Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У грудні 2012 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] і [PERSON], із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідачів - Першої Макіївської державної нотаріальної контори «Про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини», на обґрунтування якої позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], який був власником жилого будинку [ADDRESS], що належав йому на підставі договору купівлі - продажу від 02.12.1987 року. Батько був зареєстрований за адресою: 86157, [ADDRESS], - та фактично проживав разом з його матір'ю [PERSON] Після батька відкрилась спадщина у вигляді цього жилого будинку. Хоча після смерті батька заповіту не залишив, але ще за життя той не раз казав, що будинок буде оформляти на нього, однак не встиг цього зробити. На час його смерті спадкоємцями батька є він як син, його брат - [PERSON] та дружина померлого - [PERSON] Для оформлення спадщини він звернувся до брата, котрий взяв всі документи на майно та свідоцтво про смерть батька, із пропозицією оформити спадщину, однак той категорично відмовився надавати документи для оформлення спадкової справи та не повідомив, в якій нотаріальній конторі була вона сформована. Він звернувся до юридичної консультації з приводу консультації про прийняття спадщини, де йому повідомили, що йому не обов'язково звертатись із заявою в нотаріальну контору, так як він фактично прийняв спадщину на будинок шляхом реєстрації місця проживання в 2001 році в ньому, а також те, що після шести місяців він може звернутись до нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Так як брат не надав свідоцтва про смерть батька, він вимушений був отримати дублікат свідоцтва про смерть в органах реєстрації цивільного стану, також був вимушений звернутись до нотаріуса для отримання інформаційної довідки щодо нотаріальної контори, в якій сформована спадкова справа. При зверненні до контори йому сказали, що він вже пропустив строк для звернення із заявою про прийняття спадщини. Фактично він прийняв спадщину у вигляді будинку [ADDRESS], шляхом реєстрації місця мешкання за зазначеною адресою та фактичного проживання у цьому будинку, здійснюючи витрати з його утримання. Вважає, що він пропустив строк з поважної причини. На теперішній час ні він, ні відповідачі свідоцтво про право на спадщину за законом не отримали. 21.03.2012 року він звернувся до суду з позовом для надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Його позов було залишено за його ініціативою без розгляду з причини мирового урегулювання спору, однак відповідачі порушили умови даної угоди. Просив надати йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], протягом одного місяця. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався своєчасно та належним чином, надав суду заяву, зареєстровану за вхідним № 26838/13-вх від 05.12.2013 року, в якій просив справу розглянути за його відсутності, задовольнивши позовні вимоги, та скористався правом, наданим йому частиною 1 статті 38 Цивільного процесуального кодексу України, щодо прийняття участі у цивільній справі через представника за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] Представник позивача [PERSON], що діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності, до суду з'явилась, позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Просила надати [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], протягом одного місяця. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явилась, про місце та час розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, зареєстровану за вхідним № 23665/13-вх від 31.10.2013 року, в якій просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги вона не визнає у повному обсязі, крім того, вона також скористалась правом, наданим їй частиною 1 статті 38 Цивільного процесуального кодексу України, щодо прийняття участі у цивільній справі через представника за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] Відповідач [PERSON], якій діяв від свого імені та від імені та в інтересах відповідача [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що ніяких перепон позивачу по справі він та його матір не створювали. Позивач міг звернутись із заявою про прийняття спадщини своєчасно й, взагалі, умови мирової угоди, не виконав саме позивач, а не вони із їх матір'ю, оскільки той не забажав сплачувати гроші за оформлення спадщини у нотаріуса. Просив у задоволенні позові відмовити повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідачів - Першої Макіївської державної нотаріальної контори, у судове засідання також не з'явився, про місце та час розгляду справи сповіщався своєчасно та належним чином, неодноразово надсилали суду листа (вхідний № 6491/13-вх від 22.03.2013 року, № 10056/13-вх від 07.05.2013 року, № 11786/13-вх від 31.05.2013 року, 12575/13-вх від 11.06.2013 року, № 14917/13-вх від 05.07.2013 року), в яких просили справу розглянути за їх відсутності на підставі наявних доказів у справі. Частина 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача, відповідача [PERSON] та представника третьої особи свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання позивачем [PERSON], відповідачем [PERSON] та представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідачів - Першої Макіївської державної нотаріальної контори, особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази у справі, - суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER]), виданого повторно 20.03.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] у віці 86 років, про що в книзі реєстрації смертей [INFO] зроблено відповідний актовий запис за № 1482 /а. с. 4/. Згідно свідоцтва про народження /серії [NUMBER]/, виданого 10.07.1957 року Макіївським міським бюро ЗАГС [PERSON] народився [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 546, та його батьком зазначений [PERSON] /а. с. 5/. З договору купівлі - продажу від 02.12.1987 року, посвідченого старшим державним нотаріусом 1-ї Макіївської нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 1-4930, убачається, що [PERSON] купив у [PERSON] жилий будинок з належними до нього надвірними побудовами [ADDRESS] /а. с. 6/. Зі свідоцтва про шлюб /серії [NUMBER]/, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського району міста Макіївки Донецької області 10.01.2012 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10.07.1957 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 1133. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища подружжю «[PERSON]». Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 33365789 (серії СЕЕ № 126241), складеного КП «БТІ міста Макіївки» 02.03.2012 року, власниками по ? частині квартири за адресою: [ADDRESS], - є [PERSON] та [PERSON] Як убачається з заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори [PERSON] 17.01.2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-90, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження: з належного йому майна - частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], - заповів [PERSON] З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 12539933 від 17.01.2008 року убачається, що 17.01.2008 року у спадковому реєстрі під № 43810931 (номер в реєстрі 1-90) зареєстровано заповіт заповідача [PERSON] Відповідно до домової книги, позивач [PERSON] з 17.05.2001 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а. с. 8/. З копії паспорту громадянина України /серії [NUMBER]/, виданого 16.12.1995 року Совєтським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецької області на ім'я [PERSON], вбачається, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS], - з 17 травня 2001 року /а. с. 9 - 10/. 13.01.2012 року до Першої Макіївської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] із заявою, в якій вона зазначила, що не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] Спадкове майно у вигляді частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], - яке залишилось після смерті [PERSON] і яке він заповідав [PERSON] 13.01.2012 року до Першої Макіївської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після померлого 19.08.2011 року [PERSON], який залишив заповіт на його ім'я, посвідчений Першою Макіївською державною нотаріальною конторою 17 січня 2008 року, зареєстрований у реєстрі за № 1-90. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ № 31149172 від 24.07.2012 року, зробленої о 11:00 годині на бланку, що має захисний знак Міністерства юстиції України, є відомості про спадкову справу № 52296397, яка заведена 13.01.2012 року о 12:11 годині Першою Макіївською державною нотаріальною конторою /номер у нотаріуса 28/ після смерті [PERSON], померлого 19.08.2011 року. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 31149184, наданої 24.07.2012 року об 11:01 годині Першою Макіївською державною нотаріальною конторою, за параметрами запиту [PERSON] у Спадковому реєстрі знайдено таку інформацію: заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 43810931 /номер у реєстрі № 1-90/, посвідчений 17.01.2008 року, який зберігається у Першій Макіївській державній нотаріальній конторі. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року. Відповідно до положень частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Положення частини 1 статті 1217 Цивільного кодексу України визначають, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця /частина 1 статті 1221 Цивільного кодексу України/. З огляду на положення частини 1 статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу /частина 2 статті 1223 Цивільного кодексу України/. З положень частини 2 статті 1220 та частини 3 статті 1223 Цивільного кодексу України убачається, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно до положень частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Положеннями частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто /частина 2 статті 1269 Цивільного кодексу України/. У свою чергу, положення пункту 207 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за номером 20/5 від 03 березня 2004 року /який був чинним на дату виникнення спірних правовідносин/ також передбачають подання спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини письмової заяви про прийняття спадщини або надіслання її поштою. При цьому, суд враховує, що ані положеннями Цивільного кодексу України, ані положеннями Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» не передбачено надання спадкоємцем нотаріусу будь - яких додаткових документів під час звернення із заявою про прийняття спадщини. Крім того, вирішуючи спірні правовідносини суд враховує, що подана спадкоємцем заява про прийняття спадщини є підставою для нотаріуса для заведення спадкової справи, навіть якщо така заява має відповідні недоліки, зокрема, відсутність засвідчення справжності його підпису /пункт 207 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»/. З огляду на положення частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до положень частини 1 та 2 статті 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємиць протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Але за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідне за своїм юридичним змістом роз'яснення міститься також й у абзаці першому пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року. Крім того, як убачається з роз'яснень, наданих у абзаці шостому пункту 24 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Досліджені судом докази дають підстави дійти до висновку, що позивачем [PERSON] не було доведено існування поважних причин, внаслідок яких він був позбавлений можливості особисто подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини письмової заяви про прийняття ним спадщини або надіслати таку поштою. При цьому, суд враховує, що позивачем [PERSON] не було надано жодних доказів, що після відкриття спадщини у нього виникли об'єктивні, непереборні або інші істотні труднощі /накшталт, перебування за межами міста проживання; захворювання чи інші поважні обставини/, які створили йому перешкоди для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Більш того, суд виходить з того, що позивач [PERSON] був обізнаний про відкриття спадщини та мав для реалізації своїх спадкових прав достатній шестимісячний строк, визначений положеннями Цивільного кодексу України. Отже, зазначені позивачем [PERSON] причини неможливості звернення із заявою про прийняття спадщини не є поважними та свідчать про недбале ним ставлення до реалізації своїх прав, як спадкоємця, які передбачені чинним законодавством України. Таким чином, оцінюючи представлені позивачем докази та виходячи з наведених норм права, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] «Про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed