Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У грудні 2012 року [PERSON] в інтересах позивачів звернувся з зазначеним позовом, у якому вказував на те, що у період з 2006 року по 2010 рік, працюючи в ДП «Дослідне господарство «Степне», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] разом зі своїми сім'ями отримали кімнати у гуртожитку по [ADDRESS]. На підставі розпорядження районної державної адміністрації від 8.08.06 року за №12-6/310 «Про дозвіл на реконструкцію гуртожитку на [ADDRESS] в житловий будинок» та дозволу ДП «Дослідне господарство «Степне», позивачами проведено реконструкцію кімнат вищевказаних гуртожитків у квартири. Оскільки відповідачем відмовлено у проведенні приватизації позивачами квартир по [ADDRESS] та [ADDRESS], просив визнати право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], [PERSON] - на квартиру [ADDRESS], [PERSON] - на квартиру [ADDRESS], [PERSON] - на квартиру [ADDRESS], [PERSON] - на квартиру [ADDRESS], [PERSON] - на квартиру [ADDRESS], [PERSON] - на квартиру [ADDRESS], [PERSON] - на квартиру [ADDRESS], [PERSON] - на квартиру [ADDRESS]. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2012 року позов задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення у частині визнання права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги. Представник апелянта [PERSON] апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача ДП «Дослідне господарство «Степне» з апеляційною скаргою не погодився, пояснив, що він є представником органу приватизації, та до подачі даного позову позивачі звертались до ДП «Дослідне господарство «Степне» за оформленням кожним з них права власності на реконструйовані квартири. Проте відповідач відмовив їм у цьому, через відсутність на багатоквартирні будинки по [ADDRESS] технічної та проектно-кошторисної документації, декларацій про готовність об'єктів до експлуатації. Вказує, що поновлення цих документів потребує значних коштів, тому позивачі звернулись до юридичної контори, у якій їм порадили визнати право власності на квартири у судовому порядку. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дійшов висновку, що остання підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що проведена позивачами реконструкція наданих їм у користування кімнат у гуртожитку відповідає будівельним нормам, визнання за ними право власності на ці кімнати не суперечить закону та не порушує права, свободи та охоронювані інтереси інших осіб. Між тим, із таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи і нормам матеріального права. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. За положеннями ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду України» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до п. 5 ст. 5 цього ж Закону, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Із справи вбачається, що на підставі ордеру №51 від 4.11.08 року [PERSON] отримав право на заняття з сім'єю у складі 1 чоловіка квартири [ADDRESS], загальною площею 99,78 кв. м (а.с. 18). На підставі ордеру №32 від 24.11.05 року [PERSON] отримала право на заняття з сім'єю у складі 2 чоловік квартири [ADDRESS], загальною площею 55,4 кв. м. (а.с. 27). На підставі ордеру №38 від 26.08.05 року [PERSON] отримав право на заняття з сім'єю у складі 1 чоловік квартири [ADDRESS], загальною площею 53,6 кв. м. (а.с. 35). На підставі ордеру №54 від 23.04.09 року [PERSON] отримав право на заняття з сім'єю у складі 4 чоловік квартири [ADDRESS], загальною площею 81,0 кв. м. (а.с. 42). На підставі ордеру №52 від 12.12.08 року [PERSON] отримав право на заняття з сім'єю у складі 4 чоловік квартири [ADDRESS], загальною площею 72,5 кв. м. (а.с. 52). На підставі ордеру №65 від 19.08.11 року [PERSON] отримав право на заняття з сім'єю у складі 1 чоловіка квартири [ADDRESS], загальною площею 36,0 кв. м. (а.с. 59). На підставі ордеру №55 від 3.06.09 року [PERSON] отримала право на заняття з сім'єю у складі 3 чоловік квартири [ADDRESS], загальною площею 69,0 кв. м. (а.с. 66). На підставі ордеру №48 від 26.05.08 року [PERSON] отримала право на заняття з сім'єю у складі 1 чоловіка квартири [ADDRESS], загальною площею 38,0 кв. м. (а.с. 74). На підставі ордеру №64 від 18.04.11 року [PERSON] отримала право на заняття з сім'єю у складі 3 чоловік квартири [ADDRESS], загальною площею 36,0 кв. м. (а.с. 81). На підставі ордеру №39 від 4.01.07 року [PERSON] отримав право на заняття з сім'єю у складі 3 чоловік квартири [ADDRESS], загальною площею 72,9 кв. м. (а.с. 88). За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду України» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Таким чином, право власності на приватизоване житло виникає у осіб, які звернулись з відповідної заявою до органу приватизації з часу прийняття рішення про таку приватизацію, а якщо орган приватизації пропустив встановлені ч. 3 ст. 8 зазначеного закону строки - з часу закінчення такого строку, оскільки п. 10 ст. 8 вказаного закону встановлено заборону органам приватизації відмовляти мешканцям квартир у приватизації займаного ними житла. Крім того, за змістом п. 13 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом від 16.12.09 року №396 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації). Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердив, що ДП «Дослідне господарство «Степне» є органом приватизації державного житлового фонду, у веденні якого знаходиться спірні кімнати гуртожитку. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не заперечували тієї обставини, що ДП «Дослідне господарство «Степне» їм офіційно не відмовляло у приватизації наданих позивачам у користування кімнат у гуртожитку, реконструйованих у подальшому квартири. Тобто, органом приватизації не приймалося рішення про відмову передачі позивачам у власність спірних квартир у гуртожитку у порядку, визначеному Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду України». Також сторонами не заперечується, що технічна та проектно-кошторисна документація на багатоквартирні будинки по [ADDRESS], Полтавського району, Полтавської області відсутня. З урахуванням цього, місцевий суд дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для визнання за позивачами права власності на квартири. Разом з тим, укладені протягом 2006-2010 років між позивачами та відповідачем договори про співпрацю по реконструкції кімнат гуртожитку під квартири (а.с. 89-109), є лише правочинами про виконання робіт та не тягнуть за собою виникнення у позивачів прав щодо спірного житла. Крім того, за положеннями ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Місцевий суд допустив неповноту дослідження обставин справи, не звернув увагу на те, що квартири [ADDRESS], та квартири [ADDRESS] області, відповідно до ордерів на житлові кімнати, віднесено до службового приміщення ДП «Дослідне господарство «Степне», а тому, визнання на позивачами права власності у порядку приватизації, без зміни цільового призначення житла, прямо суперечить закону. З урахуванням викладеного, апеляційним судом встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, з огляду на приписи ч. 3 ст. 303 ЦПК України, є обов'язковою підставою для скасування рішення місцевого суду ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Outcome: dismissed