Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа - Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що між сторонами спільне подружнє життя не склалося, 04 листопада 2009 року шлюб було розірвано. Батько дитини свідомо не бажає брати участь у його вихованні, виявляти турботу щодо нього, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною йому ніхто не чинить. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2009 року з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини, до його повноліття, починаючи стягнення з 15 червня 2009 року. Утім, згідно довідки-розрахунку, виданої Амур-Нижньодніпровським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідач взагалі не сплачує аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментам у розмірі 127 888,47 грн. На підставі зазначеного, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання [PERSON] не з`явилася, надавши заяву щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву щодо розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Представник третьої особи - Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, надавши суду висновок Органу опіки та піклування з питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 04 листопада 2009 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис №501 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). 07 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, у зв`язку з чим, позивачем було змінено прізвище, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №950 (а.с.9). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2009 року, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини, до його повноліття, починаючи стягнення з 15.06.2017. Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №15828166. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2018 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у вигляді трьох місяців арешту (а.с.30-31). Утім, відбувши покарання, відповідач не сплачує аліменти на утримання сина. Відповідно до довідки-розрахунку зі сплати [PERSON] аліментів, виконавче провадження №15828166, заборгованість станом на 01 грудня 2019 року становить 127 888,47 грн. (а.с.21). Характеристикою Голови правління Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №387» зазначено, що батько дитини [PERSON] разом з ним не проживає, вихованням сина не займається (а.с.14). Характеристикою Комунального закладу освіти «Спеціалізована школа №134» гуманістичного навчання та виховання» Дніпровської міської ради також визначено, що вихованням дитини займається мати. Саме вона контролює навчання сина. Систематично відвідує батьківські збори, цікавиться його досягненнями у навчанні. Батько з сім`єю не проживає, вихованням дитини не займається, школу не відвідує, не цікавиться його навчанням (а.с.16, 17). Висновком Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.60-63). При цьому, в матеріалах справи наявна нотаріально завірена заява [PERSON] про відмову від малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зареєстровано в реєстрі за №2-265 (а.с.10). Крім того, у судове засідання відповідачем надано заяву про визнання позову. Зібраними по справі письмовими доказами, встановлено, що відповідач [PERSON] сина не відвідує, не приймає участі у його вихованні, станом здоров`я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Проаналізувавши встановленні обставини, враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи та відсутність клопотання позивача про розподіл судових витрат, судові витрати слід віднести на позивача.

Outcome: approved