Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Мати дітей, [PERSON], померла [INFO]. Вона разом із чоловіком виховує малолітніх онуків, діти п'ять років проживають з ними, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків: не доглядає і не виховує дітей, не допомагає ні матеріально, ні морально, не цікавиться здоров'ям та успіхами дітей, хоча працює по найму, отримує заробітну плату і має можливість надавати допомогу своїм дітям. Вона створила належні умови для проживання, відпочинку та розвитку дітей. На засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідач не з'явився. 06 грудня 2017 року комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Марганецької міської ради надала висновок №65 від 28.11.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON]. Просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] та [PERSON] і стягнути з відповідача аліменти на користь опікуна, якого буде призначено, на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але на менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дітей. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи надала суду заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] підтримала. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Щодо законних підстав. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з позовної заяви та висновку комісії з питань захисту прав дитини виконкому Марганецької міської ради від 04 грудня 2017 року, діти знаходяться на утриманні дідуся та бабусі. Позивач не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дітей, що свідчить про його незаінтересованість долею дітей. Тому, враховуючи те, що позов визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи, інтереси дитини чи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст.206 ЦПК України. Зважаючи на обов'язок батьків утримувати своїх дітей, з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на дітей до їх повноліття в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно зі ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 14 грудня 2017 року - дня звернення позивача до суду з позовом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.п.3, 7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач визнав позов, з нього необхідно стягнути в державний бюджет по 50 відсотків судового збору, який сплачується за подання до суду позовної заяви майнового та немайнового характерів, яка подана фізичною особою, тобто 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved