Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2014 року йому належить житловий будинок [ADDRESS] . У даному будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON] , яка фактично не проживає за вказаною адресою більше року. Через реєстрацію відповідача в будинку виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але оплата за них нараховується, що перешкоджає власнику в повному обсязі розпоряджатися своїм майном. Крім того, внаслідок реєстрації [PERSON] позивач позбавлений права оформити субсидію. У зв`язку з чим, позивач просить суд позбавити [PERSON] права користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.09.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягала та зазначила, що відповідач більше року не проживає по [ADDRESS] . Реєстрація останньої за вказаною адресою перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності, що пов`язано із сплатою надмірних комунальних послуг та неможливість оформити субсидію. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який вже розірвано. Ще до розірвання шлюбу останній декілька разів намагався вигнати її зі свого будинку. З липня 2019 року [PERSON] за адресою реєстрації не проживає, зібрала речі та переїхала до свого сина, до теперішнього часу проживає за адресою [ADDRESS] . Поважних причин для фактичного не проживання за місцем реєстрації не має. [PERSON] не має наміру в подальшому проживати у будинку колишнього чоловіка по [ADDRESS] , проте хоче, щоб останній дав їй грошей на придбання іншого житлового приміщення, оскільки за час їх шлюбу по розписці продала будинок, який по заповіту їй залишила тітка, а гроші витратила на продукти харчування. Просила суд посприяти тому, щоб позивач надав їй грошові кошти на придбання будинку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №736 від 19.11.2014 року та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2014 року є власником будинку [ADDRESS] У зазначеному будинку, як вбачається із довідки Ольгівської сільської ради № 684 від 01.07.2020 року, зареєстрована [PERSON] , яка більше року за даною адресою фактично не проживає. Відповідно до рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16.10.2019 року шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний ним спосіб. Посилання відповідача на те, що [PERSON] намагався вигнати її зі свого будинку, суд не бере до уваги, оскільки ці обставини нічим не підтверджені. В порушення ч.1 ст.81 ЦПК України, відповідач не надала доказів на підтвердження вказаних обставин, а також не просила суд витребувати такі докази у разі неможливості їх подання. Крім того, під час судового розгляду [PERSON] зазначила, що добровільно зібрала свої речі та виїхала з будинку, що належить її колишньому чоловіку, переїхала до сина, де проживає до теперішнього часу та не має наміру проживати за місцем реєстрації. Щодо надання позивачем відповідачу грошових коштів на придбання будинку, суд зазначає, що це питання не відноситься до предмету спору, тому не підлягає вирішенню у даній справі. За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з тим, що відповідач без поважних причин більше року не проживає в будинку [ADDRESS] , ніяких перешкод у користуванні житловою площею їй не чинилось, суд вважає можливим позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved