Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що між ним та відповідачем 08.01.1999 року зареєстровано шлюб Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 11. Від вказаного шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду подала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд проводити розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 08.01.1999 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 11. Від вказаного шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить його інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням Серії УБД № 130662 від 07.06.2016 року, внаслідок чого звільняється від сплати судового збору. Положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України, передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved