Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на самочинне будівництво будівлю складу з торгівельним залом з прибудовою, загальною площею 88,5 кв.м. по [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 23.11.2018 року вона придбала земельну ділянку площею 0,0081 га за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 19.09.2016 року вона придбала 8/100 часток складу готової продукції, а саме приміщення площею 55,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Протягом 2016 року без отримання належного на це дозволу нею було проведено реконструкцію придбаного складу з торгівельним залом та здійснено прибудову. В результаті чого внутрішня площа приміщення збільшилась з 51.1 кв.м. до 88.5 кв.м. У 2019 році було виготовлено відповідний технічний паспорт та отримано висновок про відповідність місця розміщення складу з торгівельним залом відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд, згідно якого приміщення складу може використовуватись за призначенням. 3.09.2019 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на реконструйований нею склад з торгівельним залом у зв`язку з тим, що реконструйоване нею майно не прийнято в експлуатацію. 29.11.2019 року проведено технічне обстеження та складено звіт про можливість надійної та безпечної експлуатації вищезазначеного складу з торгівельним залом. В судове засідання позивач не прибула, подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи про водити без його участі, при вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав письмові пояснення та не заперечує щодо задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників процесу. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.2016 року [PERSON] придбала 8/100 часток складу готової продукції, а саме приміщення площею 55,1 кв.м., що розташоване на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу 8/100 часток складу готової продукції (а.с.39-41) У 2016 році [PERSON] без отримання належного на це дозволу провела реконструкцію придбаного складу з торгівельним залом та здійснено прибудову, у результаті чого внутрішня площа приміщення збільшилась з 51.1 кв.м. до 88.5 кв.м. 23.11.2018 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,0081 га за адресою: цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за кадастровим номером 181100000:00:012:0408, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення (а.с.36-38). 15.05.2019 року КП «Новоград-Волинське МБТІ» виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами загальною площею 88.5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-27). Відповідно до висновку про відповідність місця розміщення спірного об`єкту самочинного будівництва відносно прилеглих земельних ділянок, будівель, і споруд, складеного начальником управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 7.06.2019 року, склад з торгівельним залом розміщений у межах земельної ділянки відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд та може використовуватись за призначенням (а.с.32). Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження ФОП [PERSON] від 29 листопада 2019 року встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації спірного об`єкту самочинного будівництва (а.с. 14). Рішенням державного реєстратора від 3.09.2019 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на вищезазначений склад з торгівельним залом (а.с.6). Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Житомирській області було відмовлено позивачу у прийнятті магазину в експлуатацію, оскільки на самочинно збутове нерухоме майно право власності визнається з рішенням суду, воно приймається в експлуатацію. За умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта 29.11.2019 року проведено технічне обстеження та складено відповідний звіт, яким встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації складу з торгівельним залом за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-14). Частиною 1 ст. 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 373 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376\~ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Судом встановлено, що реконструкція будівлі здійснена позивачем без отримання належного на це дозволу, а тому вказана будівля є самочинним будівництвом. Згідно з частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до\~частин четвертої,\~п`ятої статті\~376\~ЦК України якщо\~власник (користувач)\~земельної ділянки\~заперечує проти\~визнання права\~власності на\~нерухоме майно\~за особою,\~яка здійснила\~(здійснює)\~самочинне будівництво\~на його\~земельній ділянці,\~або якщо\~це порушує\~права інших\~осіб,\~майно підлягає\~знесенню особою,\~яка здійснила\~(здійснює)\~самочинне будівництво,\~або за\~її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З контексту частин третьої, четвертої статті 376 ЦК України необхідно зробити висновок, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо дотримання цільового призначення земель, а й до випадків, коли відсутнє таке порушення, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. Аналіз норм права, викладених у зазначених частинах статті 376 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником під уже збудоване нерухоме майно. При цьому необхідно ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, яка здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил під час будівництва об`єкта (Постанова Верховного Суду від 30 березня 2016 року № 520/17520/14-ц). Оскільки позивач здійснила самочинне будівництво у період, коли не була власником земельної ділянки, однак в подальшому набула право власності на вказану земельну ділянку; самочинне будівництво складу з торгівельним залом здійснено на земельній ділянці відведеній для цієї мети; будівництво може використовуватись за призначенням з можливість надійної та безпечної експлуатації; матеріали справи не містять доказів про те, що спірний об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил; права та інтереси суміжного землекористувача ПАТ «Новоград-Волинський сільгоспмашин» не порушує, суд приходить до висновку, що наявні право підстави, передбачені ст. 376 ЦК України для визнання права власності на спірний об`єкт самочинного будівництва. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, а тому за позивачем слід визнати право власності на самочинне будівництво будівлі складу з торгівельним залом з прибудовою.

Outcome: approved