Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 25 червня 2004 року в с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Заозерна, № 20 в с. Кислицьке Томашпільськоого району Вінницької області. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Однак коли позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то нотаріусом йому було відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, однак його представник за угодою [PERSON] надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність та уточнив позовні вимоги щодо дати смерті спадкодавця [PERSON], а саме 25.06.2004 року, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради [PERSON] надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2004 року в с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Заозерна, 20 (колишня Заозерна № 35) в с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області. Згідно довідки № 452 від 23 вересня 2016 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради після смерті [PERSON] спадкоємцем майна за заповітом залишився син [PERSON]О.(а.с. 7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НВ 0223583 [PERSON] , прийняла спадщину на житловий будинок після смерті [PERSON], яка померла 14 січня 1997 року.(а.с. 8). Як вбачається з копії заповіту складеного 22 червня 2004 року, засвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON], позивач дійсно є спадкоємцем за заповітом (а.с.5). Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна № 128 від 28 вересня 2016 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Заозерній, 20 в с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області зареєстровано за [PERSON] В даній довідці вказано, що закреслене «21» не читати, вірно читати «20»(а.с.11). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 381/0116 від 12 жовтня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено в звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю належного правовстановлюючого документ на імя спадкодавця (а.с.13). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 574/0116 від 16 грудня 2016 року спадкова справа після померлої 25 червня 2004 року [PERSON] не заведена. (а.с. 19). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved