Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

У вересні 2021 року заявники звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 26 квітня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , однак сімейне життя у подружжя перестало складатись через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на спільне життя та обов`язки, у зв`язку з чим шлюбні відносини, спільне господарство та спільне проживання припинені. Задля здійснення своїх батьківських обов`язків 03 вересня 2021 року заявники уклали Договір щодо визначення немайнових, майнових прав батьків та їх обов`язків стосовно належного виконання та утримання спільної доньки [PERSON] , нотаріально посвідченого, та Договір про поділ майна подружжя, посвідченого нотаріально. Вважають, що подальше спільне життя, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просили шлюб розірвати. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2021 року відкрито провадження за правилами окремого провадження. Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, заявники в судове засідання не з`явилися, подавши 20 та 21 жовтня 2021 року через канцелярію суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, однак засобами поштового зв`язку 18 жовтня 2021 року від Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, відповідно до вимог ч.4 ст. 109 Сімейного кодексу України, з`ясувавши, що заявники після подання 10 січня 2020 року спільної заяви про розірвання шлюбу, її не відкликали, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] з 26 квітня 2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №186, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 26 квітня 2014 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 9). Сторони є батьками народженої у цьому шлюбі дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.10). Сімейне життя не склалося з причин втрати взаєморозуміння, різних характерів і поглядів на взаємні права і обов`язки подружжя, через що втрачене почуття любові і поваги один до одного, у зв`язку з чим заявники шлюбні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо останнім часом. Спір з приводу поділу сумісного майна подружжя відсутній, як і вирішено за спільною згодою питання проживання та утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з матір`ю, що узгоджується з умовами Договору щодо визначення немайнових, майнових прав батьків та їх обов`язків стосовно належного виконання та утримання спільної доньки [PERSON] від 03 вересня 2021 року, посвідченого нотаріально(а.с.11-13), та умовами Договору про поділ майна подружжя від 03 вересня 2021 року, посвідченого нотаріально(а.с.14-16). Відповідно до ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя малолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу, категоричне обоюдне заперечення подружжя проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. ч.2 ст.107, ч.ч.1,3 ст. 109, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved