Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України, а саме квартирою [ADDRESS] , третя особа: ЖБК «Автотранспортник - 7» (місце знаходження: 04201, м. Київ, вул. Петра Панча, буд. 11-Б, код ЄДРПОУ 22894848). В обґрунтування вимог позивач зазначив, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Проте жодних правових підстав користуватися вказаною квартирою відповідачі не мають. За період з жовтня 2000 року по теперішній час відповідач [PERSON] , а відповідач [PERSON] у період з червня 2008 року по теперішній час, фактично у квартирі не проживають та не з`являються, місце їх проживання не відомо, жодних витрат на утримання квартири не здійснюють, комунальні платежі не сплачують, однак залишилися бути зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] . На даний час реєстрація відповідачів створює позивачу перешкоди у розпорядженні квартирою, у зв`язку із чим він звернувся до суду. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі містяться відповідні докази, причини неявки не повідомив. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , в якій у задоволенні позовних вимог про визнання його та відповідача [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, заперечує, в зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі містяться відповідні докази. Причини неявки суду не повідомив, заяв, заперечень, клопотань суду не надав. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року вбачається, що [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6-9). Згідно довідки №82 від 27 червня 2008 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено з відомостей, наданих головою правління ЖБК «Автотранспортник - 7» Закалюжної Н.В., станом на 10.01.2018 року [PERSON] та [PERSON] , що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з заявами до ЖБК «Автотранспортник - 7» у період з вересня 2015 року по січень 2018 року щодо вчинення перешкод у проживанні за вказаною адресою не звертались (а.с. 19, 20). При цьому, згідно листів, наданих начальником Оболонського УП ГУ НП у м. Києві Худяковим Євгеном, №02.11.2020/11508/125/51/05/2020, №02.11.2020/11509/125/51/05/2020, з 01.01.2018 року гр. [PERSON] та гр. [PERSON] з письмовими заявами до Оболонського УП ГУ НП у м. Києві щодо вчинення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] не звертались. Крім того, згідно відомостей, наданих головою правління ЖБК «Автотранспортник - 7» Закалюжної Н.В., станом на 20.11.2020 року [PERSON] та [PERSON] , що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з заявами до ЖБК «Автотранспортник - 7» у період з січня 2018 року по теперішній час щодо вчинення перешкод у проживанні за вказаною адресою не звертались. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, заперечуючи проти позову, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог. Оскільки, вимоги позовної заяви [PERSON] та [PERSON] не спростовано жодними доказами, на думку суду даний позов підлягає задоволенню. Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкають за адресою: [ADDRESS] більше одного року поспіль. Відповідно до ст. 41 Конституції України, «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним». Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] , як одноосібний власник нерухомого майна, має право на здійснення права власності на належну йому квартиру [ADDRESS] та вимагати усунення порушень цього права. Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати відповідачів таким, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідачів. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved