overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ нерухомого майна, визнання\~ права власності та встановлення\~ порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власницею 9/16 частин житлового будинку № 68 по вул. Космонавтів в м. Ізмаїл. Власником 7/16 частин житлового будинку № 68 по вул. Космонавтів в м. Ізмаїл є відповідач [PERSON] на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2017 р. Для реалізації своїх прав власника просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, обставини справи та позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 9/16 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Космонавтів, 68 (а.с.35-37). Інші частини житлового будинку, розташованого за вказаною адресою, належить на праві власності відповідачу [PERSON] Відповідно до вимог ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що перебуває в власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 040/1/2017 від 23 березня 2017 року позивачу можливо виділити належні їй частини житлового будинку в окремий об'єкт нерухомості. Таким чином суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову базується на законних підставах, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги можуть бути задоволені у повному обсязі. Враховуючи викладене,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 04.04.1987р., зареєстрованого у відділі ЗАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис 636. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку із відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 2012 року.\~\~Вважає, що сім'я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. Майнових спорів немає. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 04.04.1987р. у відділі ЗАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис 636 від 04.04.1987р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка,\~ \~подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно\~\~розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 грудня 2015 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що після укладення шлюбу разом з відповідачем не проживали, спільне господарство не вели, періодично зустрічались. Сторони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. [PERSON] вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження сімї неможливе. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який повідомлявся про місце та час розгляду справи та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 640 грн, що підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 червня 1991 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є діти, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що у неї та відповідача виникали постійні конфлікти, відповідач її морально пригнічував, а тому спільне життя стало неможливим та нестерпним. Мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинені з листопада 2011 року. З огляду на вищезазначене, шлюб має формальний характер, примирення та збереження сімї неможливе, сімя фактично розпалась. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який повідомлявся про місце та час розгляду справи та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 640 грн, що підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 07 жовтня 2017 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Кальміуському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 198. Зазначила, що у теперішній час шлюбні стосунки з [PERSON] припинені, у звязку із застосуванням до неї з боку чоловіка фізичного насильства, а тому позивач відчуває постійний страх за своє здоровя та здоровя своєї дитини, яка була свідком агресії відповідача. Вважала, що примирення з чоловіком та збереження родини неможливе, а тому наполягала на розірванні її шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб з відповідачем. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 07 жовтня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Кальміуському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 198, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 07.10.2017 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 09.10.2015 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 597. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 2016 року подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обовязки, що призвело до втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Собко». Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Собко», не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку із чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Встановлено, що 09.10.2015 року сторони зареєстрували шлюб із відповідачем в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 597, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 10.03.2006 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 105 СК України передбачено, що шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 20 червня 1987 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Будинку одруження м. Жданова Донецької області, актовий запис № 2132. Зазначила, що спільне життя з [PERSON] не склалося внаслідок постійних спорів, різних поглядів на виконання подружніх обовязків, між сторонами виникали часті конфлікти. З вересня 2017 року фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вважала, що примирення з чоловіком неможливе, а тому просила її шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб з відповідачем. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 20 червня 1987 року сторони зареєстрували шлюб у Будинку одруження м. Жданова Донецької області, актовий запис № 2132, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 26.06.1987 року. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 26.09.2002 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя, актовий запис № 774. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З липня 2016 року подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обов'язки, що призвело до втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю на підставі письмових матеріалів справи, позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 26.09.2002 року сторони зареєстрували шлюб в Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя, актовий запис № 774, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 26.09.2002 року серії [NUMBER]. Сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказала, що вона звернулась до Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області щодо оформлення їй пенсії у звязку з досягненням пенсійного віку. У підтвердження свого трудового стажу вона надала трудову книжку, однак, у звязку із наявністю в ній некоректного написання дати її народження, це не виявляється можливим. Так, у трудовій книжці [PERSON] дата її народження зазначена «1/V/1966» з нечітким написанням місяця. Оскільки наявність цього недоліку позбавляє заявника можливості оформити право на пенсію, просила встановити факт належності їй трудової книжки ГТ-І № 2525859 від 28.08.1981 року. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 01.12.2017 року, у судове засідання не зявились, надали заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, рішення просив прийнятий на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із паспорту громадянина України серія ВВ №792816, виданого 26.05.1999 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народилась 01 травня 1966 року в місті Леніногорськ Східно-Казахтанської області. Той же факт підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії МГ №172853 від 24.05.1966 року, виданим Леніногорським відділом РАГС, з якого вбачається дата народження заявниці саме 01 травня 1966 року. Зі свідоцтва про укладання шлюбу серії І-НО № 305650 виданого 31.03.1995 року Іллічівським ВРАЦС м. Маріуполя, вбачається, що 31.03.1995 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 187. Разом з тим, у трудовій книжці ІТ-І № 2525859 від 25.08.1981 року, виданої на імя [PERSON]» (російською) дата народження заявниці вказана некоректно, а саме «1/V/1966», що унеможливлює встановлення належності їй трудової книжки та зарахування стажу для призначення пенсії. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за наявності всіх необхідних доказів, а також з урахуванням того, що організація, яка видала трудову книжку не має можливості внести до неї виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки заявниці. На підставі викладеного та

Outcome: approved