Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванов Андрій Валерійович, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 146849, про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року, укладеним між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] у розмірі 539 638,02 грн., на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16 серпня 2021 року на адресу позивача надійшли документи приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова Андрія Валерійовича, з яких вбачається, що у відношенні неї відкрито ВП № 66415243 від 05 серпня 2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» коштів у розмірі 539 638,02 грн. на підставі виконавчого напису № 146849 від 11 червня 2021 року, який видав приватний нотаріус Київського міського нотаріально округу Остапенко Євген Михайлович. При цьому на усі рахунки, кошти, рухоме та нерухоме майно позивачки було накладено арешт. Зазначає, що не має та ніколи не мала жодних правовідносин з ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», вона не отримувала жодних повідомлень, вимог тощо з приводу вищевказаного стягнення коштів з неї. Також не зрозуміло на підставі яких документів був виданий виконавчий напис нотаріуса. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з суттєвими порушеннями законодавства та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню та грубо порушує її законні права та інтереси. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що стягнення проводиться на підставі Кредитного договору № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року, укладеного з первісним кредитором ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] . Також з виконавчого напису вбачається, що за Кредитним договором було двічі змінено Кредитора, а саме з ПАТ «Астра Банк» на ПАТ «Дельта Банк», на підставі чого до речі не зазначено, та з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», який вже виступає як стягував. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що є беззаперечною підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Тобто всупереч вищевказаним вимогам чинного законодавства нотаріусом було вчинено виконавчий напис без подання оригіналу нотаріально посвідченої угоди; засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашений заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що свідчить про протиправність даного напису, який повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Жодних повідомлень, вимог від ПАТ «Астра Банк», ПАТ «Дельта Банк» та відповідача позивач ніколи не отримувала. При цьому, в матеріалах виконавчого провадження не міститься жодних доказів щодо переходу прав вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», зокрема, у самому виконавчому написі не зазначено на підставі чого взагалі право вимоги перейшло від первісного кредитора ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк», що взагалі ставить під сумнів і наступні переходи прав вимоги. Також залишається незрозумілим звідки була взята сума боргу, так як вона розраховувалась, на що нотаріус також не звернув уваги. Також, право вимоги примусового стягнення боргу не може обчислюється з дня відступлення прав вимоги новому кредитору, оскільки зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 ЦК України). Звідси вбачається, що право вимоги кредитора минуло ще у 2018 році, оскільки у 2015 році остаточно було ліквідовано ПАТ «Астра Банк». У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. 18 жовтня 2021 року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до суду надійшло письмове пояснення, в якому зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до боржників, зокрема, і за кредитним договором № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року. Після цього, 15 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» був укладений договір № 2258/К про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, зокрема, і за кредитним договором № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року. 06 липня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за допомогою засобів поштового зв`язку направило позивачу Повідомлення про відступлення права вимоги/Вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року. Отже, новий кредитор у відповідності до вимог чинного законодавства повідомив позивача про заміну кредитора у зобов`язанні, а також про розмір заборгованості. Крім того, відповідно до п.1.1. Кредитного договору № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року, який укладений позивачем з ПАТ «Астра Банк», термін користування кредитом встановлено з 14.09.2011 року по 14.09.2018 року, тобто кінцевим терміном погашення отриманої позивачем суми кредиту є 14 вересня 2018 року. Отже, оскаржуваний Виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 11 червня 2021 року, тобто в межах трирічного строку відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат». На теперішній час кредитний договір № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року позивачем не виконано. Матеріали позовної заяви не містять належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності будь-яких заперечень з боку позивача у відповідь на надіслану відповідачем вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання. Позивачем не спростовано належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед відповідачем за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом виконавчого напису була іншою, ніж та, що запропонована в ньому до стягнення. Будь-які докази щодо спірності заборгованості відсутні. У зв`язку з викладеним вважає, що позовна заява [PERSON] є необґрунтованою та безпідставною, а отже підлягає залишенню без задоволення в повному обсязі. 15 листопада 2021 року від представника позивача - [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Відповідач надає до відзиву копію повідомлення про відступлення права вимоги/Вимога про дострокове погашення заборгованості від 06.07.2020 року вих. 0706/318 за Кредитним договором № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року, яка нібито була направлена позивачу та повернулася за закінченням терміну зберігання. Проте, дане повідомлення було направлено на фактичну адресу позивача станом на 2011 рік, оскільки з 2013 року позивач проживає за місцем своєї реєстрації, адреса якого також відома ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», але чомусь відповідач нібито направив повідомлення за іншою адресою. Право вимоги кредитора минуло ще у 2018 році, оскільки у 2015 році остаточно було ліквідовано ПАТ «Астра Банк». Укладений між банком та позивачкою кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що є беззаперечною підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідач навмисно не надає жодних пояснень щодо надання нотаріусу не нотаріально посвідченого кредитного договору, оскільки це також підтверджує протиправність їх вимог та дій нотаріуса. У зв`язку з викладеним позовну заяву [PERSON] просить задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник позивача - [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у письмовому поясненні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та [PERSON] було укладено Кредитним договір № 300300029389016, відповідно до умов якого остання отримала кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 715 152,22 грн., на строк до 14 вересня 2018 року включно, для споживчих потреб, на купівлю автомобіля, зі сплатою процентів у розмірі 0,001% річних щомісячно за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 0,95% від суми кредиту щомісячно (а.с. 13-20). 02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 1533, згідно умов якого Публічне акціонерне товариство «Астра Банк» відступило за плату Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права вимоги до позичальників за кредитними договорами, осіб, які надали забезпечення за договорами забезпечення (а.с. 54-55). Згідно витягу з додатку до Акту приймання-передачі прав вимоги до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 02 грудня 2013 року, до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перейшло право вимоги, серед іншого, за кредитним договором № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року, що був укладений з [PERSON] (а.с. 56-58). 15 червня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-ЕА-2020-04-22-000030-b від 18.05.2020 року, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2258/К, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відступило за плату Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» належні Банку права вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави та/або договорами та/або контрактами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору (а.с. 59-60). Згідно з витягом з Додатку № 1 до Договору № 2258/К про відступлення прав вимоги від 15.06.2020 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги, серед іншого, за кредитним договором № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року, укладеним з [PERSON] (а.с. 61-63). 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 146849, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» (право вимоги відступлено до нового кредитора - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відповідно до договору № 2258/К про відступлення прав вимоги від 15.06.2020 року), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором за період з 19 квітня 2019 року по 06 липня 2020 року у розмірі 539 638,02 грн., яка є простроченою заборгованістю за сумою кредиту (а.с. 22). Також, за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача у розмірі 50,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 539 688,02 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було подано заяву про примусове виконання виконавчого напису від 05 серпня 2021 року № б/н (а.с. 11), у зв`язку з чим 05 серпня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Івановим Андрієм Валерійовичем було відкрито виконавче провадження № 66415243 з виконання вищезазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. (а.с. 24). Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] посилалась на те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 11 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 146849, вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки заборгованість є спірною, повідомлень щодо заміни сторони у договорі вона не отримувала, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі нотаріально посвідченого договору, а укладений між банком та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально, право вимоги кредитора до позивача минуло у 2018 році, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, посилання сторони позивача у позовній заяві та відповіді на відзив на те, що право вимоги кредитора минуло ще у 2018 році, оскільки у 2015 році остаточно було ліквідовано ПАТ «Астра Банк» є безпідставними, а тому суд до уваги їх не бере та відхиляє, оскільки відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору № 300300029389016 від 14 вересня 2011 року, який укладений між позивачем та ПАТ «Астра Банк», термін користування кредитом встановлено по 14 вересня 2018 року. Отже, оскільки кінцевим терміном погашення отриманої позивачем суми кредиту є 14 вересня 2018 року, а оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 11 червня 2021 року, очевидним є висновок про дотримання нотаріусом вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Розділу ІІ вказаного Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, а саме пункту 13, вбачається, що при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Слід враховувати, що боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що при здійсненні виконавчого напису нотаріус повинен пересвідчитись та перевірити безспірність заборгованості боржника. Також обов`язковій перевірці підлягає встановлення строку, з якого у кредитора виникло право вимоги до боржника і чи не сплинув вказаний строк на момент звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними, та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Позивач у позовній заяві наполягав на тому, що будь-яких правовідносин між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ніколи не виникало, угод з останнім він ніколи не укладав, він ніколи не отримував від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» жодних повідомлень про заборгованість, а також те, що заборгованість є спірною. При цьому відповідач не надав суду документів, які б спростовували такі твердження позивача та не надав доказів на підтвердження існування безспірної заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Суд зазначає, що про спірність розміру заборгованості позивача свідчить також вказаний у оспорюваному виконавчому написі період заборгованості, за який проводиться стягнення - з 19 квітня 2019 року по 06 липня 2020 року, тобто поза межами строку виконання основного зобов`язання (по 14 вересня 2018 року), обумовленого позивачем в укладеному з ПАТ «Астра банк» кредитному договорі, що дає суду достатньо підстав вважати, що зазначений період та сума стягнення не мають ознак безспірності. З тексту оскаржуваного виконавчого напису від 11 червня 2021 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік № 1172). Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік № 1172 доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. До аналогічних по суті висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 11 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 11 червня 2021 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Судом встановлено, що укладений 14 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та [PERSON] Кредитним договір № 300300029389016, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Також, слід зазначити, що до суми, яка підлягає стягненню з позивача за оспорюваним виконавчим написом, нотаріусом безпідставно були включені витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 50,00 грн., оскільки можливість стягнення таких витрат шляхом їх включення до розміру безспірної заборгованості за виконавчим написом законом не передбачена. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду справи належних доказів, у розумінні ст.ст. 12, 77, 81 ЦПК України, що відповідачем було надано нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, стороною відповідача надано не було. При цьому, твердження сторони відповідача, наведені у письмових поясненнях, про те, що відповідачем було надано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, суд до уваги не бере та відхиляє, оскільки судом встановлено, що відповідачем для вчинення оскаржуваного виконавчого напису не було надано нотаріусу нотаріально посвідчений кредитний договір. Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. Підсумовуючи наведене та враховуючи встановлені обставини справи, оскільки оскаржуваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 11 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, та приймаючи до уваги відсутність безспірної заборгованості, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича від 11 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 146849, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, та

Outcome: approved