Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 23 січня 2010 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із відповідачем. Спочатку спільного проживання, відповідачка відносилася до нього, як до чоловіка з повагою. Але, в останній час їхні погляди на життя стали взаємопротилежними, а тому спільне проживання виявилося неможливим і вони фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Вони почали мешкати окремо з червня 2016 року. Причиною розпаду сім'ї стали постійні сварки з побутових проблем, поглядів на виховання дитини. Поновлювати шлюбні відносини з відповідачкою не збирається, тому призначення строк для примирення вважає недоцільним. Майновий спір відсутній. Спільних інтересів крім дитини між ними не має. Просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2010 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №36, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 23 січня 2010 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01 червня 2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №552 (а.с.9) . Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають протилежні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з червня 2016 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,21 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved