Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

у грудні 2018 р. позивач звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 19661 грн. 88 коп. заборгованості за кредитним договором №726797926 від 14.07.2015 р., з яких: 9020 грн. 08 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 1 грн. 72 коп. заборгованість за відсотками; 5932 грн. 08 коп. заборгованість за платою за управління кредитом; 4708 грн. пені. Зазначений кредитний договір було укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] . 14.07.2017 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20170714, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належне йому право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №726797926 від 14.07.2015 р. в сумі 19661 грн. 88 коп.. Відповідача було належним чином повідомлено про відступлення права вимоги до позивача по зазначеному кредитному договору, проте вона, у порушення взятих на себе зобов`язань, кредит не повернула. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19661 грн. 88 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.. Зазначена справа надійшла до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 23.01.2019 р. відповідно до ухвали від 18.12.2018 р. судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягіна В.О. для розгляду за підсудністю, за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача. Ухвалою від 05.02.2019 р. було відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 11.03.2019 р.. Представник позивача надіслав суду клопотання №001833990/1692 від 05.02.2019 р. про розгляд справи в його відсутності та надав згоду на заочний розгляд справи в разі неявки відповідача (вх.№3396 від 21.02.2019 р.). Ухвалою від 11.03.2019 р. в зв`язку з неявкою відповідача та поверненням від неї повідомлення про дату, час і місце судового засідання з відміткою пошти про причини невручення: за закінченням терміну зберігання, розгляд справи було відкладено на 10.04.2019 р.. Ухвалою від 10.04.2019 р. розгляд справи було відкладено на 21.05.2019 р. у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю у суду відомостей про належне її повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У судове засідання 21.05.2019 р. відповідач повторно не з`явилась, повідомлення про дату, час і місце судового засідання, направлене їй за адресою місця реєстрації повернуто суду з відміткою про причини невручення: інші причини, що не дали змогу виконати. Згідно з положеннями ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації. Відповідно до\~ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 14.07.2015 р. відповідач [PERSON] на підставі заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та заяви № 726797926 від 14.07.2015 р. на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» отримала кредит у сумі 9416 грн. з процентною ставкою за його користування 0,01% річних та щомісячною платою за користування кредитом у розмірі 2,63% від суми кредиту, що становить 282 грн. 48 коп., строком на 24 місяці (а.с.6,7-9). 14.07.2017 р. між ТОВ «ФК «ЦФР» (далі Кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі Новий Кредитор, ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір відступлення прав вимоги № 20170714, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий Кредитор заміняє Кредитора в Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами (а.с. 16-18). Таким чином, відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №20170714 від 14.07.2017 р. від Кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» до Нового Кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №726797926 від 14.07.2015 р. на загальну суму 19661 грн.88 коп. (а.с.18). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). За змістом Глави 73 ЦК України, ч. 1 статті 1077\~ЦК України клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України). ТОВ «ФК «ЦФР» листом вих. №001833990 від 21.07.2017 р. повідомило відповідача про відступлення права вимоги та її заборгованість станом на 14.07.2017 р. на суму 19661 грн. 88 коп. (а.с. 14). Крім того, позивач листом вих. №001833990-1 від 21.07.2017 р. направив відповідачу повідомлення про зміну умов Кредитного договору №726797926 від 14.07.2015 р. (а.с.15). Відповідно до ч.1 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідач [PERSON] у зазначені у повідомленнях строки заборгованість не погасила, а також взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала у терміни, передбачені графіком платежів; кредит, відсотки за його користування та плату за обслуговування кредиту не сплатила у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст.ст. 525-526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунками заборгованості за вищевказаним кредитним договором (а.с. 13), відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 20.07.2017 р. у розмірі 19661 грн. 88 коп., в тому числі: 9020 грн. 08 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 1 грн. 72 коп. заборгованість за відсотками; 5932 грн. 08 коп. заборгованість за управління кредитом; 4708 грн. пеня. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч.1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, відповідач підписавши 14.07.2015 р. заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 726797926 від 14.07.2015 р. на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» приєдналась та погодилась із відповідними умовами, тарифами, що свідчить про укладення кредитного договору між сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині та правомірність нарахування пені за невиконання умов кредитного договору. Щодо стягнення з відповідача суми простроченої плати за управління кредитом суд зазначає наступне. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суд дійшов висновку про те, що управління кредитом є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення плати, та вважає, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячного платежу за управління кредитом, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану плату надаються відповідачу. При цьому, позивач нараховував плату за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, яка обов`язкова для всіх судів. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5932 грн. 08 коп. плати за управління кредитом задоволенню не підлягають. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не виконала умови кредитного договору, а тому з неї слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за ним у розмірі 13 729 грн. 80 коп., в тому числі: основний борг за кредитом 9020 грн. 08 коп., відсотки за користування кредитом 1 грн. 72 коп. та пеня 4708 грн.. У відповідності до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1230 грн. 40 коп.. На підставі викладеного, ст. ст. 5, 6, 15, 509, 549, 551, 611, 627, 628, 634, 1054\~ ЦК України,

Outcome: partial