Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0924/82/0108075 від 24 квітня 2013 року, та кредитний договір № 010/0924/82/0108176 від 21 травня 2013 року. Вказує, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/33, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами. Крім того, 25 квітня 2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення права вимоги № 20179425, у відповідності до умов якого АТ «КІБ» передало позивачу право вимоги до боржників, в тому числі й за кредитним договором № 014/0924/82/0108075 від 24 квітня 2013 року, та кредитним договором № 010/0924/82/0108176 від 21 травня 2013 року. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань, заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», тому виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно клопотання, надісланого на адресу суду, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0924/82/0108075 від 24 квітня 2013 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 24 026,25 грн., строком до 24 квітня 2019 року, та кредитний договір № 010/0924/82/0108176 від 21 травня 2013 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 700,00 грн. строком до 21 травня 2017 року. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. 25 квітня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/33, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами. Крім того, 25 квітня 2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення права вимоги № 20179425, у відповідності до умов якого АТ «КІБ» передало позивачу право вимоги до боржників, в тому числі й за кредитним договором № 014/0924/82/0108075 від 24 квітня 2013 року, та кредитним договором № 010/0924/82/0108176 від 21 травня 2013 року. Як зазначає у своїй позовній заяві позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № 014/0924/82/0108075 від 24 квітня 2013 року заборгованість за ним склала 61 992,62 грн., яка складається з наступного: 19 219,13 грн., - заборгованість за основним боргом; 9 842,97 грн., - заборгованість за процентами; 32 930,52 грн., - сума заборгованості за пенею. Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № 010/0924/82/0108176 від 21 травня 2013 року заборгованість за ним склала 7 472,02 грн., яка складається з наступного: 7 472,02 грн., - заборгованість за основним боргом; 0,00 грн., - заборгованість за процентами; 0,00 грн., - сума заборгованості за пенею. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав умови договорів, чим порушив право позивача на кошти за кредитними договорами та суд вважає, що виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд вважає встановленим, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved