Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У вересні 2021 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до АТ «Перший Український міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв І. М., який в подальшому уточнив, та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8487 від 06 березня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк»заборгованості за кредитним договором № 2001135916201 від 26.09.2018 у розмірі 18 234,21 грн. таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на свою користь безпідставно стягнутих коштів у розмірі 5 434,86 грн. Позов мотивний тим, що 06.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. було вчинено виконавчий напис № 8487, яким було стягнено з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 18 234,21 грн. АТ «ПУМБ» пред`явило вказаний виконавчий напис для виконання до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва І. М., на підставі якого приватний виконавець 30.03.2020 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 61675959. Вважає, що вказаний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки стягувачем не було надано нотаріусу нотаріально посвідченого кредитного договору, крім цього стягнення заборгованості відбулось у розмірі, з яким позивач не погоджується, а тому вказаний розмір не є безспірним.Будь-яких повідомлень по факту звернення для здійснення виконавчого напису по кредитній заборгованості не надходило, що позбавило позивача можливості оспорити заборгованість та вжити заходів захисту. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.09.2021 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Також, цього ж дня суддею було задоволено заяву позивача та постановлено ухвалу від 15.09.2021 про забезпечення його позову, шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом нотаріуса. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11.10.2021прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, в якій [PERSON] , крім заявлених в первісному позовівимог та з огляду на незаконність вчиненого виконавчого напису, просить стягнути на його користь з АТ «ПУМБ» 5 434,86 грн. безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів, які відраховувались з його пенсії. УхвалоюІзяславського районного суду Хмельницької області суду від 04.11.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказівз АТ «ПУМБ» та приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва І. М. В подальшому, після надання можливості сторонам по справі надати суду відзив, відповідь на відзив та заперечення, письмові пояснення щодо даного позову, документів на підтвердження своїх вимог та заперечень, ухвалою суду від 29.11.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з врахуванням поданих уточнень, у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи, про що зазначив у поданій в судовому засіданні письмовій заяві. Представник відповідача АТ «ПУМБ» до суду не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином шляхом направлення на їх юридичну адресу повістки про виклик в судове засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву до суду не подав. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. та приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв І. М. також повідомлялися належним чином про виклик в судове засідання, однак в судове засідання не з`явилися по невідомим для суду причинам. Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача, третіх осіб та їх представників. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 26.09.2018 між позивачем у справі [PERSON] та ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є відповідач у справі АТ «ПУМБ», було укладено кредитний договір № 2001135916201. 05.03.2020 АТ «ПУМБ» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н. С. за вчиненням на вказаному Кредитному договорі виконавчого напису. Згідно з виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н. С. від 06.03.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 8487, звернуто стягнення з [PERSON] , для задоволення вимог Банка відповідача за кредитним договором №2001135916201 від 26.09.2018, для погашення заборгованості позивача перед відповідачем, яка виникла за період з 30.06.2019 по 21.01.2020 на загальну суму в розмірі 18 234,21 грн. Також, судом встановлено, що 30.03.2020 АТ «ПУМБ» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва І. М. із заявою № 143977 про примусове виконання рішення, якою просить відкрити, за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І. М. 30.03.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61675959 на підставі зазначеного вище виконавчого напису. Постановою від 23.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І. М. було звернуто стягнення на доходи боржника, а саме на пенсію [PERSON] , яку він отримує в головному управлінні ПФУ в Хмельницькій області. Згідно даних довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.09.2021 року № 8921-8160/Б/1-04/8-2200/21 за період з жовтня 2020 року по вересень 2021 року на підставі постанови державного виконавця від 23.09.2020 року № 61675959 з позивача утримано грошові кошти в сумі 5 434,86 грн. Згідно листа начальника Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 12.11.2021 року №5209716-21, наказом ЦМРУ від 15.03.2021 року №280/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н. С.», відповідно до п. 2 ст. 30 та ст. 301 Закону України «Про нотаріат», Порядку виготовлення та знищення печатки приватного нотаріуса, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 24.12.2012 року №1924/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26.12.2012 року за № 2184/22496, на підставі наказу Міністерства юстиції України від 12.03.2021 року № 931/5 «Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я Хари Н. С. », припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н. С. з 15.03.2021 року. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із тексту оспорюваного виконавчого напису від 06.03.2020 року вбачається, що приватний нотаріус Хара Н. С. при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22.02.2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису 06.03.2020 були відсутні правові підстави для його вчинення. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001 року. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року по справі № 910/13233/17. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Укладений 26.09.2018 між позивачем та АТ «ПУМБ» кредитний договір №2001135916201, який був підставою для вчинення нотаріусом виконавчого напису від 06.03.2020 року, не був посвідчений нотаріально, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні спору суд враховує також наступні обставини. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №753/787/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, від 07 листопада 2018 року у справі № 199/3452/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 335/3462/16-ц та узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» у редакції станом на час вчинення спірного виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора - заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність документу перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вручення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або заявити заперечення кредитору. Якщо жодна з цих дій протягом встановленого строку не вчинена, заборгованість вважається безспірною В судовому засіданні факт безспірності заборгованості свого підтвердження не знайшов, зокрема, суду не надано доказів того, що боржник отримував вимогу про погашення заборгованості, що об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це виключає можливість вчинення виконавчого напису. Таким чином, дослідивши обставини справи та надані докази, суд доходить висновку, що всупереч положенням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 року №1172, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. вчинила оспорюваний виконавчий напис не переконавшись в отриманні боржником письмової вимоги кредитора, за відсутності документів, які підтверджували безспірність заборгованості, без засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Надана АТ «ПУМБ» суду виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості станом на 21.01.2020 не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України та не може вважатися виконанням вимог абз. б) п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Суд вбачає, що із пенсії позивача в рахунок погашення зобов`язань за виконавчим провадженням було стягнуто кошти за період із жовтня 2020 року по вересень 2021 року на загальну суму 5 434,86 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналіз ст. 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. При цьому, з урахуванням встановлених судом обставин щодо визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, то відпали правові підстави для набуття стягувачем коштів в розмірі 5 434,86 грн., стягнутих згідно виконавчого напису, який визнаний таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою Верховного Суду від 06.03.2019 р. по справі № 910/1531/18. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача кошти у сумі 5 434,86 грн. як безпідставно стягнуті за виконавчим написом. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, як вбачається з довідки МСЕК № 443900 від 08.09.2021, позивач [PERSON] являється інвалідом ІІ групи, а тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання позовної заяви з врахуванням двох позовних вимог в розмірі 1 816,00 грн. (908+908=1816), за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн., всього 2 270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved