Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 450000 грн. посилаючись на наступні обставини. В період з 25.03.2016 по 05.04.2017 відповідач отримав від позивача грошові кошти на загальну суму 3750000.00 грн. за розписками. А саме: за розпискою від 25.03.2016 кошти в сумі 300000 грн., за розпискою від 06.05.2016 кошти в сумі 400000 грн., за розпискою від 07.04.2016 кошти в сумі 300000 грн., за розпискою від 12.06.2016 кошти в сумі 700000 грн., за розпискою від 17.10.2016 в сумі 250000 грн.,за розпискою від 28.10.2016 кошти в сумі 500000 грн., за розпискою від 15.03.2017 кошти в сумі 500000 грн., за розпискою від 03.04.2017 кошти в сумі 300000 грн., за розпискою від 05.04.2017 кошти в сумі 500000 грн. За змістом укладених договорів позики, відповідач взяті ним грошові кошти мав повернути позивачу протягом одного місяця після письмової вимоги про повернення коштів. Оскільки відповідач не виконує в повній мірі взяті на себе грошові зобов'язанні, кошти не повертає, позивач просить стягнути їх із відповідача за рішенням суду. Ухвалою суду від 28.12.2017 відкрито провадження по даній справі. В порядку забезпечення позову, за заявою позивача, ухвалою суду від 28.12.2017 накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] 09.07.2018 ухвалою суду прийнято до провадження дану справу, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 07.12.2018 ухвалою підготовчого судового засідання розгляд справи призначено по суті. 22.01.2018 ухвалою суду позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 500000 грн. за борговою розпискою від 05.04.2017 залишено без розгляду. Відповідач відзив на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, з викладених в ньому підстав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в період з 25.03.2016 по 05.04.2017 відповідач отримав від позивача грошові кошти на загальну суму 3750000.00 грн. за розписками. А саме: за розпискою від 25.03.2016 кошти в сумі 300000 грн., за розпискою від 06.05.2016 кошти в сумі 400000 грн., за розпискою від 07.04.2016 кошти в сумі 300000 грн., за розпискою від 12.06.2016 кошти в сумі 700000 грн., за розпискою від 17.10.2016 в сумі 250000 грн., за розпискою від 28.10.2016 кошти в сумі 500000 грн. ,за розпискою від 15.03.2017 кошти в сумі 500000 грн., за розпискою від 03.04.2017 кошти в сумі 300000 грн., Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. За змістом розписок вбачається, що відповідач мав повернути позивачу кошти протягом одного місяця на письмову вимогу. 03.11.2018 відповідачем отримано письмову вимогу позивача від 01.11.2017 про повернення боргу в сумі 3750000 грн. Втім, отриманих коштів відповідач не повернув. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності . Відповідач не надав доказів на спростування заявлених позовних вимог. Не здобуто таких доказів під час розгляду справи судом. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 8810 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved