Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 26.11.2012 року по 11.09.2015 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш», де їй не виплачували заробітну плату, у звязку із чим існує заборгованість по заробітній платі в сумі 6219,48 грн. Крім того, відповідач протиправно не сплачує компенсацію за затримку розрахунку у сумі 2261,85 грн. На підставі викладеного, позивач просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6219,48 грн. та компенсацію за затримку розрахунку у сумі 2261,85 грн. У подальшому позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6209,48 грн. та компенсацію за затримку розрахунку у сумі 2261,85 грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та про підтримання позовних вимог, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивач з 26.11.2012 року по 11.09.2015 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується записами в її трудовій книжці. 11.09.2015 року позивача було звільнено за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. За період роботи позивача їй нараховувалась заробітна плата. Згідно наданої відповідачем довідки № 238/ро-27 сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обовязкових податків та зборів перед [PERSON] за період її роботи з лютого 2015 року по вересень 2015 року складає: лютий 2015р. 566,02 грн., березень 2015р. 684,38 грн., квітень 2015р. 921,64 грн., травень 2015р. 641,75 грн., червень 2015р. 904,30 грн., липень 2015р. 798,35 грн., серпень 2015р. 709,55 грн., вересень 2015р. 983,49 грн. (в т.ч. компенсація за невикористану відпустку 672,35 грн.), а всього 6209,48 грн. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обовязок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася, що підтверджується розрахунковим листом та довідкою відповідача, внаслідок цього по сьогоднішній день існує заявлена позивачем заборгованість по заробітній платі в розмірі 6209,48 грн. з вирахуванням вже сум, які підлягають утриманню як обовязкові податки та збори. Вказана сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку. У випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу статтями 1 та 2 Закону встановлено обовязок підприємства будь-якої форми власності здійснювати компенсацію громадянам втрати частини доходів. Така компенсація громадянам провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Аналогічні норми закріплені в статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач має також обовязок здійснити позивачу компенсацію, передбачену Законом. При розрахунку сум компенсації за затримку виплати заробітної плати, суд керується наступним. Статтею 3 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159 (надалі за текстом - Порядок). Згідно пункту 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку. Позивачем був наданий до суду власний розрахунок втрати частини доходів у звязку із порушенням строків її виплати у сумі 2261,85 грн., в якому зазначених положень Порядку дотримано не було. З представленого відповідачем листу № 280/78 від 28.01.2016 року загальна сума компенсації складає 448,43 грн. На думку суду, розмір вказаної суми компенсації відповідає існуючому Порядку та встановленої в ньому методики підрахунку за період прострочення з лютого 2015 року по вересень 2015 року та підлягає задоволенню, як належно обґрунтований. Таким чином судом встановлено, що внаслідок не своєчасної виплати відповідачем заробітної плати позивачу має бути виплачена компенсація в сумі 448,43 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 487,20 грн. за вимоги майнового характеру. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,

Outcome: partial