Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 6 червня 2016 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти у сумі 30 000 доларів США, що станом на 06.06.2016 р. дорівнює 750 063, 00 грн за офіційним курсом НБУ 1 долар США - 25,002 грн. Передача грошових коштів підтверджується розпискою від 06.06.2016p., написаною власноруч відповідачем. За змістом розписки відповідач зобов`язувався повернути йому частину боргу у сумі 10 000 доларів США не пізніш 06.07.2016 р. Інші 20 000 доларів США відповідач зобов`язався віддавати рівними частинами по 500,00 доларів США щомісячно до 06.11.2019 року. Відповідач свої зобов`язання станом на 24.07.2018р. не виконував, у зв`язку з чим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.11.2018 року стягнуто з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 06.06.2016 року станом на 24.07.2018 року у розмірі 22 000,00 доларів США, що дорівнює 581 892,96грн та судовий збір у розмірі 5 819,00 грн. Зобов`язання щодо щомісячного часткового повернення суми позики по 500 доларів США починаючи з серпня 2018 року по листопад 2019 року (16 місяців) також не виконані відповідачем. Дана сума боргу станом на 27.08.2020 року складає 8 000,00 доларів США, що станом на 27.08.2020 року дорівнює 219 088,00 гривень за офіційним курсом НБУ 1 долар США - 27,38600 грн. На підставі вищевказаного просив стягнути з відповідача на його користь частину боргу за розпискою від 06.06.2015 в розмірі 8 000,00 доларів США, що еквівалентно 219 088,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, не надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив не подав. Відповідно до ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підстав наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч.1 ст.627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такій самій якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені ст.193, ч.4 ст.524 ЦК України, Законом України від 16.04.1991р. № 959-Х11 «Про зовнішньоекономічну діяльність», декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», України, Законом України від 23.09.1994р. № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити у грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежі або як застави за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст.1046 ЦК України, а також частини 1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18). Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. 6 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, які зобов`язувався повернути частину боргу у сумі 10 000 доларів США не пізніш 06.07.2016 р. Інші 20 000 доларів США віддавати рівними частинами по 500,00 доларів США щомісячно до 06.11.2019 року. Письмова форма договору позики між сторонами дотримана не була, але в підтвердження укладення договору боржник [PERSON] власноручно написав розписку 6 червня 2016 року (а.с.8). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2018 року, яке набрало законної сили 18 грудня 2018 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 06.06.2016 року станом на 24.07.2018 року у розмірі 22 000,00 доларів США, що дорівнює 581 892,96 грн та судовий збір у розмірі 5 819,00 грн (а.с.9-10). У строк, встановлений договором позики, відповідач [PERSON] залишок боргу в сумі 8 000,00 доларів США позивачу не повернув, у зв`язку з чим підлягають захисту судом права позивача шляхом стягнення суми боргу за рішенням суду. Станом на 19.10.2020р. офіційний курс гривні щодо долара США становить 1 долар - 28,3649 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача борг за договором позики в сумі 8 000 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 19.10.2020р. складає 226 919,20 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 2 269,19 грн необхідно покласти на відповідача [PERSON] , так як позивач є інвалідом 2 групи, якого звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду. Відповідно до ст.99 Конституції України, ст.ст.192, 524, 526, 533, 624, 627, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved