Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, та компенсації втрати частини зарплати в зв'язку з затримкою термінів її виплати. В ході судового розгляду справи позивачем було декілька разів уточнено вимоги. Востаннє, заявою від 17.03.2015 р. позивач уточнив свої вимоги, та просив стягнути з відповідача ТОВ «Джерман моторз» на свою користь: нараховану, але не виплачену заробітну плату за період квітень-липень 2014 р. в сумі 9035,73 грн.; середній заробіток за час затримки виплати з 01.08.2014 р. по 17.03.2015 р. в сумі 13716,80 грн.; компенсацію втрати частини зарплати в зв'язку з затримкою термінів її виплати за період квітень 2014 - лютий 2015 в розмірі 1988,10 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 05.12.2013 року позивач був прийнятий на роботу до ТОВ «Джерман моторз» на посаду майстра приймальної групи. В подальшому, 31.07.2014 року позивач був звільнений з займаної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Однак, в день звільнення розрахунок з ним було проведено лише частково, що зумовило звернення до суду за захистом порушених прав, оскільки неодноразові звернення до керівництва підприємства були проігноровані. Представник позивача в судовому засіданні позов, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку та в частині стягнення компенсації втрати частини зарплати в зв'язку з затримкою термінів її виплати. При цьому, представник відповідача вказувала на те, що оскільки підприємство має велику заборгованість по рішенням судів по сплаті податкових зобов'язань і в порядку виконання зазначених рішень судів державною виконавчою службою було накладено арешт на кошти боржника (ТОВ «Джерман моторз»), то підприємство не мало змоги розпоряджатися своїми коштами, зокрема, виплачувати заборгованість по заробітній платі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивач працював у відповідача на посаді майстра приймальної групи, був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (наказ №108-К від 31.07.2014). Станом на день звільнення підприємство мало заборгованість по заробітній платі перед позивачем за період квітень-липень 2014 в розмірі 9035,73 грн. В судовому засіданні представник відповідача визнала зазначену заборгованість перед позивачем. Статтею 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117 КЗпП України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за №13 від 24.12.1999 р. установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. При цьому, сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Частиною 1 ст. 2 вищезазначеного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення) (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Посилання сторони відповідача на ту обставину, що несвоєчасне здійснення розрахунку із позивачем сталося за відсутності вини підприємства, оскільки в межах виконавчого провадження ВП №40997777, відкритого 02.12.2013 р., постановою державного виконавця від 07.02.2014 р. було накладено арешт на кошти ТОВ «Джерман моторз», суд вважає безпідставними. При цьому, суд звертає увагу на те, що визнаючи наявність заборгованості по виплаті заробітної плати перед позивачем, відповідач не надав суду будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження вчинення ним дій по сплаті цієї заборгованості. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до ТОВ «Джерман моторз» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення компенсації втрати частини зарплати в зв'язку з затримкою термінів її виплати, підлягає задоволенню в повному обсязі. А саме, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата за період квітень-липень 2014 р. в загальному розмірі 9035,73 грн., у т.ч. квітень - 4097,00 грн., травень - 1229,10 грн., червень - 1229,10 грн., липень - 2480,53 грн. На підставі положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, обчислений з урахуванням положень п.2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 08.02.1995р. №100, з урахуванням визначеного середньоденного заробітку в розмірі 86,27 грн., який за період з 01.08.2014 р. по 17.03.2015 р. становить 13716,80 грн. Крім того, враховуючи індекс інфляції за період прострочення сплати належної позивачу суми заробітної плати (у 2014 році - травень - 103,8%, червень - 101,0%, липень - 100,4%, серпень - 100,8%, вересень - 102,9%, жовтень - 102,4%, листопад - 101,9%, грудень - 103,0%; у 2015 році - січень 103,1%, лютий - 105,3%), на користь позивача підлягає стягненню сума компенсації втрати частини доходу в розмірі 1988,10 грн. за період з травня 2014 р. по лютий 2015 р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 247,40 грн.

Outcome: approved