Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

У вересні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що протягом тривалого часу вона є клієнтом АТ «КБ «Приватбанк», має відкритий картковий пенсійний рахунок № [NUMBER] на якому знаходяться грошові кошти в розмірі приблизно 40 000 грн. та рахунок [NUMBER] , рахунок [NUMBER] , [NUMBER] . Проте, починаючи з вересня 2020 року, відповідач заблокував вказані рахунки, з посиланням на те, що рахунки було використано третіми особами з метою шахрайських дій. Звернувшись до відповідача з заявою про роз`яснення причин блокування її рахунку, відповіді не отримала, у зв`язку з чим просить суд зобов`язати відповідача розблокувати вказані рахунки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справ повідомлений належним чином, проте подав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Проте, подав відзив на позовну заяву, у якій заперечував щодо задоволення позову. Вказав, що банком призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної карти, держателем якої є позивач, на підставі звернення іншого клієнта банку [PERSON] , яка 21.08.2020 року повідомила банк на гарячу лінію 3700, що 21.08.2020 внаслідок викладення у неї телефону невідомі особи здійснили декілька операцій по її карткам та перевели грошові кошти на інші картки інших осіб, у тому числі, грошові кошти [PERSON] були переведені на картку клієнта [PERSON] , яка в свою чергу, частину коштів у розмірі 30150,75 грн. перевела 21.08.2020 на карту [PERSON] . З огляду на наявність факту шахрайських дій по відношенню до третьої особи [PERSON] , з рахунку якої списано кошти. Банк в передбаченому чинним законодавством порядку зупинив здійснення будь-яких фінансових операцій по картках [PERSON] . За наведених обставин, враховуючи неявку сторін у судове засідання, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників, які беруть участь у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог позивача є обмеження її прав щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на рахунках № [NUMBER] на якому знаходяться грошові кошти в розмірі приблизно 40 000 грн. та рахунках № [NUMBER] , рахунок [NUMBER] , [NUMBER] , відкритих в КБ ПАТ «Приватбанк». Зі змісту позовної заяви, у вересні 2020 року рахунки позивача [PERSON] відкриті у АТ КБ «Приватбанк» було заблоковано. Як вказує позивач [PERSON] , у вересні 2020 року направила запит до відділення банку з вимогою про розблокування вказаних рахунків, проте відповіді неотримала. Як встановлено з матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк» призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної карти по рахунку № [NUMBER] , держателем якої є позивач, на підставі звернення іншого клієнта банку [PERSON] , яка 21.08.2020 року повідомила банк на гарячу лінію 3700, що 21.08.2020 внаслідок викладення у неї телефону невідомі особи здійснили декілька операцій по її карткам та перевели грошові кошти на інші картки інших осіб, у тому числі, грошові кошти [PERSON] були переведені на картку клієнта [PERSON] , яка в свою чергу, частину коштів у розмірі 30150,75 грн. перевела 21.08.2020 на карту [PERSON] . Згідно наданої виписки по рахунку № [NUMBER] , який на даний час заблоковано, та який належить [PERSON] , за період з 03.01.2020 по 21.08.2020 року, баланс на кінець періоду становить 857,32 грн. З огляду на наявність факту шахрайських дій по відношенню до третьої особи [PERSON] , з рахунку якої списано кошти. Відповідачем в передбаченому чинним законодавством порядку зупинив здійснення будь-яких фінансових операцій по рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] , що стверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до п. 12 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, Емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Зупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов`язань користувача й емітента, що виникли до часу зупинення або припинення зазначеного права. Відповідно до ст. 63 ЗУ «Про банк і банківську діяльність», Національний банк України під час здійснення нагляду за діяльністю банків проводить перевірку банків з питань дотримання ними вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, та достатності заходів для запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, та фінансуванню тероризму. Згідно п.12.7 статті 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до статті 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Разом з цим, матеріали справи не містять доказів того, що карткові рахунки № [NUMBER] , [NUMBER] , № [NUMBER] відкриті саме в АТ КБ «Приватбанк», також позивачем не надано копій угоди про відкриття карткових рахунків та умови їх обслуговування, а також даних щодо того що дані рахунки належать саме позивачу та були заблоковані. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті, обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, звертаючись до суду позивачем не доведено факту протиправної поведінки відповідача, лише звернуто увагу суду, що відповідач заблокував рахунки, проте не доведено тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивач в обгрунтування своїх вимог, не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження блокування вказаних рахунків відповідачем, чи будь-яких інших обмежень у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, розміщених на рахунках № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , а також доказів, що підтверджують неможливість позивача користуватися вказаними рахунками. Виходячи з викладеного, судом не встановлено і позивачем не доведено порушення прав позивача діями відповідача щодо здійснення відповідачем перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що розміщені на розрахункових рахунках, відкритих у АТ «КБ «ПриватБанк» на ім`я позивача. Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-78 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог щодо незаконності дій банку. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання вчинити дії про зобов`язання вчинити дії.

Outcome: dismissed