Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи звернулося до суду з позовом, у якому просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 281 від 14.11.2007 року, яка станом на 21.10.2015 року складає 108695,48 гривень звернути на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнення на предмет іпотеки двохкімнатну квартиру номер 125, що знаходиться в будинку №7 в Бєлгородському кварталі міста Славутич Київської області, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., що належить відповідачу на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб,єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позову зазначало, що 14.11.200року ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (Первинний кредитор) та фізична особа [PERSON] (Позичальник) уклали кредитний договір №281, відповідно до якого Первинний кредитор зобовязався надати Позичальнику кредит в сумі 110000,00 грн., який той зобовязався повертати, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього Графіком платежів. 17 грудня 2012 року між ПАТ АК ПІБ, яке є правонаступником ЗАТ АК ПІБ та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого останнє зобовязалося передати грошові кошти в розпорядження першого, а перше відступити останньому свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення, в т.ч. за кредитним договором № 281 від 14.11.2007 року. В порушення умов кредитного договору та положень ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач [PERSON], зобовязання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого має станом на 21.10.2015 року заборгованість у сумі 108695, 48 гривень, а саме за кредитом 64141,77 гривень, по відсотках 44553,71 гривні, наявність якої підтверджується розрахунком заборгованості, про що був попереджений відповідач в письмовій формі. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 14.11. 2007 року між ЗАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банком та відповідачем [PERSON] [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач надав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру номер 125, що знаходиться в будинку № 7 в Бєлгородському кварталі міста Славутич Київської області, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., що є власністю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою 04 жовтня 2006 року за №3463 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №1617621, згідно Витягу з Державному реєстрі правочинів, виданого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою 04 жовтня 2006 року за №2978373. Право власності на нерухоме майно зареєстровано КП АРБ Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації 05 жовтня 2006 року за №11216519 згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12055947, виданого АРБ Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації 05.10.2006 року. У разі невиконання боржником основного зобовязання, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги на підставі ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку». Вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін складає 145000,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надали до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, до суду надав письмове заперечення, вважав позовні вимоги безпідставними. У судовому засіданні його представник позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, у суді дав покази аналогічно викладеним у письмовому запереченні та письмовому поясненні (а.с.93-101, 187-190), просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (Закрите акціонерне товариство), далі Банк та фізична особа [PERSON], далі Позичальник, уклали кредитний договір № 281, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит в сумі 110000,00 грн., за користування яким встановлюється процентна ставка в розмірі 15% річних з кінцевим поверненням кредиту та процентів за ним не пізніше 09 листопада 2017 року. Погашення процентів за кредитом здійснюється щомісячно у відповідності до графіка (Додаток 1), який є невідємною частиною договору. Кредит надається на ремонт та облаштування житла. Укладеними між сторонами Договором № 226/281-07 від 11 грудня 2008 року, договором № 28/281-07 від 16 листопада 2009 року, договором №57/281-07 від 8 грудня 2010 року та договором №4/281/481 від 10 травня 2011 року внесено зміни до кредитного договору № 281 від 14 листопада 2007 року. Згідно платіжного доручення №1 від 14 листопада 2007 року перераховано [PERSON] кредит 110000,00 грн. За правилами п. 6.2. кредитного договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується за кожен день прострочення платежу. Позичальник всупереч вимогам Кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов,язання. 25.11. 2015 року позивачем було направлено відповідачу письмове повідомлення про усунення порушень за основним зобовязанням з вимогою протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги усунути порушення умов Кредитного договору, що підтверджено копією цієї вимоги і копією квитанції про відправку рекомендованої кореспонденції. Крім цього в вимозі позивач попередив відповідача про вимушеність вжиття заходів щодо дострокового повернення суми кредиту, що залишилась, сплати нарахованих процентів та пені шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв,язку із пред»явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов,язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 281 від 14.11.2007 року заборгованість станом на 21.10.2015 року становить в розмірі 108695 гривень 48 копійок, що складається з: заборгованості за кредитом 64141 гривня 77 копійок, \~по відсотках 44553 гривні 71 копійка, достовірність якої сумнівів у суду не викликає. Визначаючи відповідні встановленим обставинам справи правовідносини сторін, суд при вирішенні спору виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд встановив, що позивач ТОВ «Кредитні Ініціативи» у визначеному законом порядку набуло право вимоги до відповідача [PERSON], за його зобов»язаннями за укладеними ним 14.11.2007 року із ЗАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком кредитним та іпотечним договорами. На виконання умов кредитного та іпотечного договорів ТОВ «Кредитні ініціативи» направляло [PERSON], вимогу про усунення порушення, у якій вимагало від відповідача достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти і штрафні санкції та повідомляло про те, що у разі невиконання цієї вимоги буде звертатися із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15.10.2015 року було стягнуто із [PERSON], [PERSON], солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» борг за кредитним договором в розмірі 102190 гривень 55 копійок. Суду будь-яких доказів того, що відповідач [PERSON], виконав вказане рішення, щодо погашення заборгованості за кредитним договором не надано відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч.1 ст.575 цього Кодексу іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ч.1 ст.7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. За правилом ч. 2 цієї статті якщо вимога за основним зобовязанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобовязання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону у разі порушення [PERSON] обовязків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.3 цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.35 цього Закону у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає [PERSON] та боржнику, якщо він є відмінним від [PERSON], письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно ч. 2 цієї статті положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Виходячи із наведених положень Кредитного договору, Договору іпотеки та положень Цивільного кодексу України і Закону України «Про іпотеку» та встановлених судом обставин справи, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки слід визнати обґрунтованими, оскільки боржник за основним зобовязанням, встановленим Кредитним договором - відповідач [PERSON] порушив основне зобовязання, розмір якого встановлено у чітко визначеній сумі на конкретний час, відповідачем була одержана вимога Іпотекодержателя про необхідність виконання порушеного зобовязання протягом 30 днів з дня одержання вимоги, з одночасним попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі залишення цієї вимоги без задоволення. Як розяснено судам у п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті Іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права Іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчої за звичайні ціни на цей від майна, на підставі оцінки, проведеної суб,єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Указаний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 року №6-1205цс15 і відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов,язковим для всіх судів України. Пунктом 5.2 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватися будь-яким із наступних способів на вибір Іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобовязаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved