Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У вересні 2021 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим Договором дарування від 26.11.2003 p., реєстровий №7149. Вказує, що право власності на вказане нерухоме майно належним чином зареєстровано за нею, що підтверджується Витягом Про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21590277 від 19.01.2009 р. Стверджує, що 20.01.2009 р. за її згодою у вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач її син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач за власною волею не проживає в спірній квартирі з вересня 2009 року. Вказує, що на даний час місце перебування відповідача їй не відоме, його місце проживання вона не знає, будь-який зв`язок із відповідачем втрачений. У зв`язку з тим, що в квартирі зареєстрований відповідач у неї виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплати додаткових коштів квартплати та комунальних платежів за відповідача, неможливість оформити субсидію на сплату комунальних платежів та можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійсненні свого права при відчуженні нерухомості, так як в квартирі зареєстрована стороння особа. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , належною [PERSON] на праві приватної власності. В судове засідання позивачка не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а саме розміщенням оголошенням про виклик до суду на офіційному сайті суду. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим Договором дарування від 26.11.2003 p., реєстровий №7149. /а.с. 5/. Право власності на вказане нерухоме майно належним чином зареєстровано за позивачкою [PERSON] , що підтверджується Витягом Про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21590277 від 19.01.2009 р. /а.с. 6/. Так, права власника жилого приміщення визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що 20.01.2009 р. у вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який є сином позивачки, що підтверджується довідкою - випискою з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію № 2567 від 06.09.2021 p., виданою ТОВ «ТД Укрвторресурс». /а.с. 8/. Проте, відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з вересня 2009 року, що підтверджується Актом, який складений комісійно у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] та завірений печаткою організації - управителя «ТД Укрвторресурс» від 06.09.2021 р., який складений на підставі Акту комісії дільничного комітету «ТД Укрвторресурс» при опитуванні сусідів [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з вересня 2009 року. /а.с. 7, 9/. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. У відповідності зі ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку, що право позивачки вільно реалізовувати право володіння, користування та розпорядження власністю підлягає захисту, оскільки відповідач не є власником квартири, безпідставно значиться зареєстрованим за адресою місцезнаходження квартири, не несе будь-яких витрат на утримання житла, чим чинить позивачці перешкоди у користуванні власністю, а тому права позивачки, як власника зазначеної вище квартири, підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок його відсутності у ньому без поважних причин. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved