Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

У вересні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову зазначивши, що 06.08.2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 641. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що однією сім`єю з відповідачем вони не проживають, у зв`язку з тим, що між ними втрачені почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 06.08.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 641. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved