overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому зазначає, що між ним та відповідачкою [PERSON] 1 травня 1988 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які є повнолітніми. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони втратили повагу один до одного, взаєморозуміння і фактично проживають окремо. Просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позові підстав і просив їх задовольнити, та пояснив, що надалі спільно з відповідачкою проживати не бажає. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала і не заперечила проти розірвання шлюбу, пояснила, що позивач ображає її, вчиняє щодо неї неправомірні дії, у зв'язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності, за що відбував стягнення у виді громадських робіт. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. У відповідності до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1 травня 1988 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, місце державної реєстрації шлюбу Броницька сільська рада Камінь-Каширського району Волинської області, актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 1 травня 1988 року серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є двоє дітей, які уже повнолітні. Сторони проживають в одному домогосподарстві, однак шлюбні відносини не підтримують і зберегти сім'ю не бажають. За таких обставин, враховуючи взаємне бажання подружжя розірвати шлюб, суд доходить висновку, що подальше збереження сім'ї є недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому змінювати їй прізвище немає підстав. За згодою позивача суд не стягує з відповідачки судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 12 квітня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї між ним та відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб (актовий запис № 593). Від шлюбу у них 17 лютого 2014 року народилася донька Дарина. Вказує, що на протязі останніх двох років сімейне життя з відповідачкою поступово погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства, й на даний час вони проживають окремо, а тому просить шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідачка не заперечує щодо задоволення позову та просить розглядати справу у її відсутності, про що подала письмову заяву. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 12 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Грибок) [PERSON]»яною Миколаївною зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї (актовий запис №593). Від шлюбу у сторін 17 лютого 2014 народилася донька Дарина. Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 10 січня 2015 року між ним та відповідачкою відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області зареєстровано шлюб (актовий запис №5). Від шлюбу у сторін 24 червня 2015 року народилася донька Софія. Зазначає, що в них з відповідачкою різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, й через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим. З 21 листопада 2016 року вони проживають окремо. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим, тому просить суд розірвати даний шлюб. Позивач в судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідачка позов визнала та просить розглядати справу у її відсутності, про що подала письмову заяву. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 10 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Левицькою) [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис №5). Від шлюбу у сторін 24 червня 2015 народилася донька Софія. Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 06.01.1995 року і спільно проживали до квітня 2013 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], який повнолітній та [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач зявився, позовну заяву підтримав і просив її задовольнити, термін на примирення просив не надавати, щодо заявленного клопотання відповідача про покладання судових витрат на нього не заперечує. Відповідач в судове засідання зявилася, позовні вимоги не визнає та заперечує у їх задоволенні, термін на примирення просить не надавати, а судові витрати просить покласти на позивача. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, сторонни по справі не підтримують шлюбні стосунки з квітня 2013 року та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням Млинівського районного суду від 27 квітня 2017 року позов [PERSON] задоволено повністю, шлюб між сторонами розірвано. Серед позовних вимог була і вимога (п.2 прохальної частини позову) про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати пов»язані із оплатою судового збору в розмірі 558 грн. 20 коп. Під час ухвалення рішення про розірвання шлюбу судом помилково не було вирішено питання стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. Це було виявлено після ухвалення рішення про розірвання шлюбу. \~\~Відповідно до ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу. Сторони в судове засідання для вирішення даного питання не викликалися, оскільки вимога про стягнення судових витрат розглядається в день винесення рішення судом і присутність сторін при розгляді такої заяви не є обов'язковою. Крім того, позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує, а відповідач в судове засідання взагалі не з'явився. Суд, вивчивши матеріали справи, рахує за необхідне стягнути судові витрати пов»язані із оплатою судового збору з відповідача - [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Будеразької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після [PERSON], яка померла 31 липня 2014 року. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 31 липня 2014 року померла його матір [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина за законом. На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, йому було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що [PERSON] заповіла все своє майно його сину [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини за заповітом і про це йому стало відомо після спливу шестимісячного терміну. Враховуючи, те що пропущено строк прийняття спадщини він змушений звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву від 08.02.2017 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Будеразької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області подав до суду лист від 02.02.2017 року, яким не заперечував проти позовних вимог, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матірю позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26 грудня 1959 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 03.11.2016 року. Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON], померла 31 липня 2014 року в с. Новий Світ Здолбунівського району Рівненської області. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка видана Здолбунівською державною нотаріальною конторою, щодо [PERSON], яка померла 31 липня 2014 року спадкова справа не заводилась. Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити йому додатковий строк для подання заяви тривалістю 60 днів, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Бущанської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після [PERSON], яка померла [INFO] року. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що [INFO] року померла його матір [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина за законом. На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, йому було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що він не знав про наявність у матері державного акту на право власності на земельну ділянку. Переглядаючи мамині речі виявив вказаний державний акт на земельну ділянку. Враховуючи, те що пропущено строк прийняття спадщини він змушений звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву від 08.12.2016 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Бущанської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області подав до суду лист від 11.01.2017 року, яким не заперечував проти позовних вимог, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON], померла [INFO] року в с. Борщівка Друга Здолбунівського району Рівненської області. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка видана Здолбунівською державною нотаріальною конторою, щодо [PERSON], яка померла [INFO] року спадкова справа не заводилась. Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити йому додатковий строк для подання заяви тривалістю 60 днів, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. У грудні 2016 року він звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини. Строк позивач пропустив з поважних причин, оскільки з 13.03.2008 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім, та не було можливості отримати свідоцтво про смерть батька, так як він помер в [ADDRESS]. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримав повністю та просить його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача - Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] в с. Танайка Елабужського району Республіки Татарстан. Як вбачається з інформаційної довідки Старокостянтинівської державної нотаріальної контори із спадкового реєстру №46044825 від 06.12.2016 року, спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] - не заводилась. Відповідно до листа відмови держнотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №4502/01-16 від 06.12.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], через пропуск строку для прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; відмовою державного нотаріуса від 06.12.2016 року № 4502/01-16; рішенням Старокостянтинівського райсуду від 13 березня 2008 року. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити [PERSON], додатковий строк - 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання ним до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення опіки над недієздатною особою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 18 травня 2007 року рішенням Млинівського районного суду Рівненської області його брата [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], який є інвалідом 1 групи з дитинства (довічно), визнано недієздатним та призначено йому опікуна їх матір - [PERSON]. [INFO] мати померла, у зв'язку з чим опіка над недієздатним [PERSON] була припинена, що унеможливило забезпечення його особистих немайнових і майнових прав та інтересів. Просить суд призначити його опікуном брата - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ст.58 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно приписів ч.4 ст.63 Цивільного кодексу України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов'язки опікуна. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 18 травня 2007 року [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] визнано недієздатним та призначено опікуном його матір - [PERSON]. (а.с.5) Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07 листопада 2016 року, підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 96 (а.с.11). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Млинівської селищної ради №140 від 18.11.2016 року [PERSON] може бути опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO], який є його рідним братом. (а.с.17) Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про те, що заява підставна та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.39-41 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Позовні вимоги обґрунтував наступним. Так, 15 жовтня 2016 року відбулось залиття (затоплення) квартири [ADDRESS].Після виявлення затоплення Позивач одразу повідомив Керуючу компанію, яка обслуговує вищезазначений будинок та Деснянську району в м. Києві адміністрацію за гарячим номером телефону про даний випадок. 17.10.2016 р. на заявку позивача було відредаговано, з'явились співробітники Керуючої компанії, які допомогли виявити причини залиття (затоплення). Було встановлено, що залиття (затопленя) сталось з квартири [ADDRESS]. За результатами обстеження був складений Акт про залиття, аварії, що трапились на системі центрального опалення, гарячого або холодного водопостачання від 17.10.2016 р. 25.10.2016 р. був складений другий Акт про залиття, аварії, що трапились на системі центрального опалення, гарячого або холодного водопостачання, затверджений начальником ЖЕД-319 [PERSON], яким підтверджено причини залиття (затоплення), а саме: внаслідок не закрученої гайки терморегулятора в системі центрального опалення та самовільного проведення робіт по встановленню перемички з краном на централізованому опаленні мешканцями квартири [ADDRESS]. В результаті залиття (затоплення) однокімнатна кватира позивача зазнала значних ушкоджень, постраждали опоряджувальні роботи в коридорі, кухні ті кімнаті, а саме: пошкоджені шпалери на стелі та стінах, деформований лінолеум на підлозі, в кухні додатково пошкоджено штукатурка, фарбування водними сумішами, віконні укоси, деформувались кімнатні двері, а також було зіпсовано меблі та техніку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставинами, викладеними в позовній заяві. Просив стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 67 711 грн. та моральну шкоду у розмірі 40 000 грн. Стягнути з відповідача витрати на проведення експертної грошової оцінки вартості відновлювального ремонту квартири у розмірі 1200 грн. та стягнути судові витрати у розмірі 2055,11 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася судом про місце і час розгляду справи у встановленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки не повідомила. Поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial