overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У жовтні 2014 позивачі звернулись до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Оскільки позивачка являється дружиною померлого, а інші позивачі - дітьми, вони в межах визначеного законом строк звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою нотаріуса їм було відмовлено через те, що у свідоцтві про право власності на квартиру не зазначено частин, які належали померлому. Посилаючись на викладені обставини позивачі згідно уточнених вимог просили суд задовольнити пред'явлені вимоги та визнати за позивачем [PERSON] дружиною померлого - право власності на 5/9 частини квартири в порядку спадкування за законом, а за позивачами [PERSON] та [PERSON] дітьми померлого право власності за кожним на 2/9 частини квартири в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності у рівних частках належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, її частку у спільній сумісній власності прийняв її син [PERSON], як єдиний спадкоємець першої черги. [PERSON] являється чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. У визначений законом строк позивачі звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою нотаріуса від 15.07.2014 їм було відмовлено через те, що у свідоцтві про право власності на квартиру не зазначено частин, які належали померлому. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Оскільки спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачі - дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON], які звернули за отриманням спадщини, а інших осіб, які мають мають право на обов»язкову частку у спадщині немає, розмір обов'язкової частки в порядку спадкування за законом складає 2/9 частини квартири. Доводи позову про виділення дружині померлого [PERSON] 5/9 частини квартири є безпідставні, оскільки їй вже належить 1/3 частини спірної квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 18.09.1993. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 09 лютого 1963 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу не-повнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, втрати почуття любові. Подружнє життя припинено з 2012 року, шлюб носить фор-мальний характер, примирення неможливе. Просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Розгляд справи просив проводити за його відсутністю (а.с. 18). Відповідачка в судове засідання також надала заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, справу просить слухати за її відсутністю (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 09 лютого 1963 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу неповнолітніх дітей мають. Суд вважає, що сторони довели дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст. 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подружжю не вдалося створити дружню та стійку сім'ю. Тривалий час шлюбні відносини не під-тримуються, спільне господарство не ведеться. За вказаних обставин подальше сумісне прожи-вання та збереження шлюбу є недоцільним у зв'язку з розпадом сім'ї, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаю-чись на те, що з 24 квітня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відпові-дачем не склалося внаслідок відсутності між ними взаємопорозуміння. Маючи різні погляди на подружнє життя сторони припинили ведення спільного господарства та стали проживати окремо один від одного. Подальше збереження шлюбу неможливі. Шлюб носить формаль-ний характер і сім'я розпалася. Суперечностей відносно спільного майна немає. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій на заявлених вимогах наполягла, просила їх задовольнити, пояснивши, що наданий судом строк на примирення позитивного результату не дав, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 36). Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином сповіщений, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходил (а.с. 34, 38). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно перебувають в шлюбі з 24 квітня 2010 року (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Однак подаль-ше їхнє сумісне проживання неможливо, внаслідок втрати почуттів любові, взаємопорозу-міння, сім'я носить формальний характер і примирення не можливе. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаєм-ної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст. 1 СК України). Проте, судом встано-влено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсут-ні. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і належний до задово-лення, оскільки шлюбні відносини не підтримуються, подружжю не вдалося створити друж-ню та стійку сім'ю. За вказаних обставин подальше сумісне проживання та збереження шлю-бу є недоцільним у зв'язку з розпадом сім'ї, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що в трудовій книжці, виданої 07 квітня 1976 року та трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 03 червня 1985 року в написанні його по-батькові зроблена помилка, замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». До теперішнього часу не звертав уваги на зазначення його по-батькові, вписане до трудових книжок. При зверненні до Пенсійного фонду для нарахування пенсії за віком, було встановлено факт розбіжності в написанні його по-батькові. В зв'язку з тим, що виправити дану помилку можливості не має, змушений звертатися до суду для встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник надав заяву, в якій вимоги підтримав, наполягав на їх задо-воленні, просив розгляд справи проводити за його відсутністю (а.с. 23). Представник заінтересованої особи до суду не з'явилася, надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення заяви, справу просила розглядати у її відсутності (а.с. 24). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про народження заявника вбачається, що по-батькові на російській мові за-явника записано «[PERSON]» (а.с.8). Відповідно до паспортних даних заявника по-батькові зазначено [PERSON]. Трудова книжка від 07 квітня 1976 року видана [PERSON] 1954 року народження (а.с. 9) та трудова книжка колгоспника [NUMBER] від 03 червня 1985 року ви-дана [PERSON], [INFO] (а.с. 13). По-батькові відпові-дача в даних документах зазначено не вірно та спростовується вище переліченими матеріалами справи. У відповідності до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені фа-кти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізич-них осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вка-зують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності право-встановлюючого документу, що передбачено ст.256 ЦПК України і сумніву у суду не викликає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що згідно свідоцтва по право власності на житло, видане виконавчим комітетом міської Ради на-родних депутатів, заявнику та заінтересованим особам на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. При зверненні заявника до нотаріальної контори по питанню визначення часток в квартирі виявив помилку в написанні його прізвища. В зв'язку з тим, що виправити дану помилку самостійно можливості не має, змушений звертатися до суду для встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу. В судове засіданні заявник надав заяву, в якій на заявлених вимогах наполягав, просив їх задовольнити (а.с. 20). Заінтересовані особи також надала до суду заяви, в яких не заперечують проти задоволен-ня позовної заяви, справу просили розглядати у їх відсутності (а.с.18,19,21). Виходячи з наведеного, суд вважає, що справу можливо розглянути за відсутністю сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, судом встановлені такі фак-ти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про народження заявника - [PERSON] народився [INFO] року в м. Херсон (а.с.4). З паспортних даних вбачається, що прізвище заявника зазначено, як [PERSON]. З свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 червня 1995 року виконавчим комі-тетом міської Ради народних депутатів вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить квар-тира [ADDRESS]. Прізвище заявника в даному сві-доцтві зазначено як «[PERSON]», що не відповідає дійсності та спростовується вище перелічени-ми матеріалами справи. У відповідності до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені фак-ти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до наданих документів вбачається, що рік народження заявниці 1958, і право-встановлюючий документ належить їй. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізич-них осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначених у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказу-ють на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовста-новлюючого документу, що передбачено ст.256 ЦПК України і сумніву у суду не викликає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав, примирення не забажав. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Відновити дошлюбне прізвище бажання не виявила. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 24 квітня 1998 р. Устянською сільською радою Кам'янець - Подільського району Хмельницької області, актовий запис №04. Мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з батьком і перебувають на його утриманні. Спір про аліменти між сторонами на даний момент відсутній. Подружні відносини припинилися з вересня 2014 р. Із обставин,встановлених судом вбачається, що спільне проживання подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав, примирення не забажав, погодився на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 10 липня 1999 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №13. Мають спільну доньку [PERSON], який народилася [INFO] Із обставин, встановлених судом вбачається, що спільне проживання подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачка Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] посилаючись на те, що протягом останніх років їхнє спільне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Позивач зазначає, що на даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, а також зазначає, що примирення неможливе, майнових спорів між ним та відповідачем немає. У судове засідання сторони не з'явилися, до суду позивач та відповідач подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.05.2012 (а. с. 3). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (а. с 5), та [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та фактично проживають окремо. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя в них не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, ведення господарства, на права та обов'язки подружжя, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги. Також вказує, що надання строку для примирення сторонам не потрібно та відновлювати шлюбно-сімейні відносини він не має наміру. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час, місце судового засідання була належним чином повідомлена, до суду подала нотаріально завірену заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.08.1985 /актовий запис №3838/ (а. с. 9), від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та фактично проживають окремо. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яким просив визнати дійсним договір купівлі-продажу, оформлений на товарній біржі, відповідно до якого [PERSON] купив у [PERSON], яка діяла за довіреністю від імені продавця [PERSON], квартиру [ADDRESS], та просив визнати право власності на дану квартиру. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав. Відповідачі та представник біржі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2001 р. за №1-927, оформлений товарною біржею «Нерухомість - Миколаїв», [PERSON] купив у [PERSON], яка діяла за довіреністю від імені продавця [PERSON], квартиру [ADDRESS] (а.с. 9). Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 30 жовтня 2001 р. згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу /а.с. 9/. Позивач зареєстрований в даній квартирі відповідно до копії паспорту та довідки форми № 3 (а.с. 7, 44) Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому в цій частині позов можливо задовольнити. Оскільки з матеріалів справи не вбачається ніяких перешкод для визнання права власності позивача на квартиру, окрім неналежної форми договору, то решта позовних вимог є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Таким чином позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог [PERSON] вказав, що з моменту реєстрації шлюбу їх спільне життя не склалося, вони жодного дня не проживали разом, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету та не підтримували шлюбних відносин. Послався на те, що за таких обставин збереження сім`ї неможливе. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача. Від відповідача [PERSON]. надійшла письмова заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явилися, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON]. перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2014 року. Дітей від шлюбу сторони не мають. З огляду на зміст позовної заяви та визнання відповідачем позову суд вважає доведеним, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони разом не проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин суд приходить до висновку, що зареєстрований між [PERSON] та [PERSON]. шлюб носить суто формальний характер. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, який носить суто формальний характер, порушує принцип добровільності шлюбу і суперечить інтересам інтересам сторін, що є підставою для його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved