overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

У грудні 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 16.09.2000\~р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськвиконкому Житомирської області, актовий запис №\~444, посилаючись на те, що спільне життя з [PERSON] не склалось, примирення буде суперечити його інтересам. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 26.12.2018\~р. (а.с.\~5). Судом з'ясовано, що між [PERSON] та Назарук (дошлюбне\~прізвище \~Тимофійчук)\~[PERSON]\~Відділом реєстрації\~актів громадянського\~стану Бердичівського\~міськвиконкому Житомирської\~області 16.09.2000\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~444, вони є батьками дитини [PERSON], який народився 17.01.2005\~р. (а.\~с. 6, 12). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене,\~Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (352,40\~грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (352,40\~грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

У грудні 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 20.05.2011\~р. [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №\~187, посилаючись на те, що шлюбні відносини з [PERSON] припинені, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 06.03.2019\~р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне\~прізвище \~Чорна)\~[PERSON] відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Бердичівського\~міськрайонного управління\~юстиції Житомирської\~області 20.05.2011\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~187, вони є батьками дитини [PERSON], який народився 03.01.2014\~р. (а.\~с.\~6, 7). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене,\~Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі\~статей 141\~та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (352,40\~грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50%\~судового збору\~(352,40\~грн.)\~підлягають поверненню\~[PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

У грудні 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаною заявою, у якій просить встановити факт, що [PERSON], який помер 30.05.2018\~р., є його батьком, посилаючись на те, що встановлення цього факту потрібно для оформлення спадщини після смерті [PERSON]. Від Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області надійшла заява від 24.01.2019\~р., у якій вона зазначає, що при розгляді заяви [PERSON] покладається на розсуд Суду (а.\~с.\~18). Судом з'ясовано, що 27.05.2018\~р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.05.2018\~р. (а.\~с.\~11). [PERSON] звернувся до Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], на її підставі було відкрито спадкову справу, 28.11.2018\~р. [PERSON] подано заяву про відмову від спадщини, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується листом від 24.01.2018\~р. №\~01-16/947 зазначеної контори (а.\~с.\~20). Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що йому нотаріусом Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області було усно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували, що [PERSON] є його батьком. Таким чином встановлення факту того, що [PERSON], який помер 30.05.2018\~р., є батьком [PERSON], необхідно останньому для оформлення спадщини після смерті [PERSON]. З довідки від 29.11.2018\~р. №\~512 Виконавчого комітету Жеребківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області випливає, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.\~с.\~9). З заяв від 26.02.2019\~р. [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.\~с.\~25, 26). Оцінивши зазначене вище, Суд приходить до висновку, що [PERSON], який помер 30.05.2018\~р., є батьком [PERSON]. Враховуючи наведене, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

У грудні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Великі Гадомці, пров.\~Козацький, 7, посилаючись на те, що вона є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований [PERSON], який там не проживає. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Великі Гадомці, пров.\~Козацький, 7 (а.\~с.\~8, 39, 40). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON],\~однак останній\~у цьому\~житлі не\~проживає з\~2017\~р. (а.\~с.\~9, 24). Зазначена обставина, як вбачається зі змісту позовної заяви, перешкоджає [PERSON] реалізовувати правомочності власника житла та порушує її законні інтереси. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З наведеної норми Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи мають право на користування житлом, яке перебуває у власності інших осіб, лише за умови наявності відповідного договору між ними. Доказів наявності такого договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON], не подано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

У грудні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Романівка, вул.\~Луганська,\~90, посилаючись на те, що вона є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований [PERSON], який там не проживає. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Романівка, вул.\~Луганська,\~90 (а.\~с.\~5, 6, 8). Адреса зазначеного житла з 15.12.1998\~р. є зареєстрованим місцем проживання [PERSON],\~однак останній\~за цією\~адресою ніколи\~не проживав\~та не\~проживає (а.\~с.\~9, 13, 14, 19). Обставина щодо реєстрації [PERSON] за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Романівка, вул.\~Луганська,\~90, як вбачається зі змісту позовної заяви, перешкоджає [PERSON] реалізовувати правомочності власника житла та порушує її законні інтереси. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З наведеної норми Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи мають право на користування житлом, яке перебуває у власності інших осіб, лише за умови наявності відповідного договору між ними. Доказів наявності такого договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON], не подано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

У грудні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Озетівська,\~2, посилаючись на те, що вона є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований її син [PERSON], який там не проживає близько двадцяти років. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Озетівська,\~2 (а.\~с.\~8, 9). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], який є сином [PERSON] (а.с.\~12). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Озетівська,\~2 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього житла [PERSON]. [PERSON] у житлі за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Озетівська,\~2, не проживає протягом двадцяти років (а.\~с.\~13). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Озетівська,\~2, відсутній з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Озетівська,\~2, який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратив право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

У грудні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 02.04.2014 р. Бердичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 5, посилаючись на те, що спільне життя з [PERSON] не склалось, подружні стосунки припинили, примирення неможливе. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходили. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Бердичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 02.04.2014 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 5, вони є батьками дитини - [PERSON] , яка народилась [INFO] (а. с. 8, 9). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б її інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

У грудні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 02.08.2012\~р. Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №\~324, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві від 27.03.2019\~р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне\~прізвище \~Пацало)\~[PERSON]\~Бердичівським міським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Житомирській\~області 02.08.2012\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~324, вони є батьками дитини [PERSON], який народився 16.07.2013\~р. (а.\~с.\~6, 7). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене,\~Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (352,40\~грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (352,40\~грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

У грудні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 08.05.2004\~р. [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрйонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №\~157, посилаючись на те, що фактичні шлюбні відносини між нею та [PERSON] припинились, подальше її спільне життя з [PERSON] суперечитиме її інтересам. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходив. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Прокошева) [PERSON] відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Бердичівського\~міськрйонного управління\~юстиції Житомирської\~області 08.05.2004\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~157, вони є батьками дитини [PERSON], яка народилась 28.08.2009\~р. (а.\~с.\~5, 9). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б її інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80\~грн.

Outcome: approved