Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У вересні 2019 року представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з позовом до АСВ «Прогрес», третя особа, Кам`янська сільська рада про визнання права спільної сумісної власності. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що позивачі перебувають у шлюбі з 19.08.1988 року. У грудні 1990 року вони поселились у двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належала колгоспу «Прогрес». 06.02.2001 року між [PERSON] та АСВ «Прогрес» в особі голови укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , відповідно до якого покупець зобов`язаний сплатити 5 100,00 грн. протягом чотирьох років. За договором купівлі-продажу квартири від 06.02.2001 року позивачі розрахувались повністю, що підтверджується довідкою АСГВ «Прогрес» № 18 від 27 травня 2019 року. Нещодавно позивачам стало відомо, що зазначений договір купівлі-продажу квартири є нікчемний, оскільки укладений у неналежній формі, не посвідчений нотаріально, та право власності на нерухоме майно не зареєстровано. Ці обставини перешкоджають їм як власникам вільно на свій розсуд користуватися та розпоряджатись квартирою, оскільки на даний момент права власності на вказану квартиру у них немає. Представником позивачів до суду надано заяву про розгляд справи у їх відсутність та відсутності позивачів. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Сільським головою Кам`янскої сільської ради Лефтеровим І.А. надано заяву про розгляд справи без представника Кам`янського сільського голови. З позовом ознайомлений. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.08.1988 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , зареєстрований Василевською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис № 24 (а.с.9). Відповідно до ордеру № 351 від 10.11.1990 року правлінням колгоспу «Прогрес» Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] було видано квартиру [ADDRESS] (а.с.13). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2001 року, АСГВ «Прогрес» продав, а [PERSON] . придбав у [ADDRESS] (а.с.14). З довідки, наданої АСГВ «Прогрес» № 18 від 27.05.2019 року, вбачається, що [PERSON] повністю виплатив вартість двокімнатної квартири вищезазначеною адресою (а.с.15). Як вбачається з довідки, наданої Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області № 932 від 28.05.2019 року, станом на момент видачі довідки у [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.20). Відповідно до довідки № 889 від 01.07.2019 року інвентаризаційна вартість об`єкту нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS] , на час останньої інвентаризації становить 65 330,00 грн. (а.с.12). Згідно виписки з погосподарської книги Кам`янської сільської ради Одеської області квартира [ADDRESS] належить: Ассоціації сільськогогосподарських виробників «Прогрес» (а.с.28). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п.13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Таким чином, приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує ту обставину, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. На підставі викладеного ,

Outcome: approved