Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У грудні 2020 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 27.07.2007 сторони перебувають у шлюбі, в якому народилась дочка [PERSON] . Проте, протягом останніх декількох років стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. Протягом останнього року між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, подалі збереження сім`ї є неможливим і суперечить їхнім інтересам. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, зі спільних інтересів є виключно виховання та утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] . Просила шлюб розірвати та відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.01.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом для розгляду справи по суті. В судове засідання 10.02.2021 сторони не з`явилися, на адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі, позивач подала заяву про розгляд позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви встановлено, що протягом останніх років між позивачем та відповідачем зникло взаєморозуміння і взаємоповага, вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, протягом останнього року між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, на даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України, суд не встановив. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved