Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] предявила через суд позов на предмет захисту свого права користування службовим житлом в квартирі державного житлового фонду [ADDRESS] з підстав того, що вона несе тягар обов'язків з утримання квартири та оплати комунальних послуг з розрахунку на спільне проживання з ними відповідача, який отримав вказане житло на сім?ю, що складалась з неї та сина [PERSON], та проживав там разом з нею до 2002 року, проте з 2002 року у зв?язку з припиненням подружніх відносин з позивачем забрав свої власні речі, покинув квартиру та маючи ключі, припинив користування цим житлом, участі в оплаті комунальних платежів не бере, тому позивач просила суд визнати відповідача таким, який втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі з наведених у позові правових підстав за ст.71, 72 ЖК України, пояснивши, що відповідачу її чоловіку видали службове житло у зв?язку з роботою в Управлінні пожежної охорони та в подальшому після звільнення він продовжив проживати разом з сімєю в цьому приміщенні, оскільки пропрацював на вказаній роботі більше 10 років. В окремій заяві позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав та, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду відповідно до ст. ст.74-77 ЦПК України, в судове засідання не зявився, свого представника до суду не направив, про розгляд справи в його відсутність не клопотав та про причини неявки не повідомив, на підставі чого за відсутності заперечень з боку позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Третя особа Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, у письмовій заяві клопотав про розгляд справи у відсутності представника, на підставі чого відповідно до ст. 36 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу без його участі. Свідок [PERSON], допитана судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є сусідкою [PERSON], проживає і зареєстрована в [INFO] з 21 серпня 1997 року та сімю позивачки добре знає, бувала у них в гостях, тому бачила, що в квартирі №163 проживали [PERSON] з сином [PERSON], а її чоловік [PERSON] у 2000-х роках покинув сім?ю, не бачила його жодного разу останні років 12. Свідок [PERSON], допитана судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є сусідкою [PERSON], проживає і зареєстрована в [INFO] з 20 травня 2010 року та сімю [PERSON] добре знає, спілкується з тіткою [PERSON], позивачем у даній справі, і її сином [PERSON], також останній час разом з ними проживає дівчина [PERSON], з якою вони спілкуються, тому вона буває у них в гостях, про те, щоб там проживав іще хтось, в тому числі чоловік [PERSON] і батько [PERSON] їй не відомо та вона ніколи цю людину не бачила за весь час свого проживання та спілкування з цією сім?єю. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи позовної заяви в межах заявлених вимог, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено судом [PERSON] як старшому водію Управління пожежної охорони виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів 05 лютого 1990 року видано посвідчення №26 на право заняття службової жилої площі квартири [ADDRESS] на склад сім?ї: [PERSON], дружина [PERSON], син [PERSON] (а.с.38). Вказана квартира наразі перебуває на балансі КП «Житлове господарство Кіровського району» ДМР у звязку з передачею Дніпропетровською міською радою. З 07 квітня 1984 року до 05 січня 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу в копії та рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 05 січня 2016 року, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.7, 35). Відтак, позивач як дружина члена сімї наймача згідно зі ст.65 ЖК України була вселена у спірну квартиру та там зареєстрована 02 березня 1990 року. Відповідно до даних довідки КП «Житлове господарство Кіровського району» ДМР від 01 грудня 2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Дані обставини узгоджуються з відомостями паспортів позивача, третьої особи та даними ВАРД управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС щодо відповідача від 06 грудня 2012 року (а.с.5-6, 36, 14). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ЖК УРСР порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Як встановлено судом, відповідач, починаючи з 2002 року покинув сімю, в квартирі [ADDRESS] не проживав, забрав свої речі і маючи ключі від квартири, більше туди ніколи не зявлявся, що обєктивно підтверджується актами про непроживання від 09 грудня 2015 року та 11 квітня 2016 року, завірених підписом посадової особи КП «Житлове господарство Кіровського району» ДМР та печаткою, сукупно з показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], та також рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким встановлено, що з 2002 року подружжя проживає окремо (а.с. 51, 52, 35). За наведених обставин, в судовому засіданні безспірно доведено, що донині відповідач, починаючи з 2002 року, не користується жилим приміщенням в спірній квартирі, не претендує на це та витрат по утриманню цього житла у відповідності з обовязком, визначеним ст. 78 ЖК УРСР не несе. Оскільки іншого відповідачем відповідно до своїх обовязків за ст. ст. 10, 60 ЦПК України не доведено, то за встановлених судом обставин останній користувався спірною квартирою відповідно до ст.ст. 122, 123, ЖК УРСР як наймач на умовах договору найму службового житла з державного житлового фонду, і за ним відповідно до ч. 1 ст. 71, п.2 ст. 125 ЖК УРСР зберігалося право користування цим житлом до спливу шести місяців тимчасової відсутності, враховуючи відсутність встановлених інших підстав продовження строку збереження за відповідачем жилого приміщення за ч.3 ст.71 ЖК УРСР. Таким чином, оскільки відповідач з 2002 року до часу розгляду справи у суді в спірне житло не повернувся і не користується ним, хоч об'єктивно має таку можливість, то суд дійшов висновку про відсутність його у квартирі більше строку збереження за особою права користування житлом без поважних причин, на підставі чого згідно зі ст.72 ЖК УРСР відповідача в судовому порядку належить визнати таким, який втратив право користування спірною квартирою, з припиненням по суду житлових правовідносин за ст. 16 ЦК України. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законами України, а тому не підлягає задоволенню вимога про зобовязання зняття з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ухвалене судом у цій справі рішення є достатньою підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за заявою позивача.

Outcome: approved