Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У жовтні 2013 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.07.2006 року [PERSON] отримала кредит в сумі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нею та Банком договір. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Відповідно до п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна з сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно з п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник взяв зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту, оплати винагороди банку. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надав кредитні кошти. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг- при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором, не виконавши свої зобов'язання за договором. Станом на 31.08.2013 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 21865,74 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 5848,15 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 14500,17 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов: 500,00 грн. (фіксована частина), 1017,42 грн. (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. Заочним рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 24 березня 2014 року позов задоволено повністю. Проте ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року зазначені вище рішення місцевого та апеляційного судів скасовані, а справу передано на новий розгляд до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області відповідно до ст.1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України х розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року. Представник позивача за довіреністю Ковалишкін В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що за платіжною карткою відповідача існує обов'язковий щомісячний платіж, який становить 7% від суми заборгованості, а тому в даному випадку не підлягає застосуванню п.5.4 розділу ІІ «Правил користування платіжною карткою» Умов і правил надання банківських послуг, на застосування якого зазначає ВССУ у своїй ухвалі від 17.09.2014 року. Пункт 5.4. публічного договору передбачає, що строком повернення кредиту є останній день строку дії картки лише по платіжним карткам, де немає щомісячного регулярного платежу. Виходячи з розміру щомісячних обов'язкових платежів кінцевою датою повернення кредиту за договором є 31.12.2012 року (графа 3 «сальдо поточної заборгованості» розрахунку). 17 вересня 2014 року у цивільній справі №6-95цс14 Верховним Судом України прийнята постанова в аналогічній справі. Згідно висновку, зробленому у цьому рішенні Верховним Судом України, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі -після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Враховуючи зазначену позицію, ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив позовну давність не за всіма вимогами. Банк не пропустив строк позовної давності за вимогами, що лежать в межах трирічного строку звернення до суду з 16.10.2010 року по сьогодні, а саме: про стягнення кредиту в сумі 1942,54 грн., про стягнення процентів в сумі 8467,66 грн., про стягнення штрафу в сумі 1020,51 грн., а всього 11430,71 грн. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення їй СМС-повідомлення, яке вона отримала 02.12.2014 року згідно довідки про доставку СМС (а.с.190)., проте до суду не з'явилася, причини неявки не повідомила, тому суд відповідно до ст..ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку за згодою представника позивача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Так, судом встановлено, що 25.07.2006 року [PERSON] отримала кредит в сумі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нею та Банком договір, що підтверджується копією її заяви, копією Умов та правил надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою Згідно з п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг підписання цього договору є прямою і безумовною згодою стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Як видно з роздруківки щодо руху коштів по картковому рахунку відповідача, кредитний ліміт змінювався ( збільшувався), а у квітні 2009 року був встановлений кредитний ліміт в сумі 5850,00 грн. Судом з'ясовано та вбачається з копії заяви позичальника та Тарифів, що за користування кредитом встановлена базова процентна ставка - 3% на місяць. Клієнт має вносити щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним щомісячний платіж у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. Як вбачається із п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання однієї сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31.08.2013 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 21865,74 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 5848,15 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 14500,17 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов: 500,00 грн. (фіксована частина), 1017,42 грн. (процентна складова). За змістом пункту 5.3 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) визначено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Зі слів представника позивача та як вбачається з наданої позивачем роздруківки по картковому рахунку, 27 листопада 2008 року відповідач повністю погасила прострочену заборгованість, після цього припинила вносити платежі із погашення кредиту, в липні 2009 року строк дії картки закінчився, відповідач нову картку не отримувала. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права у жовтні 2013 року. Верховний Суд України в своїй постанові у справі №6-95цс14 від 17.09.2014 року, прийнятій з підстав неоднакового застосування судами норм матеріального права, зазначив наступне: у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідач в заяві про перегляд заочного рішення просила про застосування позовної давності. Приймаючи до уваги висновки Верховного Суду України, суд вважає, що з урахуванням розміру щомісячних обов'язкових платежів кінцевою датою повернення кредиту за договором від 25.07.2006 року є 31.12.2012 року, як випливає з розрахунку, а саме: графи 3 «сальдо поточної заборгованості». Тому в межах строку позовної давності з 16.10.2010 року, у відповідності з умовами договору, графіком погашення кредиту і наданими Банком розрахунку з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість в розмірі 10410,20 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1942,54 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8467,66 грн., при цьому, розрахунок вказаної суми наведено в письмових поясненнях представника позивача, з яким погоджується суд, отже в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення сум штрафу, як виду неустойки, то суд не вбачає підстав для їх стягнення за пропуском позивачем річного строку звернення до суду, враховуючи, що право на його стягнення у позивача виникло після спливу 120 днів з дня несплати чергового платежу. Представник позивача стверджував, що останній платіж відповідачем було внесено у листопаді 2008 року, проте до суду Банк звернувся у жовтні 203 року.. Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 10410,20 грн., в частині стягнення штрафів позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути компенсацію витрат на оплату судового збору в сумі 229,40 грн. На підставі викладено,

Outcome: partial