Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У грудні 2013 року до суду звернувся [PERSON] із зазначеним позовом, де в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.05.2013 року наказом №75-К позивача звільнено з посади начальника відділу заготівлі сировини ТОВ «Погребищенський маслосирзавод» згідно п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, однак при звільненні позивачу не виплачена заробітна плата з грудня 2012 року по травень 2013 року. Посилаючись на те, що середня заробітна плата становила 4 000 грн., позивач після збільшення позовних вимог, просить стягнути із відповідача 18 238, 67 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 2013, 48 грн. та середній заробіток за весь час затримки із виплати належних при звільненні сум у розмірі 67 155, 48 грн. Крім того, позивач зазначає, що у зв'язку із невиплатою відповідачем заробітної плати, зазнав важких душевних та моральних страждань, тому просить стягнути із відповідача завдану моральну шкоду у розмірі 12 000 грн. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача до початку розгляду справи по суті надав заяву, де просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, слухати справу за його відсутності та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що 17.09.2012 року його прийнято на роботу на посаду начальника відділу заготівлі сировини в ТОВ «Погребищенський маслосирзавод», а згідно наказу №75-К від 31.05.2013 року звільнено на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. ( а.с. 5, 6 ). Даними виписки з індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданої 12.02.2014 року управлінням пенсійного фонду України в Радомишльському районі, підтверджується, що [PERSON] з вересня 2012 року по травень 2013 року нараховувалась заробітна плата, з якої сплачувались страхові внески, зазначено розмір заробітної плати за кожен місяць. (а. с. 34, 35 ). Нормами ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.І ст.117). Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абз.І ч.8). За розрахунками позивача розмір невиплаченої заробітної плати за період з грудня 2012 року по травень 2013 року становить 18 238, 67 грн., грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки становить 2013, 48 грн. Час затримки із виплати позивачу належних сум при звільненні з 01 червня 2013 року по 28 травня 2014 року становить 568 днів, відповідно середній заробіток за весь час затримки із виплати належних при звільненні сум складає 67 155, 48 грн. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам, беручи до уваги той факт, що на неодноразові виклики суду та запити щодо надання доказів по справі, відповідач не надав жодних розрахунків та заперечень з приводу позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач посилаючись на завдану діями відповідача моральну шкоду, зазначає, що зазнав значних душевних страждань внаслідок невиплати заробітної плати відповідачем, оскільки погіршився фінансовий стан позивача, що призвело до постійних сварок із дружиною через відсутність коштів. Однак, вищенаведене позивачем доведено не в повному обсязі, тому суд вважає, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 3000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial