Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за договором № 1761621 від 02 жовтня 2013 року в розмірі 31777 грн. 47 коп. В обґрунтування позовних вимог,\~ посилається на те, що 02 жовтня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 1761621 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до п.1.1.4 Договору було встановлено кредитний ліміт в сумі 20 000,00 грн. зі сплатою 24,00 % річних за користування кредитом. Відповідно до п 3.3. Договору відповідач зобов'язалася сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. Відповідачем не виконані зобов'язання, відповідно до п.п. 3.3 Договору, а саме не сплачені позивачу грошові кошти, у зв'язку із чим, станом на 17 січня 2018 р. виникла заборгованість в розмірі 31777 грн. 47 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 19994 грн. 01 коп., відсотки за користування кредитом - 4425 грн. 91 коп., інфляційне збільшення заборгованості 6187 грн. 40 коп., три проценти річних від прострочених сум заборгованості 1170 грн. 15 коп. Просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. \~В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи банк повідомлено належним чином та своєчасно, проте надали до суду заяву в якій просять розглядати справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, своєчасно. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення справи від нього не надходило, відзиву та заперечень також не надав. Враховуючи вищевикладене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 жовтня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 1761621 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с.4-5). Відповідно до п. 1.1.1 Додаткового договору № 1 до Договору № 1761621, банком відповідачу було відкрито поточний рахунок №26253501967886, надано платіжну картку та встановлено кредит в сумі 20000,00 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжной картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 % річних і сплачується щомісячно (а.с.5). Відповідно до п. 4.3 Договору сплата процентів за кредитом та за несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. При надходженні на рахунок коштів, вони направляються на погашення заборгованості та сплату платежів за кредитом у послідовності визначеній Правилами. Згідно з п.4.4 відповідач зобов'язався щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором (а.с.5). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. \~У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 525\~ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536\~ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним, у зв'язку з чим, станом на 17 січня 2019 року виникла заборгованість за основним боргом 19994 грн. 01 коп., та заборгованість по відсоткам в сумі 4425 грн. 91 коп., яка підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. Відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~За змістом статті 1\~Закону України\~від 3\~липня 1991\~року №\~1282-ХІІ\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норми частини другої статті 625\~ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625\~ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Згідно зі статтею 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15). Як вбачається із розрахунку заборгованості, банком нараховані відповідачу інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості в сумі 6187 грн 40 коп., 3% річних від прострочених сум заборгованості в розмірі 1170 грн 15 коп. (а.с. 11). Оскільки відповідач [PERSON] прострочено виконання грошового зобов'язання, відповідно у позивача виникло право, згідно зі ст. 625 ЦК України, вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, та 3 % річних від суми простроченої заборгованості. Відповідно до частини 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заяву сплачений судовий збір у сумі 1762,00 гривень, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, сума судового збору, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved