Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У грудні 2015 року скаржник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця. Вимоги скарги мотивовані тим, що рішенням суду, яке набуло законної сили, з [PERSON] стягнуто на користь банку заборгованість по кредитному договору. Заявник звернувся до ВДВС із заявою про виконання судового рішення. Боржником за виконавчим провадження було перераховані грошові кошти у сумі 203216,65 грн. Постановою державного виконавця примусове виконання судового рішення було закінчено у зв'язку з фактичним повним виконанням рішення за виконавчим документом. Заявник вважає такі дії державного виконавця неправомірними, оскільки за рішенням суду заборгованість з відповідача стягнута в іноземній валюті та становить 25756,23 доларів США. Сума коштів, перерахованих боржником в гривневому еквіваленті, не відповідає розміру заборгованості за кредитним договором. Державний виконавець в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», мав здійснити конвертацію отриманих коштів в національній валюті на іншу іноземну валюту. Представник скаржника зазначає, що фактичним та повним виконанням рішення за виконавчим документом, сума боргу у якому виражена в іноземній валюті, є перерахування стягувачу суми боргу, визначеної в іноземній валюті, а не її еквіваленту на дату ухвалення судового рішення. За таких обставин, скаржник просив скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві [PERSON] від 24 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 48718115 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 16 грудня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва № 2-3068/10, зобов'язати державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року відмовлено у задоволенні скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» на дії державного виконавця. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року судове рішення місцевого суду скасовано, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник заявника у судовому засіданні підтримала вимоги скарги, просила суд задовольнити скаргу у повному обсязі. [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували проти скарги, просили суд відмовити у задоволенні скарги на дії державного виконавця. Від державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві А.В. Рижик на адресу суду надійшли заперечення проти скарги, державний виконавець просила розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 25756,23 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення становить 203216,65 грн., шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль «Mitsubishi» модель Pajero, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] шляхом реалізації з прилюдних торгів, встановивши ціну початкового продажу 157951,00 грн. Рішення суду набуло законної сили, сторонами не оскаржувалося. За приписами ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, до переліку яких віднесено виконавчі листи, що видаються судами. 16 грудня 2010 року представником банку отримано два виконавчі листа. Із заявою про відкриття виконавчого провадження представник позивача звернувся до ВДВС 10 вересня 2015 року. Постановою головного державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві [PERSON] від 11 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 16 грудня 2010 року Оболонським районним судом м.Києва, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором. Боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду у строк до 7 днів з моменту винесення постанови. Постанова про відкриття виконавчого провадження отримана боржником поштовим зв'язком 29 вересня 2015 року. Згідно з ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 35 Закону України у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам. У зв'язку з чим головним державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві [PERSON] була винесена постанова від 30 вересня 2015 року про відкладення провадження виконавчих дій на підставі ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження». В порядку самостійного виконання рішення суду 05 жовтня 2015 року боржник [PERSON] перерахував на користь ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві грошові кошти у сумі 203216,65 грн. У зв'язку з фактичним повним виконанням рішення за виконавчим документом державним виконавцем 24 листопада 2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. За правилами п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Матеріалами справи підтверджено, що Оболонським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ АБ «Украгазбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. У резолютивній частині рішення судом визначено гривневий еквівалент суми заборгованості за кредитним договором по курсу НБУ на день винесення рішення, тобто станом на 27 липня 2010 року. Банк звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження у вересні 2015 року. Боржник [PERSON] виконав рішення суду шляхом перерахування на рахунок ВДВС, вказаний у постанові про відкриття виконавчого провадження, грошових коштів у сумі 203216,65 грн. Рішення боржником виконано згідно з виконавчим документом протягом строку, встановленого для самостійного виконання, а тому державний виконавець мав підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Враховуючи те, що судом визначено гривневий еквівалент суму боргу, з яким погодився позивач, не оскарживши рішення до апеляційного суду, у державного виконавця були відсутні підстави для повторного визначення гривневого еквівалента заборгованості боржника за кредитним договором. За своїми повноваженнями державний виконавець виконує рішення суду, не виходячи за його межі та не змінюючи зміст рішення. Положення статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» визначає особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті. Державним виконавцем не порушено вимоги ч. 3 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішенням суду борг стягнуто в доларах США із зазначенням гривневого еквіваленту за курсом Національного банку України на час вирішення спору. До аналогічного висновку прийшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ при розгляді справи № 6-17956св15. За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» на дії державного виконавця.

Outcome: dismissed