Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

у грудні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Альба Україна» (далі відповідач, ПрАТ «Альба Україна»), в якому просив стягнути з відповідача в його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 22 000 грн. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що він, [PERSON], перебував з відповідачем у трудових відносинах та працював на посаді інспектора відділу внутрішньої безпеки Львівської філії ПрАТ «Альба Україна». Починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року, відповідач затримував виплату заробітної плати. Станом на 26 квітня 2017 року відповідач не виплатив йому заробітної плати в сумі 20 243,82 грн., посилаючись на незалежні від нього обставини. Оскільки ПрАТ «Альба Україна» не ліквідувало заборгованості по заробітній платі, він змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, покликаючись на доводи, які викладені в позовній заяві та просив його задовольнити. Представник ПрАТ «Альба Україна» Лемещук Г.М. у судовому засіданні позов заперечила, просила відмовити в його задоволенні. Додатково пояснила, що дійсно позивачу не виплачена заробітна плата у зв'язку із порушенням провадження у справі про банкрутство відносно ПрАТ «Альба Україна». Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача Лемещук Г.М., з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що наказом № 293-к від 23 липня 2014 року [PERSON] було прийнято на посаду старшого інспектора відділу внутрішньої безпеки ПрАТ «Альба Україна». З довідки №193, яка видана ПрАТ «Альба Україна» від 26 квітня 2017 року вбачається, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Альба Україна» в період з 23 липня 2014 року по 30 березня 2017 року та сума заборгованості з виплати заробітної плати станом на 26 квітня 2017 року становить 20 243,82 грн.: жовтень 2016 року - 2092,16 грн., листопад 2016 року - 2619,07 грн., грудень 2016 року - 2523,73 грн., січень 2017 року - 2820,11 грн., лютий 2017 року - 2457,86 грн., березень 2017 року - 7730,89 грн.(а.с.6). Наказом №23п від 30 березня 2017 року [PERSON] був звільнений з посади старшого інспектора відділу внутрішньої безпеки ПрАТ «Альба Україна» за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5). Згідно з ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці»). Частиною 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. У правовому висновку Верховного суду України у справі №6-64цс/13 від 03 липня 2013 року зазначено, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно з вимогами ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що відносно ПрАТ «Альба Україна» порушено провадження у справі про банкрутство, оскільки це не підтверджено жодними доказами. Крім того, доказів того, що на день розгляду даного позову заробітна плата позивачу виплачена, відповідачем не надано. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та такими, що підлягають до часткового задоволення. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач на день звернення до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, такі судові витрати в розмірі 640 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial