Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 липня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON]. Спільне життя з [PERSON] не склалося, тому на даний час шлюбні відносини між ними припинені. Син залишився проживати з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на дитину не надає, хоча відповідно до ст. 180 СК України зобов'язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. З урахуваннмя викладеного просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1 600 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Ухвалою судді від 12 грудня 2018 року відкрито провадження по даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони у судове засідання не з»явилися, які про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, при цьому позивач письмово просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками до неї та судову повістку, при цьому відзиву на позов не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2011 року по 24 жовтня 2018 року (а.с. 5). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 4), який проживає разом з позивачем [ADDRESS] (а.с. 6) та знаходиться на повному її утриманні. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як убачається з матеріалів, [PERSON] будучи батьком неповнолітнього [PERSON], проживає окремо та матеріально його не утримує. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, можливість утримувати відповідачем неповнолітню дитину, відсутність домовленості сторін про сплату аліментів, а тому з врахуванням вимог розумності та справедливостівважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1 600 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому останній необхідно стягнути відповідача в дохід держави в порядку ст.141 ЦПК України, який складає 704,80 грн.

Outcome: approved