Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, вартості 1/4 частини житлового будинку та 1/2 вартості гаража, за адресою:[ADDRESS], у м. Полтава, - згідно ринкової вартості зазначеного майна на час розгляду справи. У лютому 2015 року позивачка надала суду заяву про уточнення та зміну позовних вимог, відповідно до якої просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку за адресою м. Полтава [ADDRESS], а іншу частину домоволодіння залишити у власності відповідача [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник змінені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 серпня 1977 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Центральним відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний запис та видано свідоцтво про шлюб. Після укладення шлюбу позивачка змінила своє прізвище з дівочого [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON]. В період шлюбу, за спільні кошти позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] у 1981 році було розпочато будівництво житлового будинку з надвірними спорудами, а саме гаража за адресою: [ADDRESS], у м. Полтава, яке закінчилося у 1985 році. Після будівництва житлового будинку право власності було оформлено на двох співвласників, а саме на [PERSON] та його сестру [PERSON], тобто співвласником 1/2 частини житлового будинку став відповідач [PERSON] Конструктивно будинок розділено на дві половини, кожна із яких має окремий вихід. Власність відповідача, це 1/2 частина житлового будинку, яка має окремий вихід та складається з п'яти житлових кімнат на першому поверсі і двох житлових кімнат, які розташовані на другому поверсі вищезазначеного будинку. З 1986 року позивачка та відповідач разом проживали у житловому будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], у м. Полтава, вели спільне господарство, спільно облаштовували будинок та проводили в ньому ремонтні роботи тобто, мали спільний побут. З часом подружжя прийшло до висновку, що почуття любові зникло, прихильності чоловік та жінка також один до одного перестали відчувати, тому 10 лютого 2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Полтава шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після офіційного розірвання шлюбу і до жовтня 2013 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] продовжували проживати разом та вести спільне господарство за адресою: [ADDRESS], у м. Полтава. В жовтні 2013 року стосунки між позивачем та відповідачем значно погіршились і тому позивачка [PERSON] була змушена переїхати до іншого місця проживання, а саме за адресою: [ADDRESS], де і проживає на теперішній час. Оскільки під час шлюбу побудований спільно будинок подружжя мирним шляхом розділити не в змозі, позивачка була вимушена звернутися до суду з відповідним позовом про розподіл спільного майна подружжя, а саме житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], у м. Полтава. Згідно до ч.2 ст.60 Сімейного кодексу України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, і подружжя незобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно набуте у шлюбі. У відповідності до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором). В період спільного життя, домовленості між подружжям [PERSON] про виділ кожному окремої частки у спільній сумісній власності не було,тому позивачка [PERSON] вважає, що згідно статтей 60, 70 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право на 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], у м. Полтава З роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в Постанові від 21 грудня 2007 року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, до даних правовідносин суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 Сімейного кодексу України,щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди щодо присудження грошової компенсації, може мати місце розгляд спірних правовідносин в суді з підстав, передбачених ст.365 ЦК України. У разі коли спірні правовідносини не врегульовані в досудовому порядку, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки кожного з подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, яка може бути надана лише за його згодою. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved