Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про зобов'язання відповідача видати ордер на жиле приміщення в гуртожитку по [ADDRESS]. 30.03.2017 року позивач змінила предмет позову і просить суд зобов'язати видати копію ордеру на жиле приміщення , кімнату [ADDRESS] посилаючись на те, що вона перебувала у трудових відносинах з Київським заводом «Червоний Екскаватор», на даний час ПАТ «АТЕК», з 11.10.1985 року по 20.10.1999 року. На підставі спільного рішення профкому та адміністрації підприємства у зв'язку із роботою їй було надано у 1985 році для проживання кімнату [ADDRESS]. Зазначає, що відповідач вимагає від неї надати ордер (що підтверджує копією наказу №4 від 22.02.2017 року та врученим всім мешканцям, в тому числі і їй оголошенням третьої особи від 24.02.2017 року), при тому, що ордер (оригінал) був зданий при вселенні у відповідності до вимог чинного законодавства і не може перебувати у мешканця, у зв'язку із чим і просить суд зобов'язати відповідача видати їй копію ордеру на кімнату [ADDRESS]. Ухвалою суду від 23.02.2017 року залучено ТОВ «Компанія діловий центр» до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримують. Представник відповідача проти позову заперечує, вказує на те, що спеціальний ордер на вселення до гуртожитку АТ «АТЕК» не видавався, а повинен був видаватись районною адміністрацією м.Києва, тому видати копію ордеру вони не мають можливості. Вказує на те, що документація щодо гуртожитку, в тому числі оригінали ордерів та «Журнал обліку ордерів», перебувала у будівлях по [ADDRESS], які захоплені невідомими особами і з цього приводу розслідується кримінальне провадження. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання представника Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи ТОВ «Компанія діловий центр», явку свого представника не забезпечив. Суд,заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та достовірно встановлено судом [PERSON] ( до шлюбу прізвище Кравченко) зареєстрована в гуртожитку по [ADDRESS]. Дана обставина підтверджена записом у паспорті громадянина України. Тобто [PERSON] заселена до гуртожитку по вулиці Чистяківській у м.Києві [PERSON] була на законних підставах. У 1985 році [PERSON] було надано кімнату [ADDRESS]. Відповідно до положень Глави 4 ЖК єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку. Частиною 2 статті 128 ЖК передбачено, що жила площа в гуртожитках надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до статті 129 ЖК на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу. Аналогічне положення міститься в п. 10 Розділу II Примірного Положення про гуртожитки, в якому зазначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Відповідно п.9 до Постанови Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. № 208 «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки»(далі Примірне положення) жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. При одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності(п.10 Примірного положення). Як зазначено у п.14 Примірного положення, вселення в гуртожиток робітників, службовців,студентів,учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Відповідно до п.10 Примірного положення ,адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. Із системного аналізу вказаних норм вбачається, що вселення у гуртожиток і користування житловим приміщенням у гуртожитку відбувається на законних підставах у разі вселення на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету, а отримання спеціального ордеру є формалізованим підтвердженням наявності такого рішення. Тобто відповідне рішення на підставі якого було видано ордер позивачці на кімнату [ADDRESS] було прийнято у 1994 році. На спростування даного факту відповідачем жодних доказів суду надано не було. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦК України, суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Суд приймає до уваги, що вимогу визначену ухвалою суду - надати засвідчену належним чином копію журналу обліку бланків ордерів на надання жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS] за 1994 рік виконано так і не було. Доказів, що Журнал обліку бланків ордерів, який повинен зберігатись на підприємстві передано ПАТ «АТЕК» до інших організацій, підприємств, архівних установ суду надано не було. Отже відповідачем не було доведено, що на кімнату [ADDRESS] [PERSON] ордер не видавався, відповідне рішення профкому та адміністрації підприємства не приймалось. Суд приймає до уваги, що [PERSON] є зареєстрованою у встановленому порядку в гуртожитку по [ADDRESS], була заселена до гуртожитку на законних підставах, постійно сплачує комунальні платежі за кімнату [ADDRESS] . Стаття 16 ЦК України визначає способи захисту немайнових та майнових правта інтересів особи. Способом захисту цивільних прав і інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дій, які порушують право, або іншим способом, який встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні у 2016 році від мешканців гуртожитку, в тому числі і [PERSON] відповідач почав вимагати надати ордер на займане жиле приміщення по [ADDRESS], який позивачка не може надати. [PERSON] звернулась до відповідача із заявою надати їй копію ордеру на займане приміщення, проте отримала відмову. Ордер на вселення у житлове приміщення за своєю юридичною сутністю є разовим документом, який лише надає право на вселення. Ордер дійсний протягом 30 днів. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. У зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Як встановлено в судовому засіданні лише у 2016 році від [PERSON] відповідач почав вимагати надати ордер на займане нею жиле приміщення по [ADDRESS], що і стало підставою для звернення до суду. Отже перебіг позовної давності на вимогу надати копію ордеру у [PERSON] почався з 2016 року, тому суд відхиляє заяву відповідача про застосування до даного спору строку позовної давності, як безпідставну. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved