 загальних зборів ОКСТ «Агробуд - Сура» від 03.12.2016 року та листом реєстрації до нього, копії яких містяться в матеріалах справи. Так, відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема : 1) визнання права;2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов`язку в натурі;6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення;8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Так, судом встановлено, що підставою звернення до суду позивачка мотивувала наявністю невідповідностей вимогам чинного законодавства протоколу №19 загальних зборів ОКСТ «Агробуд - Сура» та прийнятого на даних зборах Статуту обслуговуючого кооперативу. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачкою обраний невірний спосіб захисту, оскільки нею пред`явлено позов лише до [PERSON] , проте прийняття оскаржуваного Статуту та протоку №19 приймалися членами кооперативу, а не відповідачем особисто, що було встановлено у судовому засіданні та визнано сторонами. Тобто оскаржувані статут та протокол зборів не відносяться до конкретних обов`язків чи повноважень відповідача як голови товариства, а є компетенцією виключно юридичної особи ОКСТ «Агробуд - Сура», яке позивачкою не було залучено до участі у справі. З огляду на наведене, суд вважає, що позивачем неправильно визначено спосіб захисту порушеного права чи інтересу, у той час, коли позивач може захистити своє порушене право, визначивши вірний спосіб його захисту, який передбачено чинним законодавством. Разом з тим, відповідно до ст.49 ЦПК України, суд позбавлений процесуальної можливості самостійно змінювати предмет чи підставу позовних вимог. Отже, невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні пред`явлених особою вимог. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed