Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору №б/н від 31.07.2008 року відповідачка отримала кредит в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписуючи заяву про надання кредиту, відповідачка засвідчила, що ознайомилася та погодилася з умовами кредитного договору. Також вказував на те, що банк свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі й відповідно надав позичальнику обумовлену суму коштів, однак відповідач у порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконує, що призвело до того, що станом на 30.11.2014 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 44418,73 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом - 13840,79 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 23745,18 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 6832,76 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 919,23 грн. Крім того зазначив, що від вищевказаної загальної суми заборгованості віднімається сума у розмірі 26034,07 грн., яка була задоволена рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.12.2011 року та з відповідача стягнута на користь ПАТ КБ «Приват Банк». Посилаючись на вказане, а також норми матеріального права та умови укладеного між сторонами договору кредиту, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.07.2008 року в сумі 19803,89 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника банку, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання та реєстрації, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 31.07.2008 року відповідачка отримала кредит в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, з матеріалів справи убачається, що відповідачка [PERSON], підписуючи заяву про надання кредиту, засвідчила, що ознайомилася та погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг (а.с 9), що свідчить про те, що відповідачка з умовами була ознайомлена й відповідно сторони досягли домовленості щодо строків та порядку дії договору, сплати процентів та повернення кредитних коштів. Зокрема, відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг сторони погодили, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитним договором, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, визначено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодні зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін. Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Також Умовами визначено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (п. 6.6. договору), а при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5 % від суми позову (п. 8.6 ). При цьому, як установлено судом, ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості й відповідно останнє погашення тіла кредиту ним здійснено 21.01.2010 року, що підтверджено наданим банком розрахунком заборгованості ( а.с. 6-8). Зокрема, станом на 30.11.2014 року у відповідачки [PERSON] утворилась заборгованість перед банком в сумі 44418,73 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом - 13840,79 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 23745,18 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 6832,76 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 919,23 грн., що також підтверджується наданим представником позивача на підтвердження своїх вимог відповідним розрахунком суми боргу (а.с.6-8). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.12.2011 року з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приват Банк» було стягнуто заборгованість у розмірі 26034,07 грн. (а.с. 5), у зв'язку із чим на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.07.2008 року в сумі 19803,89 грн. При цьому, відповідачем в розумінні положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєчасного повернення кредиту та сплати процентів й відповідно належного виконання взятих на себе за договором кредиту зобов'язань, а також не надано доказів припинення дії картки й відповідно доказів на підтвердження того, що він після закінчення строку дії картки не звертався до банку із заявою про здійснення банком перевипуску кредитної картки й відповідно заяви про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved