Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся з позовом до суду до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів. Позовна заява мотивована тим, що державним виконавцем Шевченко В.М., відкрито виконавче провадження №65798897 від 15 червня 2021 року з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №10598 від 04.03.2021 року. Виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. (далі - приватний нотаріус Остапенко Є.М.) 04.03.2021 та зареєстровано в реєстрі за №10598. Вказаним виконавчим написом з нього була стягнута заборгованість у розмірі 28835,00грн. за кредитним договором №0985112070 від 25.07.2018. Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом вважаючи, що він був вчинений з порушенням норм чинного законодавства. Вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису. Крім того, позивач вказує на те, що він не отримував повідомлення від фінансової установи про наявність заборгованості та не повідомлявся про звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 10598 від 04.03.2021 вчинений приватним нотаріусом Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 28835,00 грн. Крім того, позивач вказує на те, що постановою державного виконавця від 22.06.2021 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та з нього стягнута вся сума заборгованості за виконавчим написом. Постановою державного виконавця від 01.09.2021 виконавче провадження №65798897з примусового виконання виконавчого напису №10598 від 04.3.2021 закінчено. У зв`язку із тим, що він оспорює виконавчий напис, за яким відбулось стягнення грошових коштів, просить стягнути з відповідача суму 28835,00 гривень стягнутих в процесі виконавчого провадження. 28 вересня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича належним чином засвідчені копії матеріалів, які були підставою вчинення виконавчого напису від 04.03.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 10598, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 28835,00 грн. 02 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача - адвоката Ратушної Р.П. У відповіді представник позивача, посилається на те, що позивач отримав відзив на позовну заяву у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Із даним відзивом позивач не погоджується та просить суд ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Представник позивача надав суду відзив відповідача, який був отриманий позивачем засобами поштового зв`язку. До суду відзив відповідача станом на 02 листопада 2021 року не надійшов. Однак, з огляду на долучений представником позивача відзив до відповіді на відзив, вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів з ТОВ «Фінпром маркет» у розмірі 28835,00 грн., вважають, що кошти були стягнуті на законних підставах, а тому не підлягають поверненню. Просили розглянути справу у їх відсутність та у задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошових коштів в розмірі 28835,00 грн. відмовити. Треті особи отримали ухвалу про відкриття провадження у справі, однак не надали письмові пояснення щодо позову та не надали на виконання ухвали суду витребувані докази. Сторони не подали до суду клопотань про проведення розгляду справи з повідомленням учасників справи. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 04.03.2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 10598, згідно якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 0985112070 від 25.07.2018, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», на підставі договору факторингу №26032019 від 26.03.2019 року відступлено право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», на підставі договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2001 року відступлено право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Нотаріусом зазначено, що строк платежу за Кредитним договором № 0985112070 від 25.07.2018 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.03.2019 року по 04.03.2021 року, сума заборгованості складає 28835 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 6000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією - 22785,00 грн.. Також зазначено, що витрати на вчинення виконавчого напису складають 50,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. (а.с. 9) Постановою державного виконавця Шевченко В.М. від 15.06.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 65798897 на підставі виконавчого напису № 10598 виданого 04.03.2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 28835 грн. (а.с. 11). Постановою державного виконавця Шевченко В.М. від 01.09.2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису 10598 від 04.03.2021 року було закінчено у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі. (а.с. 14). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій. Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що, здійснюючи свою діяльність, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Слід відзначити, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» суд перевіряє доводи боржника, зокрема, чи є заборгованість боржника перед стягувачем безспірною. Так, під час розгляду справи суд позбавлений можливості встановити, чи були надані нотаріусу документи, передбачені переліком, за яким проводилось стягнення у безспірному порядку, оскільки приватним нотаріусом за ухвалою суду не надано такої інформації. В той же час, відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно висновків, викладених у постанові Верховного суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Так, відповідачем не було надано до суду документів, що підтверджували би безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання за договором позики № 0985112070 від 25.07.2018 укладеного між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] .. Окрім цього відповідачем не доведено факт надання відповідачу кредитних коштів, не наданий розрахунок такої заборгованості [PERSON] на час звернення до нотаріуса, з якого можливо було б встановити момент порушення відповідачем заборгованості, порядок нарахування та обрахунок відсотків згідно умов договору. Крім того, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не надано доказів надіслання та вручення боржнику письмової вимоги про усунення порушення за кредитним договором, а також про повідомлення позивача про укладення договору факторингу за кредитним договором. При цьому, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором, неповідомлення про заміну кредитора, об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов`язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 (провадження №44380св18). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Суд зазначає, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17 (провадження №61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18). Таким чином, зважаючи, що позивач виконав всі передбачені процесуальним законом вимоги щодо надання доказів, суд не може відмовляти у задоволенні позову з підстав ненадання позивачем доказів на доведення своїх позовних вимог, оскільки позивач не може довести ту обставину, існування якої він заперечує, отже у нього не може існувати матеріальних доказів наявності певної обставини, а саме відсутності у нього боргових зобов`язань перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». В той же час, суд враховує, що оскільки оспорюваний виконавчий напис видавався нотаріусом на підставі документів, наданих відповідачем, останній мав реальну можливість надати їх до суду з метою доведення безпідставності позовних вимог позивача. Зважаючи, що відповідачем не було надано до суду документів, що підтверджували би безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором № 0985112070 від 25.07.2018 укладеного між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] , не надано доказів про укладення договору факторингу та переходу до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0985112070 від 25.07.2018, виконавчий напис від № 10598 від 04.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Остапенко Є.М., за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитним договором № 0985112070 від 25.07.2018 року в розмірі 28835 грн. підлягає скасуванню. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки державним виконавцем були стягнути кошти в сумі 28835 грн. з позивача, суд вважає, що кошти підлягають поверненню оскільки підстава, на якій вони були отримані відпала (виконавчий напис приватного нотаріуса визнаний таким, що не підлягає виконанню). Такий правовий висновок викладений у Постановах Верховного Суду у справі № 910/16664/18 від 28.01.2020 року, у справі 910/3395/19 від 23.01.2020 року, у справі 918/47/18 від 23.04.2019 року. З огляд на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений останнім судовий збір за подання позову в розмірі 1816 грн.

Outcome: approved