Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

У грудні 2015\~року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що є членом Гаражно- будівельного кооперативу «Залізничник» (далі ГБК «Залізничник») і йому на праві власності належть гаражний бокс №\~44. 28.01.2013 року на загальних зборах ГБК «Залізничник» голова кооперативу [PERSON] у своїй доповіді в присутності членів кооперативу заявив наступне: (мовою оригіналу «…Приведу пример вот только [PERSON] владелец 44 бокса, украл из кассы кооператива 12\~000 тыс. гривень.». Інформація, розповсюджена [PERSON]. у своїй доповіді на загальних зборах члені ГБК «Залізничник» є негативною та недостовірною і ганьбить його честь та гідність. З огляду на викладене, приписи ст.ст.269, 272, 297,299ЦК України, ст.ст.21, 28,32 Конституції України, ст.5 Закону України «Про інформацію» позивач просив визнати: що інформація поширена [PERSON] на загальних зборах ГБК «Залізничник» 28.01.2013 року, а саме:(мовою оригіналу «… приведу пример вот только [PERSON] владелец бокса 44, украл из кассы кооператива 12\~000 тыс. гривень», є такою, що не відповідає дійсності і принижує його честь та гідність; зобовязати відповідача спростувати інформацію поширену ним 28.01.2013року на загальних зборах ГБК «Залізничник», а саме:(мовою оригіналу «…приведу пример вот только [PERSON] владелец бокса 44, украл из кассы кооператива 12\~000 тыс. гривень», у спосіб найбільш близький до способу поширення, шляхом офіційного вибачення перед ним, проте, що поширена ним інформація не відповідає дійсності, порушує його права та свободи, ганьбить честь, гідність; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 12 000,00грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою Суворовського районного суд м.Херсона від 22.12.2015 року позовна заява була залишена без руху та наданий термін для усунення недоліків. Ухвалою Суворовського районного суду м.\~Херсона від 05.01.2016 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 08.02.2016 року Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.05.2016 року цивільна справа у звязку з ліквідацією юридичної особи Суворовського районного суду м. Херсона прийнята до провадження Херсонського міського суду Херсонської області та призначена до судового розгляду на 05.07.2016 року. 01.03.2017 року цивільна справа, у звязку із закінченням повноважень передана на повторний автоматичний розподіл. Ухвалою суду від 03.03.2017 року цивільна справа прийнята до розгляду та призначено судове засідання на 16.06.2017 року. У судовому засіданні позивач та представник позивача наполягали на задоволенні позовних вимог, і з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх необґрунтованість. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої та другої статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Системний аналіз положень ст.277ЦК України дає підстави вважати, що негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь яких інших дій, (порушення норм моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка, дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно стилістичних засобів(вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що на загальних зборах ГБК «Залізничник», які відбулися 28 січня 2013року голова кооперативу [PERSON] у своїй доповіді щодо роботи з боржниками - членами кооперативу, які не платять членських внесків, зазначав, (мовою оригіналу) «… Из года в год мы составлеяем смету кооператива с учётом оплаты взносов всеми членами кооператива, а приходим к концу года с долгами от 5-ти тисяч. С должниками работаем каждый день, наклееваем на ворота напомынания о долге, звоним домой, направляем письма через почту, но воз и ныне там. Приведу пример вот только [PERSON] владелец 44 бокса, украл из кассы кооператива 12\~000 тыс. гривень и не платит взносы с 3 квартала 2006года по настоящее время». Наведена вище інформація містить відомості про події та явище, які існували, у тому числі щодо не сплати членських внесків, що позивач не заперечував. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], пояснили, що на зборах кооперативу в січні 2013 року одним з питань, яке було заплановано для рогляду це не внесення [PERSON] членських внесків, у звязку із чим необхідно було вирішити фінансові питання, щодо висновів [PERSON] з цього приводу будь-якої інформації не повідомили. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною суди повинні визначити характер такої інформації та зясувати чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Отже, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумачені положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основноположних свобод. З огляду на норми матеріального права та встановленні обставини справи, щодо поширення інформації, суд вважає, що поширена відповідачем інформація є оціночним судженням, оскільки вислів «…Приведу пример вот только [PERSON] владелец 44 бокса, украл из кассы кооператива 12\~000 тыс. гривень» був привязаний до наявності боргу ГБК «Залізничник» та несплати членам кооператива, у тому числі позивачем,, членських внесків і є оціночним судженням, а відтак не є предметом судового захисту Отже, суд вважає, що висловлювання голови кооперативу [PERSON] «…Приведу пример вот только [PERSON] владелец 44 бокса,украл из кассы кооператива 12\~000 тыс. гривень» у контексті вільної полеміки щодо погашення боргу та сплати членських внесків на загальних зборах ГБС «Залізничник» не містить фактичних даних, а є його оціночним судженням щодо цих подій та явищ, і щодо особи [PERSON], як члена кооперативу, який має борги зі сплати членських внесків і повинен був усвідомлювати, що його дії потенційно можуть зазнати гострої критики на зборах кооперативу. Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що субєктивна думка [PERSON] не висловлена в принизливій чи непристойній формі. Сам факт, сприйняття позивачем субєктивних суджень, як таких, що принижують його честь та гідність не дає права на відшкодування шкоди, оскільки відсутній факт порушення його прав з боку відповідача. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення судових витрат, які покладаються на позивача у разі відмови у позові. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16,277ЦК України, ст. 10 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, Закону України «Про інформацію»,

Outcome: dismissed