Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

У грудні 2018 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, в обґрунтування якого зазначило, що 14.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк», правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML-201/432/2008, строк дії якого встановлено до 14.05.2025 року. [PERSON] в свою чергу, зобов`язалася прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] по Кредитному договору № ML-201/432/2008, 14.05.2008 року ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №SR-ML-201/432/2008, відповідно до умов якого, остання прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання Позичальником зобов`язань перед Кредитором (Позивачем) за Кредитним договором. 23.06.2016 року та 13.06.2017 року між банком та Позичальником [PERSON] було укладено додаткові договори до Кредитного договору, по яким графіки платежів було викладено у новій редакції. Банк (кредитор) свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у сумі 8800,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №1 від 14.05.2008 року. Але відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, грубо, порушуючи істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 05.06.2018 року за нею виникла заборгованість у розмірі 5850,24 доларів США, що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5219,38 грн., заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам - 630,86 доларів США, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачок, а також понесені судові витрати у розмірі 2293,25 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2019 року (справа №332/4550/18) матеріали вказаної справи було направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя. На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2019 року, матеріали справи надійшли в провадження судді Турбіної Т.Ф. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти проголошення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заперечення та відзив на позов суду не надали, про день і час слухання справи були повідомлені своєчасно, належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, за відсутністю відповідачів. Суд, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 14.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі - «Банк») та [PERSON] (надалі Відповідач 1) був укладений Кредитний договір №МL-201/432/2008, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 8800 доларів США з остаточним строком повернення кредитних коштів 14.05.2025 року. [PERSON] зобов`язалася прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (п.1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (п.п.1.4.,1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п.1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється [PERSON] щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів. Того ж дня Банк в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, що випливають з Кредитного договору №МL-201/432/2008, уклав з [PERSON] . Договір поруки №SR-ML-201/432/2008, відповідно до п.1.1 ст.1 якого, остання прийняла на себе зобов`язання відповідати за неповне та несвоєчасне виконання Боржником ( [PERSON] ) її зобов`язань перед кредитором (Позивачем) за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. Також, п.1.2 ст.1 Договору поруки передбачено, що Поручитель та Боржник ( [PERSON] ) відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор (Позивач) може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до Боржника ( [PERSON] ), так і до Поручителя ( [PERSON] ) чи до обох одночасно. Згідно з п. 3.1 та п. 3.2 ст.3 Договору поруки, у випадку невиконання Боржником ( [PERSON] ) боргових зобов`язань перед Кредитором (Позивачем) за кредитним договором Кредитор має право звернутись до Поручителя ( [PERSON] ) з вимогою про виконання Боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині. Поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед Кредитором (Позивачем) за Кредитним договором, здійснити виконання Боргових зобов`язань в обсязі, заявленому Кредитором протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової юги Кредитора (Позивача). 23.06.2016 року та 13.06.2017 року між банком та Позичальником ( [PERSON] ) було укладено додаткові договори №1 та №2 відповідно до Кредитного договору №МL-201/432/2008 від 14.05.2008 року, в яких графіки погашення платежів було викладено у новій редакції. Банк (кредитор) свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі 8800,00 доларів США, що підтверджується меморіальним орденом №1 та іншими матеріалами справи(роздруківкою руху коштів позичальника за період з 14.05.2008 року по 10.06.2019 року) та не було спростоване відповідачками. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконали, грубо, порушуючи істотні умови Кредитного договору та Договору поруки, в результаті чого станом на 05.06.2018 року виникла заборгованість за тілом кредиту - 5219,38 грн., заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам - 630,86 доларів США, а загалом - 5850,24 долари США, за офіційним курсом Національного банку України станом на день проведення розрахунку становить 152883,59 грн., із розрахунку 2613,2875 грн. за 100 доларів США, Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов Договорів поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним Договором Поручитель разом з Відповідачем солідарно відповідає перед Позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених Кредитним Договором. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Статтею 3 Договору поруки №SR-ML-201/432/2008 від 14.05.2008 року, передбачено, що поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання Боржником боргових зобов`язань перед Кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому Кредитором, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Кредитора Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору поруки №SR-ML-201/432/2008 від 14.05.2008 року, цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами (дата Договору) і діє до повного виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором. Відповідальність Поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі. Однак, станом до теперішнього часу вказана заборгованість відповідачами не сплачена, їх обізнаність про наявність заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доками. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № МL-201/432/2008 від 14.05.2008 року Банк надав [PERSON] кредит у сумі 8800 доларів США., а [PERSON] на підставі Договору поруки № SR-ML-201/432/2008 від 14.05.2008 року зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне виконання Позичальником зобов`язань перед (позивачем) за Кредитним договором. Відповідачки в порушення норм закону і умов кредитного договору та договору поруки не виконують в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту, відсотків по ньому, а тому є підстави для задоволення позовних вимог Банку та стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках у загальному розмірі 5850,24 доларів США, відповідно до приведеного Банком розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі щодо стягнення суми заборгованості, то на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2293,25 грн. підлягають стягненню з відповідачів у рівних долях по 1146,62 грн.

Outcome: approved