Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У грудні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач) звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.04.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 06.04.2012 року в розмірі 24410,71 грн. та витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27.12.2018 було призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не зявився, у позовній заяві зазначив, що АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ст. 280 ЦПК України). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.04.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з розрахунком, заборгованість відповідача за договором № б/н від 06.04.2012 року станом на 13.11.2018 року становить 24410,71 грн., з яких 2984,70 грн. заборгованість за кредитом; 1581,78 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 18205,62 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1138,61 грн. штраф (процентна складова). Даючи юридичну оцінку доказам, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні підтвердився той факт, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором № б/н від 06.04.2012 року належним чином не виконав, а отже зобовязаний повернути позивачу борг за договором в розмірі 24410,71 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved