overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь суму боргу по оплаті за теплопостачання у розмірі 6\~888 грн. 43 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначає, що підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі» надає теплову енергію за адресою: [ADDRESS], у звязку з чим був відкритий особовий рахунок № 718-119254 по якому відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], що повинна була оплачувати дані послуги до 20 числа місяця наступного за розрахунком. Оплату за ці послуги відповідач не здійснює з 01.04.2009 року по 31.07.2014 року, у звязку із чим борг перед підприємством по вищезазначеному особовому рахунку за вищевказаний період становить 6\~888,43 грн. Незважаючи на попередження, відповідачі відмовляються добровільно погасити заборгованість, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідачі у судове засідання не зявилися, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив справу розглядати без його участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином. Пунктом 2 ст. 625 ЦК України, передбачено відповідальність за порушення грошових зобов`язань у вигляді виплати суми з урахуванням втрат з інфляційних процесів за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS]. Підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі» надає теплову енергію за вищезазначеною адресою, у звязку з чим був відкритий особовий рахунок № 718-119254. Боржники систематично порушують зобовязання, внаслідок чого станом на 31 липня 2014 року у них обліковується борг у сумі 6\~888 грн. 43 коп. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно заборгованість по сплаті за теплопостачання в розмірі 6\~888 грн. 43 коп. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1 883 грн. 37 коп., та судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що між 12.10.2011 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 004-03202-121011, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт на рахунку в сумі 2 500 грн. Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 21.08.2014 року складає 1 883 грн. 37 коп., яка складається з: тіло кредиту у розмірі 565 грн. 55 коп., прострочене тіло кредиту у розмірі 858 грн. 27 коп., заборгованість за комісіями у розмірі 459 грн. 55 коп. Тому, ПАТ «Дельта Банк» вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що 12.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 004-03202-121011, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт на рахунку в сумі 2 500 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, проте зобов'язання належним чином за кредитним договором не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 21.08.2014 року складає 1 883 грн. 37 коп., яка складається з: тіла кредиту у розмірі 565 грн. 55 коп., прострочене тіло кредита у розмірі 858 грн. 27 коп., заборгованість за комісіями у розмірі 459 грн. 55 коп., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 31 серпня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 934 - розірвати. В обґрунтування позову він вказував на те, що від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання представник позивача не з'явився про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідачка не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просила відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31 серпня 2012 року. Від шлюбу вони дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 01 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції, актовий запис № 271. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені, вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, виховання дитини все це призводило до сварок, а в подальшому до втрати почуття кохання. Спору щодо місця проживання та утримання дитини не існує. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, просив розірвати шлюб, на примирення не згоден. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила прізвище залишити шлюбне. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 01 жовтня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції, актовий запис № 271. Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім`ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, наміру зберегти сім`ю не мають, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення відповідно до ст.ст. 110-112,114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.З ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка в своїй заяві висловила думку щодо залишення шлюбного прізвища. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 04 червня 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 174. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2014 року, дружина не пускає його до їхньої домівки та не дає можливості бачитися з дитиною. На теперішній час вони мають окремий бюджет та ведуть окреме господарство, перестали проявляти турботу один про одного, їхні сімейні відносини не будуються на почуттях взаємної любові, дружби та взаємодопомоги, а тому сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Прізвище просила залишити шлюбне. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 04 червня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 174. Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, наміру зберегти сім'ю не мають, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення відповідно до ст.ст. 110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка висловила в своїй заяві думку щодо залишення їй шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 16 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 34. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з травня 2014 року, вони не ведуть сумісного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, що призвело до втрати почуття кохання. Відповідач ухиляється від звернення до органів РАЦС із спільною заявою відповідно до вимог ч.1 ст.106 СК України, тому він вимушений звернутися до суду. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просив розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Підтвердив, що подружні стосунки після наданого строку на примирення вони не відновили. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала, просила надати строк на примирення. Після наданого судом строку для примирення в судове засідання не з'явилася. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 16 жовтня 2012 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 34. Від шлюбу дітей не мають, проте через органи РАЦС шлюб не розірвали через відсутність згоди відповідача. Подружні стосунки між сторонами припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, сторони не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, не бажають зберегти шлюб, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Згідно зі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їх неповнолітньої дитини. При цьому суд також враховує, що рішення сторін прийнято з усвідомленням його наслідків. Судом вживалися заходи щодо збереження шлюбу шляхом надання строку для примирення, проте подружні стосунки сторонами не були відновлені. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідачка після реєстрації шлюбу прізвище не міняла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 24 квітня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 226. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені, однак вони і раніше їх припиняли, він вже звертався з позовом про розірвання шлюбу, але залишив його без розгляду з метою збереження сім'ї. На теперішній час вони мають окремий бюджет та ведуть окреме господарство. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, виховання дитини, постійні втручання матері його дружини також негативно впливали на їх відносини, все це призводило до сварок, а в подальшому до втрати почуття кохання. Спору щодо місця проживання дитини не існує. На дитину він сплачує аліменти за рішенням суду. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, просив розірвати шлюб, на примирення не згоден. Позивач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 24 квітня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 226. Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, наміру зберегти сім'ю не мають, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення відповідно до ст.ст. 110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не була присутньою в судовому засіданні та не висловила в своїй заяві думку щодо зміни свого прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 15 вересня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось, шлюбні стосунки між ними припинені з вересня 2011 року. Примирення та збереження сім'ї вважає не можливим, спору про розподіл майна між ними не має, а тому просив суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, наполягав на розірванні шлюбу та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечувала, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з вересня 2011 року, сім'я фактично розпалась, подружжя не має наміру досягти примирення, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає відповідачу прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2011 року. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Збереження сім'ї вважає неможливим та суперечить її інтересам та інтересам малолітньої доньки. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу на підставі ст.. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки подальше сумісне мешкання сторін та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 02 червня 2007 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 158. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 16 березня 2014 року однією сім'єю не проживають через несумісність характерів. Просить шлюб між ним та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка також у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка - «[PERSON]». Судом встановлено, що 02 червня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 158. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини.

Outcome: approved