Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначила про те, що із 07 серпня 1993 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у неї із [PERSON] не склалося. Відповідач не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин, учиняє сварки, внаслідок чого їхнє подружнє життя стало суперечити інтересам позивача та дітей. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], оскільки він носить лише формальний характер. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 07 серпня 1993 року, про що Пухівською сільською радою Броварського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 4. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають дітей: повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]; дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] продовжувати подальше спільне життя не бажають, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved