Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

у грудні 2014 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем було призначено [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] тимчасову державну соціальну допомогу за період із 01.04.2010 по 30.06.2012 на загальну суму 8127 грн., у зв'язку з тим, що батько [PERSON] ухилявся від сплати аліментів. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь сплачену тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів в розмірі 8127 грн. У судове засідання прибула представник позивача Гаращенко Т.В., яка просить позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, від позивача надійшла заява про згоду на ухвалення заочного рішення, суд вважає за необхідне прийняти по справі таке рішення на підставі наявних у ній доказів. Так, суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні докази встановив наступне: Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22.06.2006 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку до повноліття дитини. Рішенням Управління та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради від 27.04.2010,18.10.2010, 11.04.2011, 20.10,2011, 09.04.2012 [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу на утримання дитини внаслідок ухилення [PERSON] від виконання зобов'язань по сплаті аліментів. Розпорядженням Управління від 18.01.2013 виплата тимчасової державної допомоги [PERSON] припинено у зв'язку із закінченням терміну виплати. Згідно даних позивача за період часу із 01.04.2010 по 01.07.2012 [PERSON] виплачено тимчасову державну допомогу на утримання доньки в розмірі 8127 грн. Листами позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою в добровільному порядку повернути виплачену тимчасову державну допомогу в розмірі 8127 грн. Частиною 10 ст. 181 СК України визначено, що суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що позивачем було виплачено тимчасову державну допомогу [PERSON] на утримання доньки у розмірі 8127 грн., внаслідок ухилення [PERSON] від сплати аліментів на утримання своєї дитини. У зв'язку з цим суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved