Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» (ДСП «ЧСК») про визнання неправомірними дій відповідача про зміну істотних умов праці у зв'язку із виробничою необхідністю, відшкодування моральної шкоди за порушення трудових прав. Позивач зазначав, що з 16 березня 2010 р. прийнятий на посаду водія 1 класу до ДСП «ЧСК» і постійно працював за графіком №5(15 робочих та 15 вихідних днів). Позов мотивував тим, що 30 вересня 2013 року його було письмово попереджено що, у зв»язку з виробничою необхідністю, наказом №409 по спецкомбінату від 25 вересня 2013 року йому був змінений графік роботи і він(позивач) був переведений з графіка роботи №5 (15 робочих днів та 15 вихідних днів) на графік роботи №10 (4 робочих дні та 3 вихідні дні). Одночасно його попереджено що у разі відмови від подальшої роботи у зв»язку із змінами істотних умов праці, трудовий договір з ним буде припинений за п.6ст.36 КЗпП України через два місяці з дня ознайомлення. Посилаючись на ті обставини, що насправді ніякої виробничої необхідності в переведенні його особисто з графіка роботи № (15/15) на графік роботи № 10(4/3) на підприємстві немає і йому створено штучно нестерпні умови праці, коли він не матиме достатньо часу на відпочинок поза Чорнобильською зоною відчуження, позивач просив суд: визнати неправомірним та скасувати наказ №409 від 25 вересня 2013 року про зміну йому істотних умов праці, шляхом зміни графіку роботи у зв»язку з виробничою необхідністю, визнати неправомірним попередження його про зміну істотних умов праці від 30 вересня 2013 року, та стягнути із відповідача на його користь в рахунок повного відшкодування завданої йому моральної шкоди 183451 грн.50 коп. Рішенням Менського районного суду районного суду від 14 листопада 2013 року у задоволенні позову [PERSON] до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спец комбінат» про визнання неправомірними дій про зміну істотних умов праці у зв»язку з виробничою необхідністю, відшкодування моральної шкоди за порушення трудових прав - відмовлено. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права [PERSON] просить скасувати рішення суду та задовольнити його позов. Апелянт зазначає що, відповідачем не було надано до суду жодного обґрунтованого доказу, що в ДСП»Чорнобильський спецкомбінат» відбулися якісь зміни в організації виробництва і праці на підприємстві в автоколоні№2, і тому ніякої виробничої необхідності в переведенні його особисто з графіка роботи №5(15/15) на графік роботи №10(4/3) на підприємстві немає. Більше того, через значне скорочення штату водіїв вантажного автопарку в спец комбінаті виникла гостра нестача водіїв саме у вихідні дні. Для того щоб створити ілюзію, про нібито зміну в організації виробництва та праці на підприємстві, відповідач надав до суду цілу низку службових записок посадових осіб які не є доказами про зміну в організації виробництва та праці на підприємстві, оскільки це повинно вирішуватися висновками відповідної комісії. Вислухавши суддю - доповідача, пояснення [PERSON] та його представника, представника ДСП»Чорнобильський спецкомбінат», перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Виходячи з п.10 роз»яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 08.11. 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», зміни в організації виробництва і праці - це запровадження бригадної форми організації праці замість індивідуальної і навпаки, впровадження нової техніки і технології виробництва , освоєння нових методів праці тощо. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» відбулися зміни в організації виробництва і праці - Комплексу транспортних засобів, з метою підвищення ефективності виконання робіт з перевезення радіоактивних відходів, ефективного і раціонального використання транспортних засобів, економії паливно - мастильних засобів, був змінений графік роботи частини водіїв з графіку 15/15 на графік роботи 4/3. Установлення режиму роботи на підприємстві реалізовано відповідачем у відповідності із п.3.6. Правил внутрішнього трудового розпорядку Державного спеціалізованого підприємства» Чорнобильський спец комбінат» у відповідності із яким, за наявності умов , передбачених частиною третьої статті 32 КЗпП, роботодавець може змінювати графік роботи , встановлювати або скасовувати неповний робочий час,попередивши про це працівника за два місяці. Виходячи з правил ст. 213 ЦПК, висновок суду першої інстанції про те що у відповідача відбулися зміни такої умови праці як режим роботи, є вичерпним відповідає дійсності і підтверджується достовірними доказами зокрема: службовими записками директора комплексу транспортного забезпечення від 24 січня 2013 року, наказу №102 від 28 лютого 2013 року,службової записки начальника відділу оплати праці від 25 вересня 2013 року(ас.97,99,104). Таким чином, у відповідача були підстави для зміни позивачу умов праці - встановлення іншого графіку роботи, проведення ж власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне право власника. Виходячи з вищезазначеного правильності встановлення судом фактичних обставин справи, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, про відсутність обґрунтованих доказів про те, що у Державному підприємстві «Чорнобидьський спецкомбінат» відбулися зміни в організації виробництва і праці на підприємстві, та що зміною графіка роботи, позивачу штучно створені нестерпні умови праці. Суд першої інстанції всебічно перевіривши обставини справи встановив, що зміни в організації праці, установлення режиму роботи, були застосовані не лише до позивача, але й до інших осіб, і на день розгляду справи, [PERSON] не приступав до роботи за зміненим графіком роботи№10(4/3). Враховуючи вищенаведене, що чинним законодавством у випадках зміни в організації виробництва і праці, допускається зміна істотних умов праці без згоди працівника, апеляційний суд вважає що відповідачем не були порушені законні права [PERSON] внаслідок винесення йому попередження 30.09.2013 року №301-к за підписом Генерального директора спецкомбінату, про зміну графіка роботи з графіка роботи №5(15/15) на графік 10(4/3). У зв»язку з наведеним, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив [PERSON] в задоволенні його вимог до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спец комбінат» про визнання неправомірним зазначеного попередження від 30 вересня 2013 року№301-к та стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди 188451 грн. 50 коп. Проте, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні вимог [PERSON] про визнання незаконним наказу №409 від 25 вересня 2013 року, про його переведення з графіка роботи №5(2 вахта) на графік роботи №10(4/3), з таких підстав. Частиною третьою статті 32 КЗпП України на власника покладені обов»язки попередити працівника за два місяці про наступні зміни в організації виробництва і праці, а також зміну істотних умов праці працівника. Правовим документом про таку зміну повинен бути наказ про зміну істотних умов праці в зв»язку зі змінами в організації виробництва і праці. Працівники, істотні умови праці яких у зв»язку зі змінами в організації виробництва і праці підлягають зміні, персонально попереджуються про дату таких змін (не пізніше ніж за два місяці до змін). Однак, в наказі №409(ас.73) від 25 вересня 2013 року Про зміну графіка роботи відсутнє попередження - письмова пропозиція позивачу продовжити роботу після того, як відповідач з дотриманням установленого двомісячного строку змінить графік роботи, в зазначеному наказі після речення відділу кадрів, йде мова про переведення водія 1 класу [PERSON] з графіка роботи «5(2вахта) на графік роботи №10(4/ 3). Апеляційний суд вважає, що відсутність в зазначеному №409 від 25 вересня 2013 року попередження позивачу про зміну істотних умов праці - а зазначення в наказі вже про його переведення на інший графік роботи, є таким що не відповідає чинному законодавству, і тому необхідно визнати незаконним в наказі№409 від 25 вересня 2013 року Про зміну графіка роботи Державного Спеціалізованого Підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» речення наступного змісту: перевести водія 1 класу автоколони №3 комплексу транспортного забезпечення [PERSON](таб.№214734) з графіка роботи №5 (2 вахта) на графік роботи №10(4/3) . У зв»язку з наведеним, що суд не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи, апеляційний суд вважає що рішення суду в зазначеній частині позовних вимог [PERSON] підлягає скасуванню. При цьому виходячи з тих підстав, що працівники істотні умови праці яких підлягають зміні, персонально попереджуються про дату таких змін в наказі, є безпідставними посилання представника відповідача на те, що попередженням№302-к від 30 вересня 2013 року про зміну графіка роботи, після видачі вже наказу від 25 вересня 2013 року №409 спецкомбінатом дотриманий порядок за яким провадиться зміна істотних умов праці. Оскільки позовні вимоги немайнового характеру [PERSON] задоволені частково, і позивача на користь якого в цій частині ухвалене рішення, звільнений від сплати судового збору, відповідно до правил ст..88 ЦПК, необхідно стягнути з відповідача на користь держави 121 грн.80 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді. Згідно з квитанцією №795 від 14 жовтня 2013 року [PERSON] понесені витрати на правову допомогу, в розмірі 1200 грн., понесених у зв»язку з оплатою допомоги адвоката(40). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та враховуючи обсяг допомоги адвоката, суд вважає у відповідності із правилами ст. 88 ЦПК визначити розмір компенсації витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial