Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та третьої особи про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що 31.08.2001 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельний та майновий паї. Однак, у звязку із втратою оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0230495, він не може оформити належним чином спадкове майно. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування після смерті матері право на земельну частку (пай). В судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, не з'явився. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Михнівська сільська рада представника в судове засідання не направила, листом, поданим до канцелярії суду, просить розглядати справу без участі її представника, заперечень проти позову немає. Представник Ізяславської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився. В письмовому клопотанні, направленому на адресу суду, Ізяславська райдержадміністрація просить суд розглядати справу без участі її представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, не з'явився. З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено, що 31.08.2001 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ №164280 від 01.09.2001р., актовий запис №19. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на майновий пай, а також на земельну частку (пай). Позивач є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯУ №220940. Відповідно до заповіту від 06.03.1992р., посвідченого секретарем виконкому Михнівської сільської ради, а також листів №2882/09-16 від 30.12.2016р. та №2807/02-14 від 22.12.2016р. Ізяславської державної нотаріальної контори, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] на все її майно. Відповідно до довідки від 19.08.2016р. №524, виданої Михнівською сільською радою Ізяславського району, позивач, після смерті матері [PERSON], фактично вступив в управління та розпорядження спадковим майном. Крім того, як свідчить лист №2882/09-16 від 30.12.2016р. нотаріальної контори, після смерті [PERSON], яка померла 31.08.2001р., заведено спадкову справу №749/2008р. та [PERSON] отримав 20.08.2008р. свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право власності на майновий пай, що знаходиться в КСП «Нива» с.Михнів Ізяславського району Хмельницької області. Довідкою Відділу Держгеокадастру в Ізяславському районі №01-25/689 від 21.09.2016р. підтверджується, що згідно розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації №88 від 25.04.1996р. [PERSON] належало право на земельну частку (пай) в розмірі 2,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в КСП «Нива» с.Михнів. Відповідно до витягу із протоколу розподілу земельних часток (паїв) між власниками земельних сертифікатів по Михнівській сільській раді Ізяславського району Хмельницької області від 13.01.2002р., [PERSON] отримала сертифікат ХМ №0230495, номер ділянки 619, площа 2,2 га. Згідно довідки Відділу Держгеокадастру в Ізяславському районі від 12.01.2017р. №31-2212-99.5-41/2-17 [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0230495 площею 2,41 умовно-кадастрових гектарів зі земель колишнього КСП «Нива» на території Михнівської сільської ради відповідно до розпорядження Ізяславської райдержадміністрації №88 від 25.04.1996 року. Ізяславська державна нотаріальна контора листом №2807/02-14 від 20.12.2016р. відмовила позивачу у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), що знаходиться в КСП «Нива» с.Михнів Ізяславського району Хмельницької області, звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельний пай на імя спадкодавця [PERSON] В газеті Партнер від 01.09.2016 року розміщено оголошення, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ 0230495, виданий на імя [PERSON], вважати недійсним. Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів,\~сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.2 вказаного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. В п.17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.\~ В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказується на те, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). В той же час, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Крім того, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на момент смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 526 вказаного Кодексу місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.534 Цивільно кодексу Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Таким чином, правовстановлюючий документ на спірну земельну частку (пай) відсутній, однак в судовому засіданні було доведено, що ця земельна частка (пай) дійсно за життя належала померлій 31.08.2001 року [PERSON], а також позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за заповітом. Як вказано вище, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті його матері, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай), оскільки іншого способу захисту прав позивача не існує. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved