Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову зазначила, що 05.10.2011р. між нею та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізький області, актовий запис № 1129. З травня 2013 року подружні відносини фактично припинилися, спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та постійно знаходиться на її вихованні та утриманні. Позивачка після розірвання шлюбу бажає мати дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд, у зв'язку з систематичною неявкою відповідача, провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, з не відомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, за згодою позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши думку позивачки, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2011р. між нею та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізький області, актовий запис № 1129. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина після розірвання шлюбу проживає з позивачкою, майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2013 року, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. На підставі викладеного суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін, тому шлюб між ними підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Судом встановлено, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина постійно проживає та знаходиться на утриманні матері. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Враховуючи вимоги ч.3 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що у разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд присуджує стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial