Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] третя особа - [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги позивач обґрунтовувало тим, що 16.02.2007 року між позивачем та відповідачем укладений іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS] у рахунок забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань [PERSON] згідно кредитного договору №11118891000. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] кредитних зобов`язань станом на 16.09.2019 року виникла заборгованість по кредиту та процентам в розмірі 53228,42 доларів США, та по пені у розмірі 283089 грн. 01 коп., в зв`язку з чим просить суд звернути в рахунок погашення заборгованості стягнення на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив суд його задовольнити. Представники відповідача позов не визнали, надали письмові пояснення, в задоволенні позову просили відмовити, надали заяву про застосування строку позовної давності. Представники третьої особи позов не визнали, в його задоволенні просили відмовити. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 16 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанку» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладений договір про надання кредиту № 11118891000 у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 82 000,00 доларів США, строком повернення не пізніше 15 лютого 2018 року. Кредит надається шляхом зарахування банком кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] у банку для подальшого використання за цільовим призначенням (пункт 1.4 кредитного договору). Згідно із пунктом 1.1 банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит у формі поновлюваної кредитної лінії у зазначеному розмірі та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору, з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] та вимог АКІБ «УкрСиббанк», які виникають за кредитним договором від 16 лютого 2007 року № 11118891000, між АКІБ «УкрСибанк» та [PERSON] 16 лютого 2007 року укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки № 30007Z37, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку трикімнатну квартиру загальною площею 93,1 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] . Вказаним договором іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у розмірі, валюті, порядку та у строк, які встановлені в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну дії. Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту 15.02.2018 року. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні цивільної справи № 750/10035/15-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення боргу 25 травня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» на адресу [PERSON] було направлено письмову вимогу № 30-11/25527 про усунення порушень кредитного договору, що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень (а.с. 46-51 т. 1). З вказаної вимоги вбачається, що станом на 25.05.2015 року прострочена заборгованість по кредиту становить 4734,86 доларів США та по процентам - 1802,84 доларів США. Загальна сума заборгованості по поверненню кредитних коштів становить 28150,95 доларів США, з яких кредит - 26348,11 доларів США, проценти - 1802,84 доларів США. Згідно п. 11.1 кредитного договору сторони погодили, що у разі настання обставин щодо порушення умов договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це повідомлення банку або у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Отже, направленням вказаної вимоги банк фактично змінив строк виконання кредитного договору. Після невиконання вимоги позивача з боку [PERSON] 01.10.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом про стягнення боргу та дострокове повернення кредиту. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.10.2016 року в задоволенні позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 14.03.2017 року рішення скасовано і стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту № 11118891000 від 16 лютого 2007 року заборгованість по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом у розмірі 29836 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот тридцять шість) доларів 87 центів США та пені в розмірі 57718 (п`ятдесят сім тисяч сімсот вісімнадцять) грн 78 коп. З вказаного рішення суду вбачається, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] починаючи з жовтня 2014 року припинив виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 24.09.2015 заборгованість відповідача за кредитом становить 26348,11 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 3488,76 дол. США. Відповідачем надано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як вбачається у договорі іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у розмірі, валюті, порядку та у строк, які встановлені в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну дії. Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту - 15 лютого 2018 року. Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині. При цьому сторони передбачили, що у разі настання обставин щодо порушення умов договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це повідомлення банку або у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Вимога банку про дострокове повернення кредиту направлена [PERSON] 25.05.2015 року. Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять два календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання. Таким чином, позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Отже, враховуючи, що вимога про дострокове повернення кредиту направлена 25.05.2015 року, що звернення банком до суду з позовом про дострокове повернення заборгованості відбулось 01.10.2015 року, банк станом на 23.09.2019 року ( тобто майже через 4 роки) пропустив строк звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed