Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (далі - ТОВ «Укрдебт Плюс»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)(далі - Другий МалиновськийВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), посилаючись на те, що 28 березня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси винесено рішення по справі №1519/2-2927/11, відповідно до якого позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено та стягнуто солідарно з останніх на користь банку заборгованість за кредитним договором №11284566000 від 16 січня 2008 року в сумі 983033,31 грн. Позивачка вказувала, що 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до додатку до договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року, право вимоги по кредитному договору №11284566000 від 16 січня 2008 року, який було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , перейшло до ПАТ «Дельта Банк». 15 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №2083/К, за яким, в тому числі, було відступлено і право вимоги за кредитним договором №11284566000 від 16 січня 2008 року, який було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду від 28 лютого 2020 року по справі №1519/2-2927/11 заяву ТОВ «Укрдебт Плюс» про заміну сторони виконавчого провадження було задоволено та замінено сторону стягувана у виконавчому провадженні за виконавчим листом №1519/2-2927/11, виданим по справі №1519/2-2927/11, у зв`язку з переходом до ТОВ «Укрдебт Плюс» прав кредитора відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги №2083/К. Зазначала, що 09 грудня 2019 року ТОВ «Укрдебт Плюс» було направлено на її адресу вимогу №2224504/РВ457 від 09 грудня 2019 року про усунення порушень основного зобов`язання та повідомлено, що в порядку ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання цієї вимоги ТОВ «Укрдебт Плюс» буде звернуто стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». 01 вересня 2020 року за ТОВ «Укрдебт Плюс» було зареєстровано право власності (номер запису про право власності 38010536) на предмет іпотеки, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказувала, що 03 вересня 2020 року ТОВ «Укрдебт Плюс» було надано довідку №2422115-а, якою підтверджено, що її зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №11284566000 від 16 січня 2008 року припинені та заборгованість за даним договором відсутня, у зв`язку із набуттям ТОВ «Укрдебт Плюс» права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором, яким було забезпечено виконання вказаного договору кредиту, на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Позивачка зазначала, що у відповідь на адвокатський запит від 14 вересня 2020 року Другий Малиновський ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ(м. Одеса) листом №2407 від 18 вересня 2020 року повідомив, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №28613500 по виконанню виконавчого листа №2-2927 від 17 травня 2011 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми у розмірі 984853,30 грн., 07 серпня 2012 року вказане виконавче провадження було завершено відповідно до п. 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а матеріали виконавчого провадження були знищені. Вказувала, що відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року) державний виконавець у зв`язку з закінченням виконавчого провадження був зобов`язаний винести постанову про зняття арешту та оголошеної заборони на відчуження майна, але цього не зробив. Стверджувала, що арешт, який був накладений постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ на все нерухоме майно, що належить їй на праві власності, є незаконним та підлягає скасуванню. Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд зняти арешт із всього нерухомого майна, що належить їй, [PERSON] (РНОКП11 [NUMBER] ), зареєстрований 09 вересня 2011 року за №11592110 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (реєстраційний номер обтяження 11592110), накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В-6/1059, № за ЄДРВП 28613500, 09.09.2011, Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, головний державний виконавець Скрябіна А.Я.; вилучити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11592110, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В-6/1059, № за ЄДРВП 28613500, 09.09.2011, Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, головний державний виконавець Скрябіна А.Я. та зареєстрований 09 вересня 2011 року за №11592110 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2020 року у даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 49-50). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року по справі було продовжено строк проведення підготовчого провадження (а.с. 75-76). Ухвалою суду від 25 січня 2021 року по справі було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 84-85). Представник позивачки, яка діє на підставі ордеру від 24 вересня 2020 року, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити(а.с. 7). Представник відповідача ТОВ «Укрдебт Плюс» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав (а.с. 56, 89, 91). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- Другого МалиновськогоВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив. Раніше надав пояснення на позов, в яких зазначив, що з 2011 року по 2012 рік на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №28613500 щодо виконання виконавчого листа №2-2729/11 від 17 травня 2011 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми у розмірі 984853,30 грн.Вказував, що [PERSON] не надала документи, які підтверджують сплату боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, тому 07 серпня 2012 року вказане виконавче провадження було завершено на підставі п. 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. Зазначив, що на даний час вказане виконавче провадження знищено за строками зберігання. Посилаючись на викладені обставини, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 67-69, 70-71). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження», тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 28 березня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси винесено рішення по справі №1519/2-2927/11, яким позовні вимоги АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено та стягнуто солідарно з останніх на користь банку заборгованість за кредитним договором №11284566000 від 16 січня 2008 року в сумі 983033,31 грн. та судовий збір у загальному розмірі 1820,00 грн. (а.с. 34-37). Встановлено, що 15 травня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси на виконання вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист №2-2927/11. З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Другого Малиновському ВДВС ОМУЮ, яке реорганізоване в Другий МалиновськийВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса),перебувало виконавче провадження №28613500 по виконанню виконавчого листа №2-2927/11, виданого 17 травня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 984853,30 грн. 09 вересня 2011 року в рамках вказаного виконавчого провадження №28613500державним виконавцем Скрябіною А.Я. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за №В-6/1059від 09 вересня 2011 року, якою було накладено арешт на невизначене майно, на все нерухоме майно, що належить [PERSON] , та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останній. Встановлено, що зазначене обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна 09 вересня 2011 року за реєстраційним номером запису про обтяження 11592110, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 9-10). 07 серпня 2012 року виконавче провадження №28613500 було завершено на підставі п. 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Листом Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) №2407 від 18 вересня 2020 року повідомлено, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №28613500, в рамках якого було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 вересня 2011 року. Вказане виконавче провадження знищено у відповідності до п. 2 розділу ХІ «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» №699/30567 від 09 червня 2017 року за строками зберігання (а.с. 13). З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2017 року за заявою представника ПАТ «Дельта Банк» було замінено стягувана по цивільній справі №1519/2-2927/11, а саме ПАТ «УкрСиббанк», на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк», а також видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк для його пред`явлення до виконання (а.с. 38-40). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2020 року було замінено стягувача у справі №1519/2-2927/11, а саме ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Укрдебт Плюс» (а.с. 41-43). 09 грудня 2019 року ТОВ «Укрдебт Плюс» було направлено на адресу позивачки вимогу №2224504/РВ457 від 09 грудня 2019 року про усунення порушень основного зобов`язання, якою повідомлено, що в порядку ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання цієї вимоги ТОВ «Укрдебт Плюс» буде звернуто стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 103). 01 вересня 2020 року за ТОВ «Укрдебт Плюс» було зареєстровано право власності (номер запису про право власності 38010536) на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] (а.с. 15, 105). Встановлено, що 03 вересня 2020 року ТОВ «Укрдебт Плюс» було надано довідку №2422115-а, якою підтверджено, що станом на 03 вересня 2020 року зобов`язання [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11284566000 від 16 січня 2008 року припинені та заборгованість за даним договором відсутня, у зв`язку з набуттям ТОВ «Укрдебт Плюс» права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором, яким було забезпечено виконання договору про надання споживчого кредиту №11284566000 від 16 січня 2008 року, на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 14, 131). Встановлено, що станом на даний час згідно з Автоматизованою системою виконавчого провадження відносно позивачки відсутні відкриті виконавчі провадження. Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що станом на 03 вересня 2020 року у [PERSON] відсутня заборгованість перед ТОВ «Укрдебт Плюс». Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, тому вказаним арештом порушуються права [PERSON] , як власника належного їй майна на розпорядження цим майном. Отже, внаслідок накладення арешту на нерухоме майно, позивачка на сьогоднішній день позбавлена можливості реалізувати свої права власника, які передбачені законодавством України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №711/4556/16-ц (провадження №14-88цс19) зазначено, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. З огляду на викладене, суду слід ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №501/3245/15-ц (провадження №61-32893св18), від 18 вересня 2019 року у справі №695/3790/15-ц (провадження №61-7769св18), від 04 вересня 2019 року у справі №742/2685/15-ц (провадження №61-9740св18). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Таким чином, наявність арешту, накладеного постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ, яке реорганізоване в Другий МалиновськийВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, порушує права позивачки. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення.

Outcome: approved