Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором. В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач 25.08.203 року помер. До участі в справі було залучено його правонаступника [PERSON]. З урахуванням вказаних обставин позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на його користь 8049,96 грн., з яких 7679,19 грн. заборгованість за кредитом та 370,77 грн. заборгованість за відсотками. Позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору від 25.05.2012 року отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконував в повному, в наслідок чого утворилась заборгованість, яку на день його смерті позивачем розраховано в розмірі 8049,96 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх уточнення підтримала, в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечували, просили відмовити в задоволенні позову. Додатково пояснили суду, що позивач не надав суду доказів існування договірних зобов'язань між банком та [PERSON] Крім того, на думку відповідача, позивач безпідставно пропустив строки звернення з відповідними вимогами до спадкоємців померлого, а від так втратив право вимоги. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] відповідно до укладеного договору від отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] 25.05.2012 року було видано карту №4149437807224165 з терміном дії до 31.03.2016 року. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконував в повному, в наслідок чого утворилась заборгованість, яку на день його смерті 25.08.2013 року позивачем розраховано в розмірі 8049,96 грн., з яких 7679,19 грн. заборгованість за кредитом та 370,77 грн. заборгованість за відсотками. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/4 частини трикімнатної квартири [ADDRESS]. За заявою матері померлого - [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 458/2013. Батько померлого - [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини. На час розгляду справи в матеріалах справи відсутні докази погашення кредитної заборгованості. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положеннями ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно вимог ст. 1282 ЦК спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно вимог ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Статтею 1275 ЦК України визначено правові наслідки відмови від прийняття спадщини, зокрема, в частині 2 зазначено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а тому його спадкоємець зобов'язана сплатити кредитору борг в розмірі 8049,96 грн., який утворився на день смерті спадкодавця і не перевищує вартості спадкового майна (1/4 частина квартири [ADDRESS]). Доводи відповідача про відсутність договірних зобов'язань між банком та [PERSON], а також про пропущення строків пред'явлення кредитором вимог, спростовуються матеріалами справи і не відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved