Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

У грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 06 грудня 1996 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON] [INFO]. Крім сина, є донька [PERSON] (після заміжжя [PERSON]), рідна донька, яку відповідач удочерив та донька відповідача, [PERSON] (після заміжжя [PERSON]), яка є рідною донькою відповідача, однак позивач вважає її також своєю донькою. З відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння. Подружні стосунки сторони припинили повністю, більше місяця не проживають однією сімєю, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. В попереднє судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись судом належним чином, надіслали до суду письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачка вимоги позову підтримала, відповідач позов визнав, погодився на розірвання шлюбу. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 грудня 1996 року Виконкомом Цвітківської селищної ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис №13, зареєстровано шлюбу між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільного сина, [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Спільне життя у сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї та примирення вважають не можливим. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила прізвище «[PERSON]», залишити без змін, тому вказана вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved