Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначав, що 06.09.2008 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Узинської міської ради, Білоцерківського району, Київської області, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис №72. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя між ними не склалось. В їх сім'ї не було взаємоповаги та взаєморозуміння, оскільки у них різні погляди на життя, у зв'язку із чим у них виникали безпричинні сварки, що призвело до фактичного припинення між сторонами сімейно-шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, поновлювати які, як зазначає позивач, він немає наміру. Також зазначає, що втратив до відповідача почуття та повагу, не бажає далі перебувати з нею у шлюбі. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, так як спільне проживання з відповідачем суперечить його інтересам, оскільки вже майже 4 роки сторони не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільне господарство. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд розірвати шлюб укладений із [PERSON] про У судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання двічі не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень на позов не надала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київського області, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис №72. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через фактичне припинення шлюбних відносин з 2011 року. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, оскільки 4 роки вони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу між сторонами не можливе і спільне життя суперечить його інтересам. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved