Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначала, що з 30.04.2015 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Оскільки домовленості щодо утримання малолітнього сина між ними не досягнуто, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність в якій зазначає, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначає, що позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 30.04.2015 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 617. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1822, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, дитина сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у випадку задоволення судом позову про зміну розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи установлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки та стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від оплати судових витрат, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved