Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

у вересні 2019 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з АТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») 47\~389,94 грн., з яких 43\~194,26 грн. безпідставно збережені кошти, 2\~924,70 грн. інфляційні втрати, 1\~270,98 грн. три відсотки річних. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 26.04.2016 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 754/1514/16-ц, яким позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 22.06.2006 року у розмірі 45\~951,53 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.04.2016 року становило 1\~163\~952,25 грн., а також витрати по сплаті судового збору. 17.01.2017 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 754/1514/16-ц на підставі вказаного судового рішення. 15.02.2018 року Деснянським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про скасування заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2016 року. 30.08.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57105036 з примусового виконання виконавчого листа № 754/1514/16-ц. 05.09.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] , розміщених на рахунку, відкритому у АТ «Райффайзен банк Аваль», а 21.09.2018 року здійснено списання коштів з рахунку [PERSON] у розмірі 43\~194,26 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с. 44) Відповідач не скористався правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив на позов. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2016 року, постановленим у цивільній справі № 754/1514/16-ц, позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 22.06.2006 року у розмірі 45 951,53 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.04.2016 року становило 1 163 952,25 грн., а також витрати по сплаті судового збору. 17.01.2017 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 754/1514/16-ц про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 22.06.2006 року у розмірі 45 951,53 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.04.2016 року становило 1 163 952,25 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2018 року скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2016 року. Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, 29.08.2018 року на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердар М.М. надійшов виконавчий лист № 754/1514/16-ц про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 22.06.2006 року у розмірі 45 951,53 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.04.2016 року становило 1 163 952,25 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердар М.М. від 30.08.2018 року відкрито виконавче провадження № 57105036 з примусового виконання виконавчого листа № 754/1514/16-ц про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 22.06.2006 року у розмірі 45 951,53 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.04.2016 року становило 1 163 952,25 грн., а також витрати по сплаті судового збору. 05.09.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] , розміщених на рахунку, відкритому у АТ «Райффайзен банк Аваль». Згідно розпорядження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара М.М. № 57105036 від 21 вересня 2018 року, грошові кошти у розмірі 43\~194,26 грн. перераховано АТ «Укрсоцбанк». Факт перерахування грошових коштів у розмірі 43\~194,26 грн. на користь АТ «Укрсоцбанк» стверджується копією платіжного доручення № 264 від 21.09.2018 року. 03.12.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб внесено запис про припинення АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». Звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 43 194,26 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частина перша статті 1212 ЦК України застосовується, якщо 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно зі статтею 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративногоакта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Разом з тим, положеннями ст. 444 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, регламентовано поворот виконання рішення. Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням. У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини [NUMBER] щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку скасовано судове рішення. Виняток становлять лише випадки, передбачені ст. 445 ЦПК України, зокрема, у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, та у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин. Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Кондикційний позов є конструкцією матеріального права, а поворот виконання рішення - процесуального права. Хоча по своїй суті кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права. Аналіз статті 445 ЦПК України у редакції з 15 грудня 2017 року (статті 382 ЦПК України 2004 року) свідчить, що вона є нормою процесуального права і присвячена визначенню правових особливостей повороту виконання в окремих категоріях справ. Тлумачення статті 1215 ЦК України свідчить, що вона є нормою матеріального права, а відтак не може бути застосована у випадку розгляду питання про поворот виконання рішення. Такий правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 року у справі № 336/9595/14. Таким чином, для повороту виконання рішення необхідна сукупність наступних умов: одержання майна або грошових коштів у порядку виконання рішення суду; зміна чи скасування судового рішення і прийняття нового рішення про закриття провадження у справі; залишення позову без розгляду; повну відмову в позові; подання заяви про поворот виконання рішення. Матеріали цивільної справи не містять відомостей про те, що позивач зверталась із заявою про поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2016 року. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «ХіроБалані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та MesropMovsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розг ляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 р. №6-887цс17. Таким чином, суд надходить до висновку про те, що до даних правовідносин не підлягають застосуванню положення ст. 1212 ЦК України, відтак у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 47 389,94 грн., з яких 43 194,26 грн. безпідставно збережені кошти, 2 924,70 грн. інфляційні втрати, 1 270,98 грн. три відсотки річних, слід відмовити.

Outcome: dismissed