Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У грудні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом яким просив визнати за ним право спільної сумісної власності на нежитлові приміщення підвалу в літ. Апд загальною площею 81,0 кв.м. по [ADDRESS]. Позов обґрунтував тим, що дане приміщення є нежитловим приміщенням підвалу житлового будинку по [ADDRESS], а тому є спільною сумісною власністю його та інших власників приватизованих квартир в даному будинку. Оскільки дане приміщення є предметом спору ПАТ «Фінанси та Кредит» з [PERSON], яка передала дане приміщення в іпотеку, то звернувся до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник [PERSON] позов визнав. Представник ПАТ «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встанови наступні обставини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.54 зворот). Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2009 р. були визнані неправомірними рішення Миколаївської міської ради від 28 лютого 2003 р. та від 16 жовтня 2003 р. про надання дозволу на відчуження шляхом викупу нежитлового приміщення - підвалу по [ADDRESS], визнано недійсними свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення підвалу по [ADDRESS] на територіальну громаду міста в особі Миколаївської міської ради від 24 березня 2003 р., визнані недійсними договори купівлі - продажу 27,8 кв.м. або 19/100 частин підвалу від 28 березня 2003 р., купівлі - продажу 31,4 кв.м. або 21/100 частин підвалу від 29 квітня 2003 р., купівлі-продажу 24,4 кв.м. або 16/100 частин підвалу від 23 березня 2004 р. Крім того, було визнано недійсним наступний договір дарування від 30 травня 2003 р. по відношенню до зазначеної вище частини підвалу площею 31,4 кв.м., що складало 21/100 частину та договір оренди нежитлового приміщення по [ADDRESS] укладений 01 травня 2005 р. [PERSON] за договором від 28 грудня 2006 р. купила у [PERSON] нежитлові приміщення підвалу загальною площею 57,50 кв.м. по [ADDRESS], які належали продавцю на підставі свідоцтва про право власності від 26 грудня 2006 р. (а.с.10). Того ж дня [PERSON] купила у [PERSON] нежитлові приміщення підвалу загальною площею 23,50 кв.м. по [ADDRESS], які належали продавцю на підставі свідоцтва про право власності від 26 грудня 2006 р. (а.с.11). Раніше приміщення підвалу, які належали [PERSON] мали адресу: [ADDRESS] (а.с.12). Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 27 квітня 2007 р. №895 вирішено приєднати нежитлові приміщення підвалу по [ADDRESS] до нежитлових приміщень підвалу по [ADDRESS], які належать [PERSON] та надати їм нову адресу: [ADDRESS] (а.с.13). 14 травня 2007 р. р. виконавчий комітету Миколаївської міської ради видав свідоцтво про право власності [PERSON] на нежитлові приміщення підвалу загальною площею 81,0 кв.м. на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 27 квітня 2007 р. №895 замість договорів купівлі-продажу від 28 грудня 2006 р. (а.с.14). 04 липня 2007 р. [PERSON] передала в іпотеку в забезпечення своїх кредитних зобов'язань Банку «Фінанси та Кредит» належні їй на підставі свідоцтва про право власності від 14 травня 2007 р. нежитлові приміщення підвалу загальною площею 81,0 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.45 зворот,59-62). Відповідно до зареєстрованих даних на теперішній час право власності на адресу [ADDRESS] право власності не зареєстровано та 18 квітня 2011 р. державним реєстратором було прийнято рішення про закриття відомостей про право власності [PERSON] на нежитлове приміщення підвалу по [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2009 р. №2-3872 про визнання право власності на самочинно побудовані нежитлові прибудови до підвалу по [ADDRESS], яке надалі було скасовано ухвалою того ж суду від 22 червня 2009 р. і позов [PERSON] було залишено без розгляду ухвалою від 15 липня 2009 р., що також підтверджується змістом судової справи №20п-4833/2009 (а.с.44,45). На думку суду, позов задоволенню не підлягає. Вимога про визнання права спільної сумісної власності не пред'явлена до усіх належних відповідачів. Право спільної сумісної власності не є абсолютним та відокремленим, воно покладає на співвласників не тільки права, але й обов'язки (ст.. 319, 369 ЦК України). До участі в справі в якості відповідачів за відповідним клопотанням повинні були бути залучені усі інші особи, які претендують на таке право та/або не визнають його за позивачкою. Але банк не претендує на право спільної сумісної власності - його майнове право обмежується лише іпотекою, а крім того, як зазначає сам позивач в позові, усі власники приватизованих квартир в багатоквартирному будинку по [ADDRESS] є співвласниками допоміжних приміщень в багатоквартирному будинку, у т.ч. спірного підвалу. Тому у задоволенні позову слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачеві не відшкодовується.

Outcome: dismissed