Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 05 березня 1999 року, посилаючись на те, що з 2007 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, участі у вихованні їхнього сина [PERSON], [INFO], відповідач не приймає. Подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просить суд його задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 05 березня 1999 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, актовий запис №\~135. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони з 2007 року подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved