Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю житлового будинку з господарською спорудою біля нього льох, що по вул. Центральна 1 в с. Огіївці Старокостянтинівського району. В обґрунтування заявленого позову вказує, що проживає в [INFO] із 1993 року. Працювала там вчителем біології в місцевій школі та їй 01.02.1995 р., по місцю роботи, було надано житло для проживання, а саме жилий будинок під № 1 по вул. Центральна в с. Огіївці. Єдиною господарською спорудою біля цього будинку був льох, яким з часу надання житла вона також користувалася. На пенсію позивач вийшла в 2010 році, а з 01.09.2016 року школа припинила своє існування. До даного часу [PERSON] проживає в зазначеному будинку, користуюсь ним та льохом біля нього, оплочує комунальні послуги (електроенергія), проводить необхідні ремонтні роботи по будинку і льоху як власник будинку. З часу виходу на пенсію до позивачки ніколи не було жодних претензій по звільненню житла, яке перебувало на балансі і в сільській раді, і в районному відділі освіти, а з червня місяця 2017 р. знову ж на балансі сільської ради. Коли позивач звернулася до [PERSON] сільської ради з проханням про надання їй дозволу на приватизацію житлового будинку під № 1 по вул. Центральна с. Огіївці - їй було надано відповідь про те, що для вирішення цього питання їй слід звернутися до суду В судовому засіданні позивачка та її представник просили позов задовольнити, та підтвердили усі зазначені обставини, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] сільська рада Старокостянтинівського району, направили заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов визнали, однак протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 07 листопада 2018 року відмовлено у прийнятті заяви про визнання позову. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району від 26.10.2017 року № 764 житловий будинок з господарською спорудою біля нього льох, що по вул. Центральна 1 в с. Огіївці Старокостянтинівського району, з 2000 року по 2017 року знаходилась на балансі районного відділу освіти, з червня 2017 року рішенням районної сесії дані будівлі передано на баланс [PERSON] сільської ради. Згідно довідки Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району від 26.10.2017 року № 763, [PERSON] проживала з 01.02.1995 року по вул. Центральна 1 в с. Огіївці Старокостянтинівського району, 17.02.2000 року знята з реєстрації місця проживання та з 03.03.2006 року проживає за даною адресою без реєстрації. Згідно довідки Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району від 06.12.2017 року № 546, на даний час, визнати за [PERSON] право власності неможливо, оскільки проходить процес приватизації і надання права власності будівель майнового комплексу [PERSON] ЗОШ для [PERSON] сільської ради. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки; копією довідки Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району від 26.10.2017 року № 764; копією довідки Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району від 26.10.2017 року № 763; копією довідки Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району від 06.12.2017 року № 546; копією довідки Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району від 13.12.2017 року № 85, копією трудової книжки [PERSON] Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, для встановлення наявності передбачених законом підстав для набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю необхідно, щоб особа, яка посилається на таке, в силу положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України довела, що заволоділа майном добросовісно і при цьому її володіння є відкритим та безперервним протягом десяти років. Як роз'яснено в пункті 9 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Пункт 11 цієї ж постанови звертає увагу, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст. 214 ЦПК України). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. З урахуванням зазначеного, для правильного вирішення спору, пов'язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід належним чином встановлювати обставини, що мають значення для справи, та враховувати зокрема наступне: - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний будинок входить до комплексу майна [PERSON] ЗОШ та передано на баланс [PERSON] сільської ради та на час розгляду справи триває процес оформлення (приватизації) права власності на майновий комплекс [PERSON] ЗОШ. Враховуючи те, що у даному випадку існує інший спосіб вирішення спору, суд дійшов висновку, що позивачці [PERSON] слід було звернутися саме до [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району з приводу реєстрації за нею права власності на вказаний будинок із господарською спорудою льохом, натомість сільська рада запропонувала вирішити справу у судовому порядку, хоч існував позасудовий порядок вирішення. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави задоволення позову [PERSON], а застосування положень ст. 344 ЦК України до спірних відносин застосуванню не підлягають, а тому слід відмовити у задоволенні позову. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed