Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

У вересні 2020 року АТ «Юнекс банк» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 35 430,14 грн, а також судовий збір у сумі 2 102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 червня 2019 року АТ «Юнекс банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 0.011.175.0619.ФО_К, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 25 773,20 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 річних, та комісії за обслуговування кредиту - 2,99 % щомісячно. Відповідно до кредитного договору позичальник зобов`язався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту щомісячно шляхом сплати чергових платежів у порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, зокрема, пунктами 2.3, 2.4, 2.5, зі строком погашення кредиту - не пізніше 18 червня 2021 року. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування, проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору. Станом на 20 серпня 2020 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед АТ «Юнекс банк» за кредитним договором від 18 червня 2020 року № 0.011.175.0619.ФО_К складає 35 430,14 грн, із яких: заборгованість за кредитом - 24 638,88 грн; заборгованість за процентами та комісіям - 10 791,26 грн. Посилаючись на вказане, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму кредитної заборгованості, а також судовий збір за подання позовної заяви до суду. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 09-00 год. 05 листопада 2020 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У заяві від 05 листопада 2020 року відповідач [PERSON] просив розглянути справу в його відсутність, позов визнав у повному обсязі. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч 1, 3 ст. 13 ЦПК України с уд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом установлено, що у червні 2019 року [PERSON] звернувся до АТ «Юнекс банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав кредитний договір від 18 червня 2019 року № 0.011.175.0619.ФО_К, за умовами якого [PERSON] надано грошові кошти в сумі 25 773,20 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 річних та комісії за обслуговування кредиту - 2,99 % щомісячно з кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 18 червня 2021 року. АТ «Юнекс банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Однак відповідач не виконав належним чином взятих за договором позики зобов`язань щодо своєчасного погашення боргу за кредитом. Внаслідок невиконання відповідачем належним чином взятих за договором зобов`язань станом на 20 серпня 2020 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 35 430,14 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 24 638,88 грн; заборгованість за процентами та комісіям - 10 791,26 грн. Положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Як зазначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У справі, що розглядається, встановлено, що відповідач не виконував належним чином узятих за договором зобов`язань щодо своєчасного погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що призвело до утворення заборгованості в зазначеному позивачем розмірі, який не оспорюється відповідачем, більше того, відповідач визнав позов у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, суд вважає за можливе позов задовольнити, оскільки позовні вимоги доведені та обґрунтовані, наявні передбачені вищевказаними положеннями закону та умовами кредитного договору підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, розмір якої підтверджений відповідним розрахунком (а. с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України с удовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вказане в порядку розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1051,00 грн, а іншу таку саму суму, що складає 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - повернути позивачу з державного бюджету в зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Outcome: approved