Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить постановити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 7013,46грн. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2006 року, який відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.08.2011 року, розірваний. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після розлучення відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, з донькою не спілкується взагалі, участі у вихованні дитини не приймає, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.10.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн щомісяця, починаючи з 01.10.2011 року до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.09.2018 року змінено розмір стягнутих аліментів з твердої грошової суми на ј частку від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не сплачує аліменти, на 01.09.2019 року [PERSON] має заборгованість по аліментах у розмірі 9818,50 грн. Крім того, позивач зазначає, що вона за період з вересня 2018 року по грудень 2018 року понесла додаткові витрати пов`язані із розвитком здібностей доньки, її хворобою, а також витрати пов`язані із придбанням для неї одягу. Вважає, що відповідач повинен нести вищевказані витрати разом з нею у рівних частках. Посилаючись на дані обставини, просила задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав та стягнути з нього додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 7013,46 грн. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 грудня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 січня 2019 цивільна справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Роздільнянської районної державнохї адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину передано на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (13312 , Житомирська область , м. Бердичів, вул. Житомирська,30-а). Постановою Одеського апеляційного суду від 02.05.2019 року ухвала Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.01.2019 року скасована та передано справу до суду для продовження розгляду. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.05.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.09.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі надала пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача адвокат Панчошенко С.А., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 19.12.2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог [PERSON] Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , і він ніколи не втрачав своїх батьківських почуттів до доньки і завжди надавав посильну матеріальну допомогу у виді аліментів. Спільне життя з позивачем не склалось, вони розлучились. Донька залишилася проживати з матір`ю, а він проживає в Житомирській області. Він завжди надавав більшу грошову суму ніж встановлений розмір аліментів. Він дійсно рідко спілкувався з донькою, так як це було неможливо, оскільки позивач перешкоджає йому зустрічатися з донькою. Позивач не дозволяє йому, як батьку, ні дідусеві з бабусею спілкуватися з [PERSON] . На даний час він звернувся до органів опіки та піклування Роздільнянської РДА з заявою про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з донькою та отримав рішення РДА про встановлення йому часів побачення та спілкування з дитиною. Він, як батько не ухилявся від своїх обов`язків виховувати та спілкуватися з донькою. В судовому засіданні зазначив, що заборгованості по аліментам не має, має постійні доходи. Спілкуватися з донькою та займатися її вихованням йому перешкоджає позивачка. Вважає, що немає ніяких підстав для позбавлення його батьківських прав. Крім того, заперечував, щодо стягнення з нього додаткових витрат, оскільки позивачем не надано доказів, що саме гроші у розмірі 14026,92грн. затрачені на доньку. Тому просив суд, відмовити у задоволенні позовних вимогах [PERSON] у повному обсязі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Роздільнянської РДА Каберна І.Г., яка діяла на підставі довіреності № 1244/1/15/-1-37 від 27.05.2019 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала в частині позбавлення відповідача батьківських прав, заперечувала проти їх задоволення, оскільки у відповідача не було умисного наміру ухилятися від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки. Суду пояснила, що після досконалого вивчення питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , 2007року народження, комісія органу опіки та піклування прийшла до висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, просила ухвалити рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2006 року, який, відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.08.2011 року, розірваний (а.с. 12-13). Від спільного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої, згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 10.07.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису № 151, є відповідач [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.10.2011 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з 01.10.2011 року до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] ( а.с.14-15). Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.09.2018 року змінено розмір стягнутих аліментів з твердої грошової суми на ј частку від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] (а.с.16-18). Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.09.2019 року переглянуте заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.09.2018 року за нововиявленими обставинами, змінено спосіб стягнення аліментів (розмір), які стягуються, на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 травня 2013 року у цивільній справі № 511/1024/13-ц, з [PERSON] , [INFO] , на користь - [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно, до повноліття доньки, тобто до [INFO] , з індексацією відповідно до закону, на ј частину від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2018 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] ( а.с. 209-212) Однак, [PERSON] зазначені аліменти не сплачує у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 01.09.2019 року у розмірі 9818,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах ( а.с.216). Згідно акту обстеження житлових умов проживання позивача [PERSON] від 16.01.2019 року, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , умови проживання добрі, є всі необхідні речі для розвитку дитини, [PERSON] , [INFO] . До складу сім`ї позивача входять: її донька [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1953 року народження, та [PERSON] , 1956 року народження. Зі слів позивача, батько дитини, [PERSON] вихованням доньки не займається, не піклується про неї (а.с.160). Відповідно до довідки № 686 від 10.12.2018 року виданої Роздільняянським навчально-виховним комплексом «школа-гімназія» №1 [PERSON] Вікторія [PERSON] , 2007 року народження навчається в 6-В класі Роздільнянського НВК «школа-гімназія» №1 Одеської області (а.с.23). Згідно з характеристикою, наданою Роздільнянським НВК «школа -гімназія» №1 Одеської області на ученицю 6-В класу [PERSON] , [PERSON] навчається в школі з 1 класу, за цей час зарекомендувала себе як старанна, здібна, активна, комунікабельна учениця. Мати дитини цікавиться навчанням упродовж всього періоду її знаходження в школі, регулярно відвідує батьківські збори, надає допомогу класному керівнику в вирішенні тих чи інших питань, рідний батько дівчини до школи не приходить, навчанням доньки не цікавиться (а.с. 24). Відповідно до довідки № 40 виданої районним комунальним закладом «Роздільнянська школа мистецтв» від 06.12.2018 року [PERSON] , 2007 року народження навчається в РКЗ «Роздільнянська школа мистецтв» з 31.08.2017 року, оформленням в школу і подальше заняття опікує тільки її мати [PERSON] , батько ні разу не з`являвся до школи за період навчання (а.с.25). Згідно довідки виданої директором центру творчості дітей та учнівської молоді, [PERSON], 2007 року навчається у ЦТДУМ у вокально-інструментальному ансамблі (керівник [PERSON]) з 2016 року (а.с.27). Відповідно до заяви керівника ЦТДУМ [PERSON] від 11.12.2018 року [PERSON] навчається в його гуртку ВІА. Мати, бабуся та дідусь приділяють належну увагу у вихованні [PERSON] , рідній батько до ЦТДУМ не приходить, успішністю доньки не цікавиться (а.с. 26). Неповнолітня [PERSON] , 2007 року народження, не хоче бачити свого батька, про що свідчить її заява від 16.01.2019 року (а.с. 159) Відповідно до довідки-характеристики №37, наданої Гришковецькою селищною радою Бердичівського району Житомирської області від 22.01.2019 року, [PERSON] ,1986 року народження, зареєстрований в [ADDRESS] , за час проживання в с. Скаківка зарекомендував себе з позитивної сторони, бере активну участь у громадському житті села, користується заслуженим авторитетом серед жителів села, компрометуючих документів в сільську раду не надходило ( а.с.249). Згідно з довідкою №36, наданою Гришковецькою селищною радою Бердичівського району Житомирської області від 22.01.2019 року [PERSON] , [INFO] , має склад сім`ї: дружина - [PERSON] , 1986 року народження, син - [PERSON] , 2013 року народження, донька - [PERSON] , 2014 року народження (а.с.247). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.01.2019 року, гр. [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , будинок дерев`яний, обкладений цеглою, складається з трьох кімнат, пічне опалення на твердому паливі, є господарські будівлі, утримується підсобне господарство (а.с.246) Згідно з заявою від 22.01.2019 року [PERSON] , він проти того, щоб його позбавляли батьківських прав (а.с.248). Відповідно до довідки №77 та довідки без номеру виданої поліклінічним відділенням КП «ЦРБ» Бердичівської районної ради Житомирської області від 20.09.2019 року [PERSON] , [INFO] на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с.264). Відповідно до Розпорядження № 462/А-2019 року від 24 вересня 2019 року, органом опіки та піклування Роздільнянської РДА, надано висновок, враховуючи інтереси малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , про встановлення [PERSON] . часу побачень з дитиною, [PERSON] , [INFO] , а саме: в будь-який час за попередньою домовленістю з матір`ю та дитиною (враховуючи власне бажання дитини) та зобов`язано матір не перешкоджати у спілкуванні батька з дитиною (а.с.238-239). Відповідно до Розпорядження№ 463/А-2019 року від 24 вересня 2019 року , органом опіки та піклування Роздільнянської РДА, надано висновок, враховуючи інтереси малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , про встановлення дідові [PERSON] та бабі [PERSON] . часу побачень з дитиною, [PERSON] , [INFO] , а саме: в будь-який час за попередньою домовленістю з матір`ю та дитиною (враховуючи власне бажання дитини) та зобов`язано матір не перешкоджати у спілкуванні діда та баби з дитиною (а.с.252-253). Суд дослідив копію медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , дата заповнення карти:22.04.2019 року, згідно якої у дитини виявили тривожно-фобійний розлад дитячого віку, який зі слів її матері, пов`язаний зі спілкуванням дитини з батьком та бабусею (матір`ю батька) та дитині призначено лікування препаратами заспокійливої дії (а.с.202-205). Крім того, позивач надала суду психолого-педагогічну характеристику та результати психодіагностики учениці 7-В класу Роздільнянського НВК «школа-гімназія» №1 Лавренчук Вікторії, де, зокрема, зазначено, що дівчинка не бажає спілкуватися з батьком, відчуває до нього байдужість і виказує велике бажання, щоб тато та його батьки не турбували її та маму, залишили їх у спокої (а.с.234). Позивач звертаючись до суду з позовом, посилалась на те, що з моменту розлучення відповідач не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям, не спілкується, та усе це, на думку позивача, свідчить про ухилення відповідача від виконання ним своїх обов`язків. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її виховані, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Згідно до положень ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 61-36905св18. В якості свідків в судовому засідання були допитані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свідки [PERSON] , близька знайома позивача, та [PERSON] , сусідка позивача, в судовому засіданні пояснили, що тривалий час після розлучення сторін, відповідача вони не бачили за місцем мешкання дитини. Він не спілкується з дитиною, не відвідує її, але чому він так себе веде щодо дитини, вони не знають. Свідки [PERSON] та [PERSON] , батьки позивача, суду пояснили, що пройшло вісім років після розлучення їх доньки з відповідачем, останній не спілкується з дитиною, не відвідує її, не цікавиться її життям, крім аліментів іншої допомоги дитині не надає. Вони допомагають доньці виховувати та утримувати онуку, бо проживають разом. Онука не бажає спілкуватися з батьком і ніхто не чинить перешкод у спілкуванні батька з нею. Він епізодично зустрічається з дитиною, коли надає дозволи на її виїзди за межі України. На їх думку такий батько дитині не потрібен. Судом вислухана дитина [PERSON] , [INFO] , у присутності класного керівника [PERSON] , яка суду пояснила, що вона дуже рідко спілкувалася з батьком після того, як він пішов від них з мамою. Вона знає, що батько має іншу сім`ю та двоє дітей, живе в Житомирській області. Він сплачує аліменти на її утримання та іноді надає дозволи на її виїзд за межі України. Останній раз при побаченні у минулому році вона давала йому свій номер телефону, але він так і не подзвонив їй, не поцікавився її життям, тому вона на нього образилася, а потім вибачила, але вважає, що батько повинен дати їй спокій і піти з її життя. Суд, даючи аналіз показам свідків, допитаних за клопотанням позивача, заслухавши неповнолітню дитину, вважає, що жоден з них не підтвердив суду, обставини викладені у позові щодосвідомого ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини. В судовому засіданні судом встановлено, що позивачка та відповідач нетерпимо ставляться одне до одного, наміру спільно виростити дитину у них не має, чим несвідомо травмують малолітню [PERSON] , 2007 року народження. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до вимог частин 4 і 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки і піклування. Орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Орган опіки і піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, їхнього ставлення до дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи та мають істотне значення. Також судом встановлено, що Роздільнянською РДА, як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання соціальної характеристики [PERSON] , [INFO] та було надано висновок, враховуючи інтереси малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , про недоцільність позбавлення його батьківських прав, відносно його малолітньої доньки [PERSON] , 2007 року народження (а.с. 145-147) Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, наявність винної поведінки відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, та чи вживалися до нього заходи реагування. Матеріали справи таких посилань позивача належним чином також не підтверджують. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивачка не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити. Предметом позову серед іншого є стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Дані спірні правовідносини врегульовані ст. 185 СК України, яка визначає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачкою доведено в судовому засіданні, що її донька [PERSON] має здібності, а саме: схильність до музики, навчання. Вказані обставини підтверджуються багаточисельними дипломами, грамотами, подяками, нагородами, сертифікатами (а.с.51-86, 163-165). Вказані здібності потребують розвитку, а як наслідок, і додаткових витрат на оплату навчання в музичній школі по класу фортепіано. Судом з`ясовано, що вказані витрати несе позивач та її батьки, однак вимог про стягнення коштів за навчання в музичній школі позивач не заявила. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача Ѕ частини додаткових витрат на придбання двох гітар, ліків, одягу на суму 7013,46 грн., однак не надано жодного доказу на придбання всіх цих речей саме для дитини [PERSON] , 2007 року народження, та про необхідність понесених витрат, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає у зв`язку із його недоведеністю. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у повному обсязіу позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину. У зв`язку із відмовою у позові у повному обсязі, не підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, понесені нею судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed