Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.02.2015 року по 01.12.2019 року у розмірі 58418,25 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2015 року по 01.12.2019 року у розмірі 58418,25 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалась на те, що з 04 грудня 2009 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , яка народилась [INFO] . Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2015 року у цивільній справі № 204/509/2015-ц, з відповідача стягнуто аліменти на утримання його малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000.00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 30 січня 2015 року і до досягнення повноліття, в особі матері - [PERSON] . Зазначене рішення, відповідачем не виконується, що підтверджується довідкою-розрахунком Новокодацького ВДВС міста Дніпра від 23.12.19 р. за № 75518. При цьому, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2015 року по 01.12.2019 року за розрахунками позивачки становить 58418,25 грн., у зв`язку із зазначеним, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду від 13.01.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 13.01.2020 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзивів на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04 грудня 2009 року (арк.с.7), від якого у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] (арк.с.8). Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання його малолітньої доньки - у твердій грошовій сумі в розмірі 1000.00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 30 січня 2015 року і до досягнення повноліття, в особі матері - [PERSON] (а.с.9). Малолітня дитина проживає разом з матір`ю - позивачкою по справі. На підставі вищезазначеного рішення суду та виданого виконавчого листа №204/509/15 Новокодацьким відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 19.03.2015 року було відкрито виконавче провадження №46929520 (а.с.11). З розрахунку заборгованості №75518 від 23.12.2019 року, за виконавчим провадженням №46929520, складеного державним виконавцем Орловою В.В. вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 01.12.2019 року становить 58418,25 грн. (а.с.12). У позовній заяві позивач, серед іншого, просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.02.2015 року по 01.12.2019 року у розмірі 58418,25 грн. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У частині 8 статті 71 даного Закону визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, з аналізу положень частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» слід дійти висновку, що суд вирішує питання заборгованості зі сплати аліментів лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Така позиція суду повністю узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц. Аналізуючи вищезазначені норми законодавства суд вважає, що заборгованість по аліментам може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку наявності спору про її розмір. В свою чергу, позивачем у позовній заяві зазначено про відсутність спору щодо розміру боргу за аліментами та відсутності дій з боку відповідача, щодо оскарження розрахунку боргу держвиконавцем. При цьому, відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У зв`язку з викладеним, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено наявності між сторонами спору щодо розміру заборгованості за аліментами, тобто не встановлено наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в судовому порядку заборгованості за аліментами, то суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 58418,25 грн. не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 58418,25 грн., суд виходить з наступного. Як зазначено у ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вже було зазначено вище, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.12.2019 року становить 58418,25 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинен не виконуватись щомісяця, тому при розгляду спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток, за формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Така позиція узгоджується з позиціями, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц. Позивачем у позовній заяві наведено розрахунок неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01.02.2015 року по 01.12.2019 року, згідно якого загальна сума неустойки за вказаний період становить 58418,25 грн. Однак, суд зазначає, що розрахунку заборгованості позовна заява [PERSON] не містить. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, оскільки позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення відповідачем сплати аліментів саме за період з 01.02.2015 року по 01.12.2019 року, то і судом розмір пені розраховується саме за вказаний період, тобто в межах заявлених позивачкою позовних вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.13 ЦПК України. При цьому, розмір неустойки (пені) та кількість днів прострочення розраховується судом з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу. Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи, розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів становить: лютий 2018 року: 1000 грн. х 1% х 640 = 6400 грн.; березень 2018 року: 1000 грн. х 1% х 609 = 6090 грн.; квітень 2018 року: 1000 грн. х 1% х 579 = 5790 грн.; травень 2018 року: 1000 грн. х 1% х 548 = 5480 грн.; червень 2018 року: 1000 грн. х 1% х 518 = 5180 грн.; липень 2018 року: 1000 грн. х 1% х 487 = 4870 грн.; серпень 2018 року: 1000 грн. х 1% х 456 = 4560 грн.; вересень 2018 року: 1000 грн. х 1% х 426 = 4260 грн.; жовтень 2018 року: 1000 грн. х 1% х 395 = 3950 грн.; листопад 2018 року: 1000 грн. х 1% х 365 = 3650 грн.; грудень 2018 року: 1013 грн. х 1% х 334 = 3383,42 грн.; січень 2019 року: 1013 грн. х 1% х 303 = 3069,39 грн.; лютий 2018 року: 1013 грн. х 1% х 275 = 2785,75 грн.; березень 2019 року: 1013 грн. х 1% х 244 = 2471,72 грн.; квітень 2019 року: 1013 грн. х 1% х 214 = 2167,82 грн.; травень 2019 року: 1013 грн. х 1% х 183 = 1853,79 грн.; червень 2019 року: 1013 грн. х 1% х 153 = 1549,89 грн.; липень 2019 року: 1059 грн. х 1% х 122 = 1291,98 грн.; серпень 2019 року: 1059 грн. х 1% х 91 = 963,69 грн.; вересень 2019 року: 1059 грн. х 1% х 61 = 645,99 грн.; жовтень 2019 року: 1059 грн. х 1% х 30 = 317,70 грн.; листопад 2019 року: 1059 грн. х 1% х 1 = 10,59 грн., а разом - 70741,73 грн. При цьому, судом не здійснюється окреме помісячне нарахування неустойки (пені) на заборгованість, що виникла у відповідача до 01.02.2018 року, так як розрахунок заборгованості державного виконавця до зазначеної дати не деталізований, що позбавляє суд можливості розрахувати розміри пені окремо за кожним щомісячним платежем, в свою чергу, виконавцем зазначений загальний розмір заборгованості станом на 01.02.2018 року - 36032,25 грн., яку суд приймає до уваги, розраховуючи розмір неустойки за заборгованістю з аліментів, що утворилася з 01.02.2015 року по 01.02.2018 року, пеня на яку становитиме, відповідно 36032,25 грн. х 1% х 1096 = 394912,91 грн. Отже, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01.02.2015 року по 01.12.2019 року становить 465654,64 грн. (70741,73 грн. + 394912,91 грн. = 465654,64 грн.). При визначенні суми пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд застосовує положення ч.1 ст.196 СК України, щодо обмеження розміру пені 100% заборгованості, в чинній редакції, за весь досліджуваний період, оскільки зазначеною нормою пом`якшено цивільно-правову відповідальність боржника, що в свою чергу надає їй зворотну дію у часі, з урахуванням чого, розмір пені складатиме 58418,25 грн., тобто у розмірі, заявленому позивачкою до стягнення, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial