Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У грудня 2016 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання мирової угоди затвердженої ухвалою суду та стягнення боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу з відповідачем проживає разом з нею. 24 грудня 2013 року при розгляді цивільної справи, яка розглядалася Куйбишевським районним судом Запорізької області за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, між сторонами було укладено мирову угоду про: 1.Зменшення розміру аліментів, визначених на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області від 27 вересня 2012 року, стягуваних з Відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], з 1\\4 частини всіх видів заробітку до 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаю з дня набрання судовим рішенням про затвердження мирової угоди законної сили і досягнення дитиною повноліття.. [PERSON] відмовляється від іншої частини зменшення розміру аліментів. 3.Понесені судові витрати у виді судового збору сторони один одному не відшкодовують. [PERSON] зобов'язується сплатити на користь [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. у строк одного місяця з дня набрання судовим рішенням про затвердження мирової угоди сили. Таким чином, сторони прийняли на себе зобов'язання та погодили усі умови мирової угоди, провадження по справі було закрито. Але, починаючи з вересня 2015 року відповідач всупереч домовленостям перестав перераховувати аліменти в розмірі 1/5 всього доходу, окрім березня 2016 р. та липня 2016р., тим самим у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість зі сплати аліментів згідно нижченаведеного розрахунку: Тобто, за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року, без врахування березня та липня 2016 року заборгованість зі сплати аліментів складає у розмірі 24749, 95 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у письмовій заяві просила суд розглянути справу без її участі. Клопотання позивача судом задоволені, розгляд справи проведено за її відсутності, що не суперечить положенням, передбачених ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Виходячи з наведеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 24 грудня 2013 року при розгляді цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини між [PERSON] та [PERSON] укладено мирову угоду на наступних умовах: 1. Зменшення розміру аліментів, визначених на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області від 27 вересня 2012 року, стягуваних з Відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], з 1\\4 частини всіх видів заробітку до 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаю з дня набрання судовим рішенням про затвердження мирової угоди законної сили і досягнення дитиною повноліття.. 2. [PERSON] відмовляється від іншої частини зменшення розміру аліментів. 3. Понесені судові витрати у виді судового збору сторони один одному не відшкодовують. 4. [PERSON] зобов'язується сплатити на користь [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. у строк одного місяця з дня набрання судовим рішенням про затвердження мирової угоди сили. Згідно зі ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з розрахунком позивача, з урахуванням довідки Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області про доходи відповідача [PERSON] , добровільно сплаченої [PERSON] суми коштів за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року в розмірі 5965,02 грн., заборгованість відповідача по сплаті аліментів за вказаний період складає - 24749,95 гривень. Розмір заборгованості відповідача підтверджено відповідним розрахунком. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Відповідач до часу звернення позивача із позовом до суду в добровільному порядку не надав доказів, які б заперечували обставини, викладені у позові. Під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду, а також безпосередньо під час її судового розгляду відповідач зазначених обставин не оспорював. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по аліментам відповідно до договору про сплату аліментів на дитину від 24.12.2004 року та судового рішення від 10 квітня 2017 року у загальній сумі 11411,84 грн. за період з 01.12.2016 року по 30.04.2017 року. Згідно квитанції від 13.12.2016 року позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати, а саме сплачений до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 551,20 грн. Що стосується вимоги позивача про розірвання мирової угоди, затвердженої Куйбишевським районним судом Запорізької області 24.12.2013 р. по справі № 319/1302/13-ц, в цій частині суд залишає позов без задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial