overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

У грудні 2015\~р. [PERSON] та [PERSON] звернулись з вказаною (спільною) заявою, у якій просять розірвати шлюб між ними, зареєстрований 21.06.2014\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.\~Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №\~289. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 21.06.2014\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.\~Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб, актовий запис №\~289, вони є батьками дитини [PERSON], який народився 22.10.2014\~р. (а.\~с.\~5, 8). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] та [PERSON] з спільною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними, свідчить про те, що у теперішній час цей шлюб не ґрунтується на їхній вільній згоді. Згідно з частинами першою третьою статті 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд зазначає, що до спільної заяви [PERSON] та [PERSON] додано копію нотаріально посвідченого договору від 25.11.2015\~р. про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні (а. с. 9). Від [PERSON] а представника [PERSON] надійшла спільна заява від 18.01.2016\~р. про підтримання спільної заяви про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що спільна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі [PERSON] та [PERSON], після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини [PERSON]. Таким чином ця спальна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У грудні 2015 р. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 14\~004,43 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, матеріали позову містять клопотання про слухання справи у її відсутність та підтримку позовних вимог, не заперечення проти заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, відносно заборгованості по тілу кредиту. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 20 грудня 2013 р. між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» і [PERSON] укладений кредитний договір № 7052-OWNCASH, за яким Банк надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 10990,00 грн. строком до 19 грудня 2016 р., зі сплатою процентів 9,99 % річних за користування кредитом, з поверненням кредиту щомісячними платежами по 574 грн. (п.п. 2.1., 2.3, 2.6, 2.4). За п.5.1 Договору, відповідач зобовязався повернути кредит в повному обсязі і в терміни, передбачені Договором. Розділом 6 передбачена відповідальність позичальника за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, зокрема сплати пені в розмірі подвійно діючої ставки. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до довідки банку про заборгованість, станом на 11 листопада 2015р. загальна заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед банком становить 14\~004,43 грн. В дану суму входить: заборгованість за кредитом 9\~350,05 грн., прострочені відсотки 1261,52 грн., прострочена сума 2299,20 грн., пеня 1\~093,66 грн. (а.с. 16-17). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю, на суму 14\~004,43 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1218,00 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

У грудні 2015 р. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 25\~610,85 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, матеріали позову містять клопотання про слухання справи у її відсутність та підтримку позовних вимог, не заперечення проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 19 червня 2014 р. між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» і [PERSON] укладений кредитний договір № 28672-OWNCASH, за яким Банк надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 19\~878,10 грн. строком до 18 червня 2015 р., зі сплатою процентів 9,99 % річних за користування кредитом, з поверненням кредиту щомісячними платежами по 2\~186,00 грн. (п.п. 2.1., 2.3, 2.6, 2.4). За п.5.1 Договору, відповідач зобовязався повернути кредит в повному обсязі і в терміни, передбачені Договором. Розділом 6 передбачена відповідальність позичальника за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, зокрема сплати пені в розмірі подвійно діючої ставки. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до довідки банку про заборгованість, станом на 16 жовтня 2015р. загальна заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед банком становить 25\~610,85 грн. В дану суму входить: заборгованість за кредитом 16\~697,95 грн., прострочені відсотки 1399,63 грн., прострочена сума 4 373,20 грн., пеня 3\~140,07 грн. (а.с. 15,16). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю, на суму 25\~610,85 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1218,00 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У грудні 2015 р. Банк звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив та просив стягнути на свою користь заборгованість в розмірі 38221,62 грн., яка є різницею між вже стягнутою заборгованістю з нарахованої пені за попереднім судовим рішенням та нарахованою за кредитним договором станом на 25 листопада 2014 р. В судове засіданні представник Банк надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримку позову. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала письмові заперечення проти позову Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2012 р. у справі №2-1416/1531/12 була стягнута на користь Банку з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 12 листопада 2008 р. станом на 09 грудня 2011 р. в розмірі 4478,68 грн. за тілом кредиту, 239,31 грн. процентів, 433,60 грн. комісії, 1000 грн. пені. Банк в даній справі уточнив вимоги 05 березня 2015 р. шляхом стягнення різниці між нарахованою пенею станом на 25 листопада 2014 р. 39221,62 грн. та присудженою вказаним вище рішенням суду в розмірі 1000 грн., яка складає 38221,62 грн. Суд вважає, що на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розмірі пенсі слід зменшити до 100 грн., які слід стягнути на користь Банку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 5 грн. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У грудні 2015р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] (Позивач) до [PERSON] (Відповідач), у якій позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 27 квітня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 217. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 27 квітня 2001 року перебуває у шлюбі з Відповідачкою. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] [INFO], який проживає з Відповідачкою. Разом з тим, шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, фізичні та духовні зв'язки між ними втрачені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу на думку Позивача є неможливим. У судове засідання Позивач не з'явився. Про час і дату судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с. 26). Однак через канцелярію суду Позивач подав заяву (а.с.28), в якій зазначив, що проти заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач, у судове засідання не з'явилася повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не направила. Відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Від так, суд дослідивши матеріали справи, заяву Позивача, суд, на підставі ч.1ст.225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 27 квітня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві укладено шлюб, про що здійснено відповідний актовий запис №217 та видано Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 27.04.2001р. (а.с.7). Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - «[PERSON]», дружини «[PERSON]». Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва (а.с.6). Також встановлено, що позивач не вбачає можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу . Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У грудні 2015 р. заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON] місце смерті Державна установа Брянківська міська багатопрофільна лікарня, яка настала [INFO], аргументуючи тим, що [INFO] помер батько заявника, який був переселенцем та зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], однак коли померлий відвідував свою квартиру яка знаходилася у [ADDRESS] захворів та потрапив у Брянківську міську багатопрофільну лікарню 11.08.2015 р. де помер від інфаркту лівої півкулі головного мозку 30.08.2015 р. Коли заявник звернувся до органів РАЦС у Святошинському районі для видачі свідоцтва про смерть йому було відмовлено з тих підстав, що на довідці про смерть [PERSON] стоїть штамп і печатка Луганської Народної Республіки. Заявник у судовому засіданні просив задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на те, що встановлення факту йому необхідно для оформлення спадщини. Заінтересована особа у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про слухання справи, надавши до суду заяву в якій зазначила, що просить розглядати справу у відсутності її представника за наявними документами та доказами з урахуванням фактичних обставин справи, та ухвалити рішення згідно чинного законодавства (а.с.24, 25). Відповідно до ч.3 ст. 256 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.12, 13). [PERSON] згідно довідки від 21.10.2014 р. №3008000304 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасового окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] є сином померлого (а.с.10). [PERSON] був похований 31.08.2015 р. на міському цвинтарі у м. Брянка Луганської обл. біля свої дружини [PERSON], 2011 (а.с.14-18). Як вбачається із листа ВРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві від 11.12.2015 р. № 5895/04-30б стосовно проведення державної реєстрації смерті [PERSON] було відмовено, оскільки подане лікарське свідоцтво про смерть, видане ГУ Брянківської Республіки, а тому проведення державної реєстрації є неможливим (а.с.4). Аналізуючи покази заявника, матеріали справи суд приходить до висновку про доведеність факту смерті [PERSON], [INFO] На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, у якому зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 жовтня 2004 року. Від спільного шлюбу дітей у них немає. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери і погляди на сімейне життя. Сторони перестали поважати один одного, подружні стосунки між ними припинені. У судове засідання позивач не з'явився, проте у заяві від 24.03.2016 його представник [PERSON] просить справу розглянути у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Суд установив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери і погляди на сімейне життя. Сторони перестали поважати один одного, подружні стосунки між ними припинені. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 січня 2015 року сталося ДТП за участю автомобіля DAF XF, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті якого було пошкоджено транспортний засіб Mitsubishi Lancer, державний номер [NUMBER]. Відповідальність винної особи в ДТП застраховано у відповідача. 19 січня 2015 року відповідачем було оглянуто транспортний засіб та надано форми повідомлень про страхову подію. Того ж дня відповідачу було надано документи. Протягом квітня 2015 року до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» було надано постанову Роздільнянського районного суду, копію полісу та заяву про отримання страхового відшкодування.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федорішина Антоніна Григорівна про визнання договору дарування частини квартири недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.10.2012 р. задоволено позов [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 115 500,00 грн., а також витрати, понесені за сплату правової допомоги в сумі 13 000,00 грн., судові витрати в сумі 1 305,00 грн. Рішення набрало законної сили. На виконання вказаного рішення суду був отриманий виконавчий лист та переданий на виконання ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві. З метою ухилення від виконання своїх зобов'язань по сплаті боргу [PERSON] 29.05.2012 р. уклала договір дарування належної їй частини квартири [ADDRESS] своїм синам, [PERSON] - 1/6 частини, [PERSON] - 1/2 частини квартири. Внаслідок укладення зазначеного договору дарування виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.10.2012 р. стало неможливим, постановою державного виконавця від 19.09.2014 р. виконавчий лист був повернутий стягувачу без виконання та вважає, що даними діями відповідачі порушили права позивача, що змусило звернутися її до суду з даним позовом та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON], заінтересовані особи Третя Кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області, Кобелячківська селищна рада Кременчуцького району Полтавської області, звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних стосунків В обгрунтування заяви вказав, що 30 березня 2012 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори іх заявою про видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено з тієї підстави, що у документах є розбіжності: у свідоцтві про народження його мати записана, як «ФАНАСІЇВНА», а у свідоцтві про смерть записана як «ОПАНАСІВНА». Тому при отриманні свідоцтва про право на спадщину йому необхідно встановити факт родинних стосунків зі своєю матір*ю. Помилка при написанні по батькові його матері виникла при видачі свідоцтва про смерть матері. Просить заяву задовольнити. Встановлення вказаного факту для нього має юридичне значення. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з*явились. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлені. Подали суду заячви у яких просили суд розглянути справу у відсутність їх представників. Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.256 ЦПК України: «Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних стосунків між фізичними особами. У судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення». Так, із свідоцтва про народження заявника вбачається, що його матір*ю була [PERSON]. При цьому, із свідоцтва про смерть матері заявника вбачається, що по батькові вона записана «ОПАНАСІВНА» замість «ФАНАСІЇВНА». Встановлення вказаного факту для заявника має юридичне значення. Суд, оцінивши всі докази, зібрані по справі, в їх сукупності, вважає, ща заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі 14 серпня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). У сторін є повнолітня донька - [PERSON]. З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідач на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved