overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

У грудні 2019 р. [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] та [PERSON] , заявники) подали до суду в порядку окремого провадження заяву про розірвання шлюбу. На обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини між заявниками припинені та спільне господарство не ведеться. Між заявниками досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей. Заявники подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.07.2007 року відділом реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції, Автономної Республіки Крим, Україна, актовий запис № 346. Подружжя має двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Із заяви вбачається, що спільне життя у сторін не склалося. Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 06.12.2019 заявники уклали нотаріально посвідчений договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, відповідно до умов вказаного договору після розірвання шлюбу діти будуть проживати з матір`ю, а батько має право безперешкодно відвідувати та спілкуватися з дітьми. Отже вказаним договором, як того вимагає закон, визначене місце проживання дитини та умови здійснення батьком права на особисте виховання дітей, а також умови участі батька в утриманні дітей. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З огляду на вказане, суд вважає заяву обґрунтованою і задовольняє її. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

У грудні 2019 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись з вказаною заявою, у якій просить встановити факт належності їм заповіту, складеного [PERSON] , посвідченого Бердичівського державною нотаріальною конторою 22.06.1972 р. за реєстром № 1-828, на ім`я [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на те, що у зазначеному заповіті міститься помилка у написанні їхніх прізвищ, що перешкоджає їм оформити спадщину на наведене у заповіті майно. Бердичівська міська рада Житомирської області просить розглянути заяву відповідно до вимог законодавства України. Судом з`ясовано, що 22.06.1972 р. нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Рогачовою О.Л. за реєстром № 1-828 було посвідчено заповіт, складений [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] (далі - Заповіт від 22.06.1972 р.) (а. с. 12). [PERSON] та [PERSON] 12.09.2019 р. звернулись до Бердичівської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом в 1/2 частці за кожним після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 21/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] . Постановами від 12.09.2019 р. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі наведених свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки існують розбіжності у написанні прізвищ у заповіті та у паспорті (щодо [PERSON] ) та у заповіті і у свідоцтві про одруження (щодо [PERSON] ) (а. с. 13, 14). Таким чином встановлення [PERSON] та [PERSON] факту, про який вони просять, необхідно їм для оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва від 12.12.1956 р . про народження, [PERSON] народилась [INFO] (а. с. 6). Згідно свідоцтва від 03.05.2005 р. про одруження [PERSON] та [PERSON] , яка народилась [INFO] , одружились 23.04.1977 р., після одруження [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 5). [INFO] [PERSON] , яка народилась [INFO] , було видано паспорт громадянина України (а. с. 4). З свідоцтва від 19.10.1955 р. про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] (а. с. 7). З паспорта громадянина України, видного 10.12.2002 р. на ім`я [PERSON] , випливає, що [PERSON] народився [INFO] (а. с. 8). Тобто [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж самою особою. Рішенням Народного суду м. Бердичева від 04.03.1982 р. у справі № 2-196/1982 встановлено обставини про те, що у Заповіті від 22.06.1972 р. неправильно зазначені прізвища позивачів - замість [PERSON] вказано [PERSON] (а. с. 15). Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що Заповіт від 22.06.1972 р. належить [PERSON] , яка народилась [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] . Зважаючи на наведене, заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

У грудні 2019 року, [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду зі вказаною заявою, в якій просить встановити факт перебування її на утриманні її чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] .. В обґрунтування заяви вказує, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . З померлим вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2011 р. Проживали вони разом за адресою: [ADDRESS] , але вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Під час подружнього життя, а саме з 30.09.2011 р. і до смерті чоловіка, вона перебувала на його утриманні, так як він отримував пенсію у розмірі 10910,06 грн., а її пенсія на момент смерті чоловіка, складала 2264,34 грн. Оскільки пенсія чоловіка була вищою, ніж її, вона була на постійному його утриманні, тобто основним джерелом її існування був його дохід. Заявник у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника, не зазначивши своє конкретне відношення до заяви в наданому відгуку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [INFO] помер чоловік заявника - [PERSON] , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2011 р.. Заявниця та померлий проживали разом за адресою: [ADDRESS] , але зареєстрована заявниця була за адресою: [ADDRESS] . Померлий отримував пенсію в розмірі 10954,28 грн. станом на липень 2019 р., а заявник отримувала пенсію станом на липень 2019 р. в розмірі 2285,11 грн. Її пенсія станом на липень 2019 р. є значно меншою за розмір пенсії померлого, яку він отримував в 2019 р., в тому числі в червні 2019 р. (а.с. 4, 5, 7, 8, 9-10,11, 12, 13). Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наведено перелік осіб, які вважаються непрацездатними, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. У той же час, в частині 3 вказаної статті Закону, наведено перелік членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, а саме: особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, якщо вони: 1)були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Окремо, в частині 3 ст. 36 Закону встановлено, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. У зв`язку з цим суд, вважає доведеним, що [PERSON] [INFO] , спільно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] та знаходилася на утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] , як годувальника, допомога якого була постійним і основним джерелом засобів до її існування. Тому у зв`язку з його смертю вона втратила джерело засобів до існування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] в порядку статті 315 ЦПК України звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що вона постійно проживала з померлим, [PERSON] , [INFO] , на момент його смерті за одною адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що заявник [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. За життя [PERSON] , будучи пенсіонером, мав другу групу інвалідності, що зумовило заявника піклуватися про нього та спільно проживати з ним. За життя [PERSON] проживаючи із заявником, не зареєстрував своє місце проживання. На момент смерті брата заявник вважала, що є спадкоємицею, що фактично проживала разом зі спадкодавцем та прийняла спадщину, тому в шестимісячний строк до нотаріуса не зверталася. Встановлення факту спільного проживання заявниці необхідно для реалізації своїх спадкових прав. Заявник в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.13). Згідно даних зазначених у паспорті [PERSON] , вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Як вбачається з довідки ЖБК № 34 «Осєнній» від 24.10.2019 р. за вих. № 6 [PERSON] не був зареєстрований, але на момент смерті фактично проживав разом зі своєю сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожна окремо суду пояснили, що померлий [PERSON] до своєї смерті проживав у своєї сестри [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вони жили разом, вели спільне господарство, позивач доглядала його у зв`язку з його поганим здоров`ям. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення зазначеного юридичного факту необхідне заявнику для реалізації нею права на отримання спадщини. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач за допомогою належних і допустимих доказів довела суду, що на момент смерті [PERSON] , [INFO] , вона постійно проживала з ним за адресою [ADDRESS] , а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що з 19 червня 2011 року він перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. Позивач у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату та час підготовчого засідання, однак 29 січня 2020 року подала до суду заяву про проведення підготовчого та судового засідання за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.21). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2011 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

У грудні\~2019\~року [PERSON] \~(далі\~ позивач)\~звернувся до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~(далі\~ відповідач)\~про розірвання\~шлюбу,\~в якому\~зазначив,\~що з\~22\~лютого 2014 року він перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] . Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У підготовче засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 24). Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с. 26). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у підготовчому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 9). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), просила розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 10 січня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції в Київській області, актовий запис № 02, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникають непорозуміння, лайки, сварки, які носять затяжний характер, що призвело до припинення сімейних відносин. Вони мають різний погляд на виховання їхньої дитини. Їхні сімейно-шлюбні відносини носять формальний характер, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам як подружжя. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду та просить позов задовольнити і розглянути справу без її участі (а.с.31). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не дивлячись на те, що належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 13, 17, 18, 22, 25). Про причини неявки відповідач не повідомив, не звертався з клопотанням про розгляд справи без його участі, відзив не надав, тому відсутні поважні причини неявки в судове засідання. Враховуючи положення частини четвертої статті 223, статті 280 ЦПК України, суд визнав за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 січня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції в Київській області, актовий запис № 02. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що між сторонами по справі спільне життя не склалося, оскільки вони припинили спільне подружнє життя, спільного господарства не ведуть, тому відновлення подружніх стосунків та примирення не можливе. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок, вимоги якого задоволено, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником зазначеної квартири. Позивач проживає у цій квартирі один, самостійно здійснює оплату житлово-комунальних послуг, утримує житло в належному стані. У 2003 році у зазначеній квартирі було зареєстроване місце проживання [PERSON] , проте з 2016 року він у цій квартирі не проживає. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу в оформленні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Представник позивача позов підтримав, просить задовольнити, справу розглядати за відсутності позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд, за згодою позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з договором дарування від 08.07.2016 року за реєстровим номером 995 та рішенням Старокостянтинівського районного суду від 13.12.2018 року [PERSON] належить право власності на квартиру [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] , який більше року в ній не проживає. Зазначені обставини підтверджуються: договором дарування від 08.07.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Голуб О.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 995; копією рішення Старокостянтинівського районного суду від 13.12.2018 року у справі №683/2253/18; витягом з держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2019 року №157111543; інформаційною довідкою з держреєстру речових прав на нерухоме майно від 12.07.2016 року №63311379; довідками відділу з питань реєстрації місця проживання виконкому Старокостянтинівської міської ради від 21.03.2019 року № 3344, від 27.12.2019 року №1685/03-27/2019. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 14 вересня 2016 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис №164). Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Зазначає, що між ними втрачені почуття любові, взаєморозуміння та поваги. Відповідачка не бажає розірвати шлюб у добровільному порядку через органи ДРАЦС. Оскільки подальше спільне життя та збереження сім`ї вважає неможливим, тому просить суд даний шлюб розірвати. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить шлюб розірвати й не надавати строк на примирення. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання також подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та про визнання даного позову у повному обсязі, строк на примирення також просить не надавати. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 14 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис №164). Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Оскільки відповідачка [PERSON] визнала позов у повному обсязі й таке визнання не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України. Оскільки позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подачу позову до суду на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій, тому при розподілі судових витрат суд виходить з положень ч.6 ст.141 ЦПК України і стягує з відповідачки [PERSON] на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved