overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

у грудні 2016 року заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури [PERSON] звернувся до суду з заявою в інтересах держави в особі Рашівської територіальної громади про визнання спадщини відумерлою, вказуючи, що у березні 2006 року померла [PERSON], яка до смерті проживала в [INFO]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,780 гектарів. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON], спадкова справа не відкривалася, тому звернулися до суду для визнання спадщини відумерлою. В судовому засіданні прокурор Снісаренко Н.В. заяву підтримала, пояснила, що після смерті [PERSON] спадщина не відкривалася, вона є власницею земельної частки паю. Просила визнати відумерлою спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] і земельну ділянку площею 2,780 гектарів вартістю 36304,64 коп., що знаходиться на території Рашівської сільської ради передати у власність Рашівської територіальної громаді Гадяцького району. Голова Рашівської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позов прокурора підтримав, вказав, що [PERSON] проживала одиноко, рідні не мала, працювала в колгоспі і мала у власності земельну частку (пай). Заповіт не складала, спадкова справа після її смерті не відкривалася, тому вважає дану спадщину відумерлою. Гадяцька державна нотаріальна контора звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечує. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,780 га, розташована на території Рашівської сільської ради. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 36304,64 грн. 30 березня 2006 року в с. Рашівка Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Рашівської сільської ради на дату смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [INFO]. Відповідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Статтею ч.1 п.11 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ч.1- 3 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як вона подана до суду після спливу одного року з часу відкриття спадщини, спадкоємці на майно, що належало [PERSON], як за заповітом, так і законом відсутні, що підтверджується матеріалами справи і є всі підстави для визнання спадщини відумерлою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У грудні 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що 29.12.1997 року на його імя видано державний акт на право приватної власності на землю, яка розташована на території СТ «Веселий», загальною площею 0,1098га., на підставі рішення Бердянської сільської ради народних депутатів від 16.11.1995 року №41. Однак, у державному акті було допущено помилку у по-батькові заявника, а саме вказано «Михайлович», замість вірного «Миколайович». На підставі викладеного, заявник вимушений був звернутися до суду з заявою, в якій просив встановити факт належності йому вказаного державного акту, оскільки це необхідно йому для подальшого розпорядження земельною ділянкою. Заявник у судове засідання не зявивсь, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Мангушської районної ради у судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, на підставі рішення Першотравневої районної ради Донецької області №7/10-97 від 30.06.2016 року, її перейменовано на Мангушську районну раду Донецької області. Як убачається з письмових матеріалів справи 29.12.1997 року на імя [PERSON] видано державний акт серії І-ДН №172445 на право приватної власності на землю, яка розташована на території Садівницького товариства «Веселий», загальною площею 0,1098га., на підставі рішення Бердянської сільської ради народних депутатів від 16.11.1995 року №41. Акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №839. Заявник зазначає, що в акті не вірно вказане його по-батькові, а саме вказано «Михайлович», замість вірного «Миколайович». Факт належності заявнику вказаного державного акту підтверджується копією паспорту серії ВЕ №618423, виданого 06.02.2002 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, карткою платника податків від 02.09.2011 року, свідоцтвом про народження, виданим Приморським РАЦС, актовий запис №156. Відповідно до листа Відділу держгеокадастру у Першотравневому районі Донецької області від 02.09.2016 року, відділ не реєструє та не видає державні ати на право власності на земельні ділянки, а також не вносить до них відповідні зміни. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд вважає, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У грудні 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що в листопаді 2016 року він звернулась до УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя щодо призначення пенсії. В чому йому було відмовлено, оскільки в трудовій книжці невірно зазначено по-батькові заявника, а саме [PERSON] замість вірного [PERSON]. Пенсійним фондом роз'яснено право на звернення до суду з заявою про встановлення факту належності трудової книжки. На підставі викладеного, заявник вимушений був звернутися до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт того, що трудова книжка [NUMBER] належить йому- [PERSON], [INFO]. Заявник у судове засідання не з'явивсь, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління ПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як убачається з трудової книжки [NUMBER], на титульній сторінці не вірно зазначено по-батькові заявника, а саме [PERSON]. Факт приналежності заявнику трудової книжки [NUMBER] підтверджується паспортом серії [NUMBER] від 26.04.2000 року, виданим 26.04.2000 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області; довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру від 16.06.2000 року; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.12.1956 року, актовий запис №359; військовим квитком серії [NUMBER]; дипломом серії [NUMBER], виданим 23.06.1979 року Єнакієвським металургійним технікумом. У всіх перелічених документах по-батькові заявника зазначено [PERSON]. Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Якщо ім'я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж не збігаються з ім'ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документу даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд вважає, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У грудні 2016 року заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить призначити його опікуном [PERSON], [INFO]. Заява мотивована тим, що його родич двоюрідний брат його батька [PERSON] - інвалід з дитинства. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.03.2007 року останнього визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON], яка 31.08.2016 року померла. Вказує, що [PERSON] проживає з ним. Стверджує, що доглядає останнього, так як за станом здоровя він не розуміє значення своїх дій. Заявник у судове засідання не зявився, подав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи, у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує стосовно задоволення заяви [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник народився 06.04.1989 року, його батьками записані: [PERSON], мати [PERSON]. Батько заявника [PERSON] народився 03.05.1962 року, його батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Як видно з матеріалів справи, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.03.2007 року [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] визнано недієздатним, призначено [PERSON], [INFO], опікуном над недієздатним [PERSON]. Опікун [PERSON] [PERSON] померла 31.08.2016 року. Згідно з поданням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 01.12.2016 року № 3/22-10420/4-18 комісією з питань захисту прав повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обовязки запропоновано Червоноградському міському суду Львівської області призначити [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON]. Згідно із ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що опікуном недієздатного [PERSON] слід призначити заявника, а тому заява задовольняється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У грудні 2016 року заявник звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник посилався на те, що при заповненні Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.97 га, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 57 від 29 грудня 2001 року, вказане прізвище заявника - «[PERSON]», але вірно - «[PERSON]». Даний факт не дозволяє отримати Витяг про державну реєстрацію прав на земельну ділянку та в подальшому зареєструвати договір оренди земельної ділянки. Тому заявник змушена звертатися до суду та прохає встановити факт належності правовстановлюючого документу. Заявник в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29 грудня 2001 року, виданий на ім'я [PERSON], на підставі рішення сесії Докучаєвської сільської ради № 127 від 24 грудня 2001 року, виданий у тому, що їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 3.97 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Докучаєвської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а. с. 10). У паспорті серія [NUMBER], виданого 29 березня 2001 року Устинівським РВ УМВС України в Кіровоградській області, вказано дані заявника - «[PERSON]». (а. с. 3-7). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що земельна ділянка, передана [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фактично передана [PERSON].Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У грудні 2016 року заявник звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник посилався на те, що при заповненні Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,60 га, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № [NUMBER] від 19 вересня 199 року, вказане по-батькові батька заявника - «[PERSON]», але вірно - «[PERSON]». Даний факт не дозволяє отримати свідоцтво про право на спадщину. Тому заявник змушений звертатися до суду та прохає встановити факт належності правовстановлюючого документу. Заявник в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП від 19 вересня 1996 року, виданий на ім'я [PERSON], на підставі рішення Топчинської сільської ради № 23 від 0 липня 199 року, виданий у тому, що йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,85 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с. Топчине Топчинської сільської ради. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,60 га. (а. с. 7). У свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданого 16 вересня 2016 року виконавчим комітетом Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, вказано дані батька заявника - «[PERSON]». (а. с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що земельна ділянка, передана [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,60 га., фактично передана [PERSON].Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У грудні 2016 року заявник звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник посилався на те, що у договорі купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] та в Державному акті серії ДП від 18 червня 1998 року, зареєстрованому за Мд № 4422 , вказане по-батькові баби заявника - «[PERSON]», але вірно - «[PERSON]». Даний факт не дозволяє отримати Свідоцтво про право на спадщину. Тому заявник змушена звертатися до суду та прохає встановити факт належності правовстановлюючого документу. Заявник в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У договорі купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] від 22 вересня 1971 року вказано по-батькові баби заявника - «[PERSON]». (а. с. 7). У Державному акті на право приватної власності на землю серії ДП, виданий 18 червня 1998 року, на підставі рішення виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради № 295/4 від 17 грудня 1997 року вказано дані баби заявника - «[PERSON]». (а. с. 9) У свідоцтві про смерть серія [NUMBER], виданого 27 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, вказано дані померлої 26 серпня 2014 року баби заявника - «[PERSON]». (а. с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений [PERSON], фактично укладений [PERSON], та Державний акт, виданий [PERSON], фактично виданий [PERSON].Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

у грудні 2016 року заявник звернулась до суду із заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що вона на даний час не досягла шлюбного віку, що позбавляє її укласти шлюб з [PERSON] Визнання права на укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки на даний час вона вагітна, а тому має намір зареєструвати шлюб до народження дитини. У судовому засіданні заявник та заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] підтримали заяву, просили її задовольнити. [PERSON], яка є матір'ю заявника, зазначила, що надання її дочці права на шлюб відповідає інтересам останньої. Суд дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно із ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. [PERSON], [INFO], перебуває на обліку з 21 грудня 2016 року у Димерській районній лікарні з приводу вагітності, вагітність 5 тижнів. Відповідно до ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи, що [PERSON] досягла шістнадцяти років, вагітна, надання останній права на шлюб з метою його реєстрації з [PERSON], буде відповідати її інтересам та інтересам майбутнього подружжя, тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У грудні 2016 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, посилаючись, на те, що 02.09.2006 року вони зареєстрували шлюб у відділ реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія № І-БК №124120. Так заявники зазначають, що спільне життя в них не склалося. Як виявилося після шлюбу, у них були зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Вказують, що вони досягли згоди що їхній син [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір»ю [PERSON], а його батько [PERSON] постійно братиме участь у вихованні та утриманні сина, про що свідчить нотаріально посвідчений договір. В судове засідання [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, звернулись до суду з заявами про слухання справи у їхню відсутність, заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, заяву задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.2006 року сторони у справі зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЕЛ №015415, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 02.09.2006 р., актовий запис - № 319. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 477. Сторони досягли згоди що їхній син [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір»ю [PERSON], а його батько [PERSON] постійно братиме участь у вихованні та утриманні сина, що підтверджується договором між батьками про сплату аліментів на дитину від 19.11.2016 р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] В ч. 2 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її отриманні в грошовій формі, а ч. З ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у твердій грошовій сумі. Тому,

Outcome: approved