Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

У грудні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно їх спільної неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.05.2005 року по [INFO] . Від шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду родини стало відсутність бажання відповідача працювати, матеріально утримувати сім`ю, зловживання спиртними напоями, у зв`язку і чим виникали постійні сварки, що негативно впливало на виховання дитини. Донька проживає разом з нею, вона самостійно займається її вихованням, піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Батьківські обов`язки відповідач не виконує, з 2007 року [PERSON] не спілкується з донькою, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її життям, не відвідує, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги. Жодного разу не відвідував дитячий садочок, який відвідувала дитина, ні школу, де навчається зараз донька. Відповідач повністю ігнорує дитину. Станом на 30.11.2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 80000,23 грн. На підставі викладеного, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяви, згідно якої позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та висновок про доцільність задоволення вимог про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Просила винести рішення, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1, 2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 СК України). Судом встановлено, [INFO] народилась [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03.10.2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьком якої зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , актовий запис №359. За інформацією Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 006-13.07-04118 від 13.12.2019 року, позивачка з дитиною [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в [ADDRESS] . Дитина [PERSON] навчається у 9-В класі КЗ «Маріупольська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 30 Маріупольської міської ради Донецької області». Характеризується з позитивного боку. Навчанням та вихованням дитини займається матір [PERSON] . Батько дитини не контактує з класним керівником, до школи жодного разу не з`являвся, у навчальному процесі участі не приймає. Дані обставини підтверджуються наданими довідкою № 449 від 09.12.2019 року та характеристикою класного керівника, виданими директором КЗ «Маріупольська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 30 Маріупольської міської ради Донецької області». Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області від 31.08.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 19.07.2007 року. Рішення суду набрало законної сили 10.09.2007 року. На підставі рішення суду було видано виконавчий лист № 2-1902/2007 від 01.11.2007 року. Станом на 01.11.2019 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 80000,23 грн., що підтверджується довідкою Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №18668673 про розрахунок боргу по аліментам. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 01.1-01-23-45 від 31.03.2020 року, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За тлумаченням ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням доньки не займається, її життям не цікавиться, з його боку відсутня будь-яка турбота про неї, про її розвиток, проживає окремо від неї. Зазначені факти підтверджені наданими письмовими доказами. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка [PERSON] щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про його небажання виконувати батьківські обов`язки щодо неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати на судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved