Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що 20.03.2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого, позивач надав [PERSON], для власних потреб, позику в сумі 90000 грн. з терміном повернення коштів до 18.06.2014 р. У вказаний строк [PERSON] борг не повернула, ухиляється від виконання зобов'язання. З урахуванням наведенного, просить стягнути з відповідача 90000 грн. боргу за договором позики від 20.03.2013 року та 900 грн. судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, клопоче про заочний розгляд справи в її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 20.03.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого, [PERSON] надав [PERSON], для власних потреб, позику в сумі 90000 грн. з терміном повернення коштів до 18.06.2014 р. У вказаний строк [PERSON] борг не повернула, ухиляється від виконання зобов'язання. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача, на користь позивача 90000 грн. боргу за договором позики від 20.03.2013 року та 900 грн. судових витрат.

Outcome: approved