Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У грудні 2020 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання», на обґрунтування якої позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є споживачем природного газу за місцем свого проживання, яка використовувала його для побутових потреб, розподіл щодо якого надається ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу, було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства «https://khgaszbut.104.ua)/. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за постановлений природний газ. У разі незгоди споживача укласти договір з постачальником із спеціальними обов`язками та відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання пригороднього газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Як убачається з повідомлення, наданого Зміївським відділенням РГК «Харківгаз» № 610031-Сл-6536-0520/12 від 29.05.2019 року, фактичний обсяг розподілу природного газу абоненту [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) за період з 01.09.2016 року по 23.05.2017 року складає 1350 м3. Внаслідок систематичного нехтування [PERSON] своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість за період з серпня 2016 року по листопад 2020 року в сумі 8046,37 гривень, тому просили позов задовольнити, стягнути з відповідача на їх користь суму заборгованості в розмірі 8046,37 гривень, 3% річних в розмірі 704,99 гривень, інфляційні втрати в розмірі 1383,98 гривень та судові витраті в розмірі 2102,00 гривень (а. с. 2 3). Представник позивача Бондар М. В., що діє на підставі довіреності № ДР-12-0421 від 29.04.2021 року, виданої директором Тиндиком П. О. зі строком дії до 31.12.2021 року, у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, але надала заяву, зареєстровану за вхідним № ЕП-1969/21-вх від 23.12.2021 року, про розгляд справи за її відсутності, з урахуванням того, що позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала. Відповідно до змісту частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно з частиною 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить відповідна заява, долучена до матеріалів справи. За таких обставин, беручи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Приходячи до такого, суд зауважує, що імперативними приписами пункту 2 частини 2 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, що судом визнано поважними. Зважаючи на це, та відповідно до змісту частини 5 і пункту 1 частини 8 статті 128 вказаного кодифікованого процесуального акту України про те, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а днем вручення судової повістки про виклик є день вручення її під розписку, ураховуючи, що належно повідомлений відповідач вдруге не з`явилась без повідомлення причин своєї неявки, суд приходить до переконання, що її відсутність не перешкоджає розгляду справи за суттю позовних вимог. Відтак, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно із частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно з частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Так, судом встановлено, що ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01.07.2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі Ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно Постанови № 1588 від 21.05.2015 року (переоформлена на безстрокову Постановою № 2283 від 08.09.2015 р.), та з 11.05.2017 р. - згідно з Постановою № 633 від 11.05.2017 року (виданої на постачання природного газу на території України). На ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області. Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які с однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 року, та розміщений на офіційному сайті Товариства (https ://khgaszbut. 104. ua). За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до пункту 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. 23.01.2020 року за вихідним № 617-СЛ-1062/31-0120 на адресу відповідача Кузьоменської ( [ADDRESS] ) надіслана вимога про оплату заборгованості, в якій їй повідомлено про необхідність сплатити вартість заборгованості протягом 7 днів в сумі 8046,37 гривень (а. с. 8). Відповідно до повідомлення Зміївського відділення регіональної газової компанії «Харківгаз» № 610031-Сл-6536-0520/12 від 29.05.2020 року фактичний обсяг розподілу природного газу абоненту [PERSON] за період з 01.09.2016 року по 23.05.2017 року складає 1350 м3 (а. с. 9). Згідно з Актом про відключення газоспоживаючих приладів № 6181 від 23.05.2017 року за адресом: [ADDRESS] ,- встановлені інвентарні заглушки та опломбовано газоспоживаючий прилад. Даний Акт було складено в присутності [PERSON] та підписано нею (а. с. 12). Як убачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої виконавчим органом з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Нововодолазької селищної ради 22.09.2016 року за № 587, в житловому будинку, розташованому за адресом: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] і [PERSON] (а. с. 13). В матеріалах справи також наявні квитанції про сплату боргу за газопостачання відповідачем [PERSON] в сумі 8046,37 гривень, а саме: -квитанція № 0.0.2178097040.1 від 29.06.2021 року, видана терміналом самообслуговування АТ КБ «ПРИВАТБАНК», одержувачем зазначений ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», сума платежу 1000,00 гривень, призначення платежу оплата за газ від [PERSON] , особистий рахунок № [NUMBER] , [ADDRESS] ; -квитанція № 0.0.2276977199.1 від 22.09.2021 року, видана терміналом самообслуговування АТ КБ «ПРИВАТБАНК», одержувачем зазначений ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», сума платежу 4030,00 гривень, призначення платежу оплата за газ від [PERSON] , особистий рахунок № [NUMBER] , [ADDRESS] ; -дублікат чека з кодом квитанції № 9249-0414-8462-8350 (квитанція № 0.0.2317831130.2) від 26.10.2021 року, виданий терміналом самообслуговування АТ КБ «ПРИВАТБАНК», одержувачем зазначений ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», сума платежу 3016,37 гривень, призначення платежу оплата за газ від [PERSON] , особистий рахунок № [NUMBER] , [ADDRESS] . Крім того, з долученого до матеріалів справи свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] ), виданого 25.10.2016 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Лисичанськ Луганської області, та громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка села Глинка Слобода Гомельської області Республіки Білорусь, зареєстрували шлюб 25.10.2016 року, про що в цей день складено відповідний актовий запис № 98. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а. с. 37). Наведеним підтверджений факт зміни прізвища відповідача у цій справі з « [PERSON] » на « [PERSON] », що з огляду на зміст цивільного та цивільного процесуального законодавства України не свідчить про правонаступництво, однак є підставою задля врахування прізвища відповідача « [PERSON] » як належного під час здійснення судового провадження. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями) та положеннями Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕ КП № 2496 від 30.09.09.2015 року. Приписом частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 цивільного кодифікованого закону України. Так, згідно із зазначеними нормами права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. На підставі цього, а також аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання» у розмірі 8046,37 гривні, нарахованих 3% річних в розмірі 704,99 гривень та інфляційних втрат в розмірі 1383,98 гривень. Однак, ураховуючи, що за час розгляду справи згідно з квитанціями, долученими до матеріалів, відповідачем сплачений борг у повному обсязі в сумі 8046,37 гривень, тому позов підлягає задоволенню частково, шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» суми нарахованих 3% річних в розмірі 704,99 гривень та інфляційних втрат в розмірі 1383,98 гривень (а. с. 72, 100, 116). Також, ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позов ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання», суд вважає за необхідне вирішити згідно з підпунктом 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тоді як інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України. Із зазначеним позовом ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» звернулося до суду в 2020 році. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 294-IX від 14.11.2019 року (із змінами та доповненнями) з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2102 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 2102,00 гривень, виходячи з розрахунку: 10135,34 гривень х 1,5% = 344,59 гривень, що менше ніж 2102 гривень. На виконання вимог частини 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» додало документ, що підтверджує сплату судового збору, а саме: платіжний документ про сплату судового збору в розмірі 2102,00 гривень (а. с. 1). Отже, ухвалюючи рішення та задовольняючи позов ТОВ «ХАРКІВГАЗ\~ЗБУТ»частково, суд доходить й до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ\~ЗБУТ»,пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір у сумі 433,01 гривень, з розрахунку: 704,99 гривень + 1383,98 гривень = 2088,97 гривень, тобто 20,6% від ціни позову, та оскільки позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 гривні, то 2102,00 гривень х 20,6% = 433,01 гривня. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та можливість задоволення його позову частково, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» суму нарахованих 3% річних в розмірі 704,99 гривень та інфляційних втрат в розмірі 1383,98 гривень, а також понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 433,01 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial