Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що згідно заповіту вона являється спадкоємцем до майна померлої [INFO] [PERSON] Спадкове майно складається із земельної ділянки, розташованої на території с. Гордіївка Тростянецького району та житлового будинку по [ADDRESS] . Під час оформлення спадкового майна, позивач дізналася про те, що постановою державного виконавця накладено арешт та оголошено заборону про відчуження належного рухомого та нерухомого майна [PERSON] . Згідно відповіді Тростянецького районного ВДВС від 11.06.2018 р., на виконанні у відділі ДВС виконавчі документи, де боржником являється [PERSON] , 1930 р.н., відсутні. Таким чином, враховуючи, що матеріали виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] грошових сум знищені, наявність арешту, накладеного на все її майно, порушує спадкові права [PERSON] , а тому остання просила суд зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] , накладений 28.02.2007 р. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА №835660, виданої державним виконавцем ДВС у Тростянецькому районі Вінницької області Репенком О.С. та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкт нерухомого майна запис від 01.03.2007 р. За №4572752 про арешт житлового будинку [ADDRESS] . Судові витрати просила залишити за нею. 02.04.2018 р. від начальника Тростянецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що відповідно до норм діючого законодавства, закінчені виконавчі провадження зберігаються в архіві на протязі трьох років з дня завершення виконавчого провадження, після чого підлягають знищенню. Арешт 28.02.2007 р. на майно [PERSON] можливо був накладений в порядку примусового виконання ухвали №2-18 від 12.02.2007 р. про накладення арешту на суму 2834 грн., відповідно до якої, 27.02.2007 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно даних АСВП, на виконанні у відділі ДВС відсутні виконавчі документи де боржником виступає [PERSON] , [INFO] (а.с.32). Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.03.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті . Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Представник Тростянецького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні даного питання, поклався на розсуд суду. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 23.10.2017 р. зроблений запис за №32 (а.с.6). 05.01.2005р. секретар Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області посвідчила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №1, згідно якого [PERSON] , що мешкає в селі Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області, на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження на все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок зі всіма господарськими будівлями заповіла [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , порівну (а.с.7). Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №50564585 від 16.01.2018 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №61863092, номер спадкової справи у нотаріуса - 13/2018, спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.12). Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 27.08.2003 р., [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вихватнюк Л.А. та зареєстровано в реєстрі за №2040 (а.с. 9,10). Відповідно до інформаційної довідки №126740857, виданої 07.06.2018р. про Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна [PERSON] наявний запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4572752, зареєстровано 01.03.2007 15:03:58 за №4572752 реєстратором: Тростянецька державна нотаріальна контора, 24300, Вінницька область, Тростянецький район, смт. Тростянець, вул. Леніна, 90, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №835660, 28.02.2007, Державний виконавець Репенко О.С. державної виконавчої служби у Тростянецькому району Вінницької області, об`єкт обтяження: невизначене майно, все рухоме і нерухоме майно, в межах суми 2834 грн., власник: [PERSON] (а.с.13). Згідно інформації Тростянецького районного суду від 20.05.2019 р. №5-12/47/2019, рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.02.2007 р. у справі №2-18/2007 р. позов [PERSON] до [PERSON] про повернення завдатку та стягнення моральної шкоди задоволено. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30.03.2007 р. рішення Тростянецького районного суду від 12.02.2007 р. змінено. В архіві суду відсутні будь-які відомості про накладення арешту на майно [PERSON] Цивільна справа №2-18/2007 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення завдатку та стягнення моральної шкоди була знищена відповідно до акта №1 від 28.04.2011 р. (а.с.40-42). У листі начальника Тростянецького районного відділу ДВС від 11.06.2018 р. №5097 зазначено, що згідно даних АСВП станом на 11.06.2018 р. на виконанні у відділі ДВС відсутні виконавчі документи де боржником виступає [PERSON] , [INFO] . Відповідно до норм діючого законодавства, закінчені виконавчі провадження зберігаються в архіві на протязі трьох років з дня завершення виконавчого провадження, після чого підлягають знищенню (а.с.14) Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1,2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяв на момент завершення виконавчого провадження, в якому був накладений арешт, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Частиною 2 статті 156 ЦК України передбачені способи захисту цивільного права та інтересу, перелік яких не є виключним. Слід зазначити, що накладення арешту на майно боржника є заходом забезпечення виконання судового рішення та збереження його є правомірним до виконання рішення суду. Однак, враховуючи, що виконавче провадження, в рамках якого такий арешт накладено, закінчено та знищене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно обрав спосіб захисту шляхом подання позову про виключення його майна з-під арешту, оскільки збереження останнього за відсутності підстав для цього є порушенням його права власності. Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» визначені підстави для зняття арешту з майна боржника, де в ч. 5 вказано, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»). Статтею 41 Конституцією України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України). Виходячи з вищевикладеного, зняття заборон з нерухомого майна, надасть позивачу можливість реалізувати надане законом право на оформлення в нотаріальному порядку спадкового майна після смерті [PERSON] , а накладений арешт на майно порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved