Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

У грудні 2019 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов указаний позов ТОВ «ФК «ЄАПБ», в обґрунтування якого зазначено, що між первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №0860545201/Т/972128 від 25.11.2011 року. 23.03.2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір № 2 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «АКТАБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» шляхом продажу, а ТОВ «ФК ЄАПБ» набуває права грошової вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, вказаними у Додатку №1 до договору (далі боржники), за кредитними договорами з реєстру договорів (основними договорами). Відповідно до Додатку №1 до договору №2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №0860545201/Т/972128 від 25.11.2011 року в сумі 24742,15 грн. На виконання п. 3.4 Договору відступлення права вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Однак, незважаючи на це, відповідач не виконує обов`язку стосовно повернення коштів. Відтак позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1921 грн. 21 січня 2020 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли відомості з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області щодо місця реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 22.01.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 24.03.2020 року. 20 березня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому останній частково визнав позовні вимоги, а саме в частині стягнення основної суми боргу з урахуванням 455 грн, які було сплачено відповідачем на погашення заборгованості. Вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами та штрафних санкцій вважає необґрунтованими. Також пояснив, що у період з 2014 по 2016 роки він перебував на військовій службі, а тому вважає, що має пільги щодо тимчасового невиконання зобов`язань відповідно до ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 24.03.2020 року розгляд справи було відкладено на 28.04.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. 28.04.2020 року розгляд справи було відкладено на 10.06.2020 року за клопотанням представника відповідача в зв`язку з оголошенням на всій території України карантину. В судовому засіданні 10.06.2020 року розгляд справи було відкладено на 03.08.2020 року для надання часу позивачу на надіслання відповіді на відзив відповідача. 03.08.2020 року розгляд справи було відкладено на 14.09.2020 року у зв`язку з неявкою сторін. 14.09.2020 року розгляд справи було відкладено на 19.10.2020 року у зв`язку з неявкою сторін та відсутністю даних щодо вручення/невручення судової повістки. В судовому засіданні 19.10.2020 року представник відповідача - адвокат Лушпенко Д.С., наполягав на частковому задоволенні позову, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Також вважав, що позивачем надано неповний та незрозумілий розрахунок заборгованості в частині нарахованих відсотків та штрафних санкцій, з якого не вбачається за який саме період були нараховані вказані у позові суми. А тому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в цій частині у зв`язку з їх недоведеністю. Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, з проханням задовольнити позов у повному обсязі на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши подані сторонами заяви по суті спору, та оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0860545201/Т/972128 на споживчі потреби, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн, з кінцевою датою повернення 24.11.2012 року, зі сплатою відсотків у розмірі 37% річних, та одноразової комісії за надання кредитних коштів у розмірі 5% від суми кредиту (а.с. 4-12). 23.03.2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «АКТАБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» шляхом продажу, а ТОВ «ФК ЄАПБ» набуває права грошової вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, вказаними у Додатку №1 до договору (далі боржники), за кредитними договорами з реєстру договорів (основними договорами) (а.с. 19-20). Відповідно до витягу з Додатку №1 до договору №2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №0860545201/Т/972128 від 25.11.2011 року в сумі 24742,15 грн. (а.с. 21). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На виконання п. 3.4 Договору відступлення права вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» та включення персональних даних до бази персональних даних (а.с. 16). Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідач, отримавши кредитні кошти у розмірі 5000 грн, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконав, у повному обсязі кредит не сплатила, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, який надано позивачем за період з 23.03.2018 по 31.10.2019 (а.с. 15), відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 31.10.2019 року у розмірі 24742,15 грн, яка складається з: 4583 грн - заборгованість за основним боргом, 10862 грн - заборгованість по відсоткам, 0 грн - заборгованість за комісією, 9297,15 грн - штрафи та пеня. При цьому, з вищевказаного розрахунку неможливо встановити за який період та яким чином було нараховано заборгованість у розмірі 24742,15 грн за період з 25.11.2011 року по 22.03.2018 року. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 25.11.2011 року був з кінцевим терміном повернення до 24.11.2012 року. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, кредитор має право вимагати їх повернення, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З наданого позивачем розрахунку не вбачається, за який саме період нараховувалися відсотки та чи нараховувалися вони після закінчення строку дії кредитного договору, тобто після 25.11.2012 року. З цього ж розрахунку не вбачається, чи були враховані у розрахунку заборгованості кошти, внесені відповідачем у грудні 2011 року у розмірі 455 грн в рахунок погашення заборгованості (а.с. 39). Оскільки в своїх поясненнях, та у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував, що він дійсно користувався кредитними коштами, наданими банком, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту з вирахуванням суми погашення у розмірі 455 грн, що становить 4128 грн. Позивач, заявляючи вимоги про погашення основного кредиту, просив суд у тому числі, крім основної заборгованості за кредитом, стягнути також відсотки, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити за який період, згідно яких умов, відповідно до якої процентної ставки та ін. були нараховані вказані у розрахунку суми відсотків у розмірі 10862 грн та 9297,15 грн штрафів і пені. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог у частині заявлених сум відсотків та штрафних санкцій, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в цій частині. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на суму 4128 грн. заборгованості за кредитом, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (пропорційно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 320 грн. 42 коп. судового збору.

Outcome: partial